АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.08.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та перебувають на банківському рахунку за № НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 96, .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.08.2016 року.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255 КК України. ОСОБА_7 не був та не є службовою особою, майно (газ) не було йому ввірене та не перебувало у його віданні, а тому він не є суб`єктом ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якою передбачає додаткову міру покарання у вигляд конфіскації майна. Крім того, арештоване майно не може бути предметом і спеціальної конфіскації, а тому підстав для задоволення клопотання слідчого, на думку апелянта, у слідчого судді були відсутні.

Крім того, враховуючи те, що розгляд клопотання слідчого проводився без повідомлення власника майна, строк на оскарження ухвали слідчого судді відповідно до вимог ч. 3 ст. 395 КПК України апелянтом не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 10.08.2016 року було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, копія оскаржуваної ухвали представником власника майна отримана вже після закінчення строку на оскарження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, слідчим управлінням Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України.

08.08.2016 р. прокурор групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому арешт майна, яке належить підозрюваному, необхідний для забезпечення в майбутньому виконання вироку суду в частині конфіскації майна.

10.08.2016 р. ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора про накладення арешту було задоволено та накладено арешт на майно, належне підозрюваному ОСОБА_7 .
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання прокурора про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, наявність даних про належність майна саме підозрюваному, розумність та співрозмірність обмеження права власності останнього, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи апелянта про те, що підозрюваний не є суб`єктом інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та перебувають на банківському рахунку за № НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 96, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3229/2016 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1