АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

За участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 представника потерпілих ОСОБА_13

слідчого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_11 та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 та відносно

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

змінено запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 15.11.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу ОСОБА_15 відмовити.

В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 порушують питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 15.11.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу ОСОБА_15 відмовити.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволене клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 та змінено ОСОБА_15 запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_15 було призначено стаціонарну психіатричну експертизу, відповідно до висновку якої за № 189 від 29 вересня 2016 року підозрювана виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі важкого депресивного епізоду, у зв`язку з чим перебуває у стані, що унеможливлює точне визначення її психічного стану на час вчинення інкримінованого їй діяння та вирішення відносно неї експертних питань. Крім того, за своїм психічним станом ОСОБА_15 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та на даний час потребує госпіталізації до психіатричної установи із звичайним спостереженням до виходу з цього стану, з наступним поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення поставлених питань.

Зважаючи на те, що психіатричне лікування підозрюваної, що є необхідним для її одужання та продовження призначеної щодо неї стаціонарної психіатричної експертизи, в умовах СІЗО не є можливим, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність зміни раніше обраного щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, потерпілий ОСОБА_11 зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і підлягає скасуванню через істотне порушення кримінального процесуального законодавства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що слідчим суддею при зміні запобіжного заходу взагалі не взято до уваги те, що з моменту складання висновку експерта №189 від 22.09.2016 року до 14.11.2016 року, дня подання слідчим клопотання про заміну запобіжного заходу, пройшов тривалий проміжок часу, а тому стан здоров`я і психічний стан підозрюваної ОСОБА_15 , яка виявляла ознаки тимчасового психічного розладу, міг кардинально змінитися. Крім того, при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з`ясовувалася думка ОСОБА_15 , що, на думку апелянта, виключає її перебування у хворобливому стані.

Також зазначає, що потерпілих не було повідомлено про дату та час розгляду вищезазначеного клопотання слідчого, що є істотним процесуальним порушенням.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначають, що на час подання та розгляду клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_15 , слідчому судді не було надано жодного об`єктивного доказу перебування цієї підозрюваної у психічно хворобливому стані, оскільки відповідний медичний висновок на той час мав давність складання в 1 місяці та 23 дні, а поведінка самої ОСОБА_15 під час та після судового розгляду, на думку апелянтів, виключала можливість перебування її у депресивному стані. Крім того, у період з моменту складання висновку експерта №189 від 22.09.2016 року до 14.11.2016 року, дня подання слідчим клопотання про заміну запобіжного заходу, ОСОБА_15 , перебуваючи в умовах СІЗО, взагалі не отримувала психіатричної допомоги, втім питання про те, як змінився її психічний стан за цей час, взагалі не досліджувалося, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Під час апеляційного розгляду захисником підозрюваної, адвокатом ОСОБА_7 , було заявлене клопотання про відмову у відкритті апеляційного провадження з посиланням на те, що, на його думку, оскаржувана ухвала про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, не входить до визначеного ст. 309 КПК України переліку ухвал слідчих суддів, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а отже не може бути предметом апеляційного розгляду.

З такими доводами захисника не можна погодитися, зважаючи на наступне. Так, згідно ст. 7 КПК України загальними засадами кримінального судочинства є зокрема доступ до правосуддя та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень. Відповідно до ч. 3 ст. 508 КПК України застосування запобіжних заходів, передбачених ч. 2 ст. 508 КПК України, в тому числі поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, здійснюється згідно із загальними правилами, визначеними КПК України.

Системний аналіз положень процесуального закону, в тому числі ст. 309 КПК України, дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом застосування до особи на етапі досудового розслідування заходів державного примусу, що істотно обмежують її права та свободи в частині свободи пересування, може бути предметом апеляційного оскарження, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у відповідних правовідносинах. Такі правила прямо встановлені для випадків тримання особи під вартою, домашнього арешту, поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей, направлення особи для медичного закладу для проведення психіатричної експертизи.

Зважаючи на те, що запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, хоча і не визначений процесуальним законом прямо і безпосередньо як такий, що може бути оскаржений в апеляційному порядку, втім також пов`язаний з обмеженням свободи пересування особи та її примусовим триманням в медичному закладі, колегія суддів доходить висновку про те, що за загальним правилом його застосування має бути предметом апеляційного оскарження, та вважає за необхідне розглянути апеляційні скарги потерпілих по суті.

Заслухавши суддю-доповідача; потерпілих та представника потерпілих, що апеляційні скарги підтримали з викладених у них підстав; думку слідчого, прокурора та захисника, які проти задоволення апеляційних скарг заперечували, посилаючись на їх безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, може бути застосований зокрема особливий запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, що застосовується за загальними правилами, передбаченими КПК України для запобіжних заходів, з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 200 КПК України звернення прокурора або слідчого з клопотанням про зміну запобіжного заходу подається у загальному порядку, передбаченому ст. 184 КПК України для клопотання про обрання запобіжного заходу, втім має містити додаткове посилання на обставини, що виникли після вирішення питання про обрання запобіжного заходу, або на той час існували, втім не були та не могли бути відомі прокурору та слідчому.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при зміні запобіжного заходу ОСОБА_15 вимог процесуального закону дотримався.

