16.03.2016 Справа № 756/9244/15-к
Унікальний № 756/9244/15-к
Порядковий № 1-кп/756/113/16
В И Р О К
іменем України

16 березня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

-вироком Зарічного районного суду м. Суми від 19.07.2013 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

-вироком Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
06.07.2015 року, близько 13 години, ОСОБА_5 маючи непогашену судимість за злочин проти власності, знаходячись у приміщенні магазину «Інтертелеком» за адресою : м. Київ проспект Оболонський 22-В, вчинив дії направлені на відкрите викрадення майна ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації», які не були доведені до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Так, перебуваючи у зазначений вище день та час у приміщенні магазину «Інтертелеком» за вказаною адресою, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу взяв з прилавку магазину планшет «Apple iPad 2», вартістю 11 439 гривень (без урахування ПДВ), за допомогою заздалегідь підготовленого засобу обрізав від нього захисний дріт, після чого, розуміючи, що його дії викриті співробітниками магазину, почав тікати з місця вчинення злочину, утримуючи при собі викрадене майно.

Проте, довести свій умисел до кінця ОСОБА_5 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками магазину, що перешкодило йому розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

У разі доведення дій ОСОБА_5 до кінця, власнику викраденого планшету «Apple iPad 2» - ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» могла бути завдана шкода у розмірі 11 439 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердивши обставини вчинення ним корисливого злочину, заперечив правильність кваліфікації своїх дій саме за ст. 186 КК України, вказавши про те, що його дії були таємними як на момент викрадення планшету, так і після. При цьому стверджує, що повернув викрадене майно одразу ж як тільки почув вимогу про його повернення. Дане повернення відбулося на вулиці і було добровільним. Всі інші обставини інкримінованого йому злочину ОСОБА_5 не заперечив.

Проте, версія обвинуваченого про таємність його дій не знайшла свого підтвердження в ході судового слідства.

Свідок ОСОБА_6 , яка працює начальником центру обслуговування абонентів «Інтертелеком», повідомила, що 06.07.2015 року у денний період доби до абонентського центру, що знаходиться на проспекті Оболонському 22-В у м. Києві, зайшов молодий хлопець у кепці, підійшовши до острівка, на якому були розміщені товари, він взяв у руки планшет, що був розташований на куту острова, максимально наближеному до виходу з магазину. Після чого хлопець різко підняв руки із планшетом на висоту, що перевищувала довжину захисного дроту, внаслідок чого вона усвідомила, що він пошкодив дріт. Одразу ж спрацювала сигналізація. Хлопець із планшетом вибіг на вулицю. ОСОБА_6 , голосно викрикнув про те, що вчинена крадіжка, побігла за ним. Майже одразу за нею вибіг й інший співробітник магазину ОСОБА_7 . Забігши за ріг будинку, ОСОБА_6 побачила викрадача і почала голосно кричати про допомогу, повідомляючи, що сталася крадіжка. Сторонній чоловік, який знаходився у напрямку, в якому біг хлопець із планшетом, почувши крик, зупинив його. Першим із працівників магазину до крадія підбіг ОСОБА_7 , а потім вже вона.

Відповідаючи на запитання, свідок повідомила про те, що одразу ж після того, як був зрізаний дріт планшету всі, хто знаходився у магазині почули звук сигналізації, який був дуже голосний, у тому числі і викрадач, оскільки він на той час ще продовжував перебувати в магазині.

Крім того, ОСОБА_6 упевнена у тому, що хлопець, який викрав планшет, знав про те, що його переслідують, оскільки вона голосно кричала, при цьому відстань між ними була незначної, близько 10 метрів.

