Справа № 570/1358/16-к
Номер провадження 1-кс/570/239/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2016 року
Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при при секретарі ОСОБА_2 , з участю: прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід (справа № 570/1358/16-к), , -

в с т а н о в и в :
В провадженні судді ОСОБА_4 перебувають матеріали справи 570/1358/16-к про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 . Суддя ОСОБА_4 заявив про самовідвід, подавши відповідну заяву. Зазначає, що у засудженого та його захисника склалося упереджене відношення до судді, про що свідчать відеозаписи, що були розміщені в мережі Інтернет. З метою забезпечення засудженому права на справедливий суд суддя заявив про самовідвід.
На розгляд справи суддя ОСОБА_4 не з`явився.
Про розгляд справи були повідомлені ОСОБА