Ухвала
іменем україни

1 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001630 за обвинуваченням

ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ківерці Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд виніс рішення яке не відповідає вимогам ст. ст. 404, 419 КПК України. Зазначає, що апеляційна інстанція дала власну оцінку доказам, які не досліджувала, в порушення вимог процесуального закону взяла до уваги одні докази та відкинула інші, при цьому належним чином не мотивувала своє рішення. Наголошує на істотних порушеннях вимог кримінального процесуального закону та неправильному застосуванні кримінального закону, що призвело до безпідставного закриття провадження щодо ОСОБА_6 .

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Вирішені питання про речові докази, судові витрати та цивільний позов у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2016 року цей вирок скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КК України.

Згідно з вироком суду,ОСОБА_6 будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став, вчинив кримінальне правопорушення проти власності. Злочин вчинено за наступних обставин.
В середині травня 2015 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, проник на територію садиби, розташованої в дачному масиві «Маяк», в м. Луцьк Волинської області та шляхом розбиття вікна, проник в дачний будинок АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно вчинив крадіжку майна потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 19230 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Припис ч. 4 ст. 95 КПК України зобов`язує суд обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, (п. 16, ч. 1 ст. 7, ст. 23 КПК України) апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено під час апеляційного розгляду справи.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд вказаних вимог закону не дотримався.

Апеляційна інстанція зазначила, що місцевий суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обґрунтувавши своє рішення показами потерпілого ОСОБА_7 ; свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколами огляду місця події; протоколом огляду місця події від 08.06.2015 року, яким проведено огляд та вилучено, наданий ОСОБА_9 електроінструмент; протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом; висновком експерта №748; повідомленнями ПТ «Ломбард компас», «Скарбниця ломбард», «Універсальний ломбард»; висновком експерта №138.
Разом з тим колегії суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 був незаконно затриманий 08.06.2015 року, що порушує його право на свободу та особисту недоторканність, а також право на захист, і має наслідком визнання недопустимими таких доказів в даному кримінальному провадженні, як протокол огляду місця події від 08.06.2015 року, пари кросівок з написом «KESTIME», вилучених згідно даного протоколу та визнаних речовими доказами і приєднаними до матеріалів провадження постановою від 27.06.2015 року, а також протоколу проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 09.06.2015 року. Визнання недопустимим доказом кросівок фірми «KESTIME» має наслідком відсутність доказового значення і висновку експерта №748.
Також апеляційна інстанція зазначила, що показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколу огляду місця події дачі №665 та вилучення речей, повідомленнями ПТ «Ломбард компас», «Скарбниця ломбард», «Універсальний ломбард»; висновок товарознавчої експертизи, які покладені в основу обвинувального вироку не вказують прямо та беззаперечно на винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що в судовому засіданні апеляційного суду свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 безпосередньо не допитувалися, не здійснювався їх допит і в порядку передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Разом з тим, апеляційний суд показання зазначених свідків безпосередньо не сприймав під час судового засідання, не отримував їх у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, дав їм іншу оцінку ніж суд першої інстанції.

Тобто, апеляційний суд не досліджуючи безпосередньо в судовому засіданні докази, спростовуючи їх, дав їм іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, порушивши принцип змагальності сторін та доведенні перед судом переконливості наданих ними доказів.

Апеляційний суд без належного вмотивування відкинув докази, наявні в матеріалах кримінального провадженні і дійшов передчасного висновку про те, що стороною обвинувачення не надано суду жодного прямого допустимого та належного доказу, який вказував би на винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, під час апеляційного розгляду кримінального провадження було допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України слід визнати істотними та такими, що перешкодили повному й усебічному розгляду справи, встановленню в ній істини.

За таких обставин, ухвалу апеляційного суду не можна вважати законною і вона підлягає скасуванню.

Під час нового апеляційного розгляду слід врахувати наведене, виконати вимоги Кримінального процесуального закону і постановити законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2