Свідок ОСОБА_7 , який працює на посаді інженера центру обслуговування абонентів «Інтертелеком», дав аналогічні покази. Зокрема повідомив про те, що він був безпосереднім свідком того, як незнайомий хлопець відрізав захисний дріт від планшету та вибіг із магазину. У той момент ОСОБА_7 спускався з другого поверху магазину. Одночасно із ним викрадення побачила ОСОБА_6 , яка голосно почала кричати та наздоганяти крадія. ОСОБА_7 разом за нею вибіг на вулицю, де випередив ОСОБА_6 . Коли вони забігли за ріг будинку, хлопець із планшетом був у їх полі зору, ОСОБА_6 почала голосно кричати про допомогу повідомляючи про крадіжку. Незнайомий чоловік, який знаходився у сквері, почувши крики ОСОБА_6 , зупинив хлопця. ОСОБА_7 не зміг упевнено повідомити про те, чи чув крадій крики ОСОБА_6 , проте він стверджує, що людина, яка допомогла зупинити ОСОБА_5 , знаходилася на більшій відстані від них, ніж сам ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_8 касир центру обслуговування абонентів «Інтертелеком», яка була 06.07.2015 року свідком викрадення з центру планшету «Apple iPad 2», підтвердила суду, що дії ОСОБА_5 були викриті одразу ж, оскільки очевидцями того як він ножицями відрізав засіб захисту, крім неї, була ОСОБА_6 та інші співробітники магазину, які знаходилися на той час у приміщенні. ОСОБА_8 , відповідаючи на запитання, зазначила, що до нього після того як він викрав планшет, ніхто не звертався, оскільки він діяв дуже швидко, одразу ж вибігши на вулицю. Проте, голосний крик ОСОБА_6 , на думку свідка, хлопець не міг не чути, оскільки він у той момент знаходився ще в магазині. За ним одразу вибігли ОСОБА_6 та ще один працівник магазину. ОСОБА_8 встигла натиснути кнопку виклику міліції.

Показання свідків про те, що дії ОСОБА_5 були одразу викрити особами, які перебували у магазині під час викрадення, підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, що міститься на DVD-диску. При перегляді двох файлів убачається, що відеозапис здійснюють дві камери спостереження, встановлені у приміщенні магазина. Відеоспостереження здійснюється з двох ракурсів. Суд звертає увагу на дії чоловіка у чорній кепці, який о 12 годині 51 хвилині 05 секунд вдруге заходить до магазину, підходить до прилавку у виді «острова» та протягом декількох секунд вчиняє дії із товаром, що максимально наближений до виходу з магазину. Відтворення відеозапису відбувається беззвучно, проте з нього убачається, що дії даного чоловіка одразу були помічені співробітниками магазину та відвідувачем, про що свідчить та обставина, що вони всі одразу побігли у бік виходу з магазину. При цьому згідно запису, вони звернули увагу на хлопця у той момент, коли він ще не встиг залишити приміщення магазину.

Таким чином, у судовому засіданні версія сторони захисту про таємність дій обвинуваченого не знайшла свого підтвердження. При цьому посилання захисника на те, що ОСОБА_5 не обертався на крики осіб, які його наздоганяли, оскільки їх не чув, суд сприймає критично, з огляду на те, що обвинувачений обрав місце вчинення злочину, відкрите для огляду, розуміючи можливість викриття його протиправних дій у будь-який момент.

Незважаючи на те, що дане викрадення ОСОБА_5 планував як таємне, безпосередньо після його вчинення його дії були викриті і дана обставина знайшла підтвердження у ході судового слідства. Проте, незважаючи на викриття, обвинувачений проігнорував цю обставину та продовжив утримувати викрадене майно, що утворює склад грабежу.

Не знайшли свого підтвердження покази обвинуваченого проте, що він добровільно віддав викрадене майно, коли зрозумів, що його наздоганяють. Оскільки свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що ОСОБА_5 зупинився внаслідок дій сторонньої особи, яка таким чином надала допомогу свідкам.

Таким чином, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у закінченому замаху на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше судимою, до затримання не працював, неодружений, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно (а.с. 28).

При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, особу винного та обставину, що обтяжує покарання, якою у даному випадку, згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив кримінального правопорушення, оскільки станом на момент вчинення даного злочину, ОСОБА_5 мав непогашену у встановленому порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, який на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним протиправних дій у майбутньому.

При призначенні покарання такого виду, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини вчинення даного злочину, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України.

Призначаючи остаточне покарання, суд не погоджується із позицією прокурора та захисника, щодо необхідності застосування ст. 71 КК України з огляду на наступне.

Як убачається з вироку Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2015 року, злочини, за які він був засуджений вказаним вироком, ОСОБА_5 вчинив під час іспитового строку визначеного йому вироком Зарічного районного суду м. Суми. У зв`язку із чим остаточне покарання було призначене за сукупністю вироків, тобто за правилами ст. 71 КК України, а тому повторне застосування вказаної норми не відповідає вимогам Кримінального кодексу України.

Однак суд вважає, що при призначенні остаточного покарання слід керуватися положеннями ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням правил, визначених у ч. 1 вказаної статті.

Враховуючи обраний судом вид покарання, суд приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2015 року більш суворим покаранням за даним вироком і визначити у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання 06.07.2015 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 06.07.2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1