МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1005/16-к
Провадження № 1-кп-480/116/16
Вирок
Іменем України
23 травня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2016 року за № 0000067 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вигода Біляївського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією 29.05.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, на посаді курсанта 4 навчального взводу 15 навчальної роти 4 навчального батальйону, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

29.05.2015 ОСОБА_5 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 29.05.2015 № 138 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 4 навчального взводу 15 навчальної роти 4 навчального батальйону даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - період функціювання національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України Про оборону України надається визначення терміну особливий період - особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу Про часткову мобілізацію № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

04 червня 2015 року близько 07 години солдат ОСОБА_5 , з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 загальновійськовий полігон « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») та без поважних причин, незаконно перебував поза її межами, за місцем мешкання: Одеська область, с. Вигода, проводячи час на власний розсуд.

15 березня 2016 року солдат ОСОБА_5 самостійно з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону Військової прокуратури південного регіону України.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 04.06.2015, у зв`язку з необхідністю вирішення питання стосовно нерухомості, яка є його власністю, з метою невиконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив військову частину польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та без поважних причин незаконно перебував за її межами до 15.03.2016, проводячи час на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 за місцем служби характеризується посередньо; відповідно до медичної довідки є придатним до військової служби; на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває; раніше не судимий в силу ст. 89 КК України; повністю визнав вину.
Обставинами, які пом`якшують покарання є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді арешту.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці, з відбуванням на гауптвахті.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

23.05.2016