Так, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_15 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та наявності щодо неї ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що ці питання були вирішені при обранні їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою, правильність висновків слідчого судді суду першої інстанції з цього приводу не оспорюється ані апелянтами, ані іншими учасниками апеляційного розгляду, а також відсутні підстави вважати, що на даний час виникли нові чинники, що істотно впливають на оцінку зазначених обставин.

Що стосується зміни обраного ОСОБА_15 запобіжного заходу, то колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо необхідності прийняття такого рішення, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що підозрювана дійсно потребує психіатричного лікування, а саме згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 22.09.2016 р. № 189 виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі важкого депресивного епізоду, у зв`язку з чим перебуває у стані, що унеможливлює точне визначення її психічного стану на час вчинення інкримінованого їй діяння та вирішення відносно неї експертних питань. Також за своїм психічним станом ОСОБА_15 не може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними та на даний час потребує госпіталізації до психіатричної установи із звичайним спостереженням до виходу з цього стану, з наступним поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення поставлених питань.

Відсутні підстави для висновку про те, що на час апеляційного розгляду підозрювана приведена до психічного стану, за якого її участь у кримінальному провадженні є можливою, оскільки згідно відповіді КЗ «ДКПЛ» Дніпропетровської обласної ради» від 23.11.2016 р. № 4467, ОСОБА_15 на даний час перебуває у зазначеній лікарні на активних методах лікування та за своїм психічним станом не може приймати участі у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції.

Перебування підозрюваної у зазначеному психічному стані унеможливлює подальше здійснення досудового розслідування зважаючи на те, що у зв`язку з цим не може бути проведена судово-психіатрична експертиза, а також результати будь-яких процесуальних дій, проведених у даний час за її участю, будуть поставлені під сумнів з точки зору допустимості отриманих доказів, на що посилалися у судовому засіданні слідчий та прокурор.

Таким чином, для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є необхідним психіатричне лікування підозрюваної, що може бути здійснене в умовах спеціалізованого лікувального закладу, а отже рішення слідчого судді про зміну обраного ОСОБА_15 запобіжного заходу на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, є обґрунтованим, і колегія суддів з його правильністю погоджується.

Доводи апелянтів щодо безпідставності такого рішення не можуть бути прийняті до уваги. Так, обґрунтовуючи вимоги своїх апеляційних скарг, потерпілі послалися на значний розрив у часі між складанням висновку судово-психіатричної експертизи від 22.09.2016 р. № 189 та днем зміни обраного ОСОБА_15 запобіжного заходу, на протязі якого психічний стан останньої, на їх думку, міг значно змінитися. Разом з тим, зміст відповіді КЗ «ДКПЛ» Дніпропетровської обласної ради» від 23.11.2016 р. № 4467 щодо психічного стану підозрюваної свідчить про те, що як на час постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді, так і на час апеляційного розгляду обставини, що зумовили потребу у психіатричному лікуванні підозрюваної, не відпали.

Доводи апелянтів про те, що поведінка підозрюваної під час вирішення питання про зміну запобіжного заходу, на їх думку, виключає перебування останньої у психічно хворобливому стані, не є переконливими зважаючи на те, що такі висновки потерпілих ґрунтуються виключно на їх власних суб`єктивних оцінках психічного стану підозрюваної та не мають будь-якого об`єктивного підтвердження, а отже не спростовують достатньою мірою висновків компетентних фахівців у галузі психіатрії з цього питання.

Посилання апелянтів на те, що, на їх думку, умови утримання ОСОБА_15 в умовах психіатричного лікувального закладу дають останній можливість втекти з нього та у подальшому переховуватися від органів досудового розслідування, колегія суддів оцінює критично зважаючи на те, що судом на підставі п. 2 ч. 2 ст. 508 КПК України щодо підозрюваної обрано запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Між інших форм небезпечної поведінки, такі умови мають виключати і можливість самовільного залишення підозрюваною зазначеного закладу, а обов`язок створення та підтримання цих умов покладений на адміністрацію психіатричного закладу.

Таким чином обставини, на які посилаються апелянти у цій частині, мають відношення не до змісту оскаржуваного процесуального рішення слідчого судді, а до процедури його виконання, а отже не можуть бути підставою для задоволення апеляційних скарг. Крім того, доводи апелянтів про можливість самовільного залишення ОСОБА_15 психіатричного закладу не мають об`єктивного підтвердження та суперечать поясненнями слідчого та прокурора в суді апеляційної інстанції про належність умов утримання підозрюваної та достатність застосованого до неї запобіжного заходу.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг. Також приймається до уваги, що строк дії попереднього запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_15 під вартою збіг 17.11.2016 р., а отже задоволення вимог апелянтів, скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відмова у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу потягли б відсутність будь-якого чинного запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_15 , що колегія суддів, зважаючи на встановлені щодо останньої ризики з числа визначених ст. 177 КПК України, вважає недоцільним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_11 та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 та відносно ОСОБА_15 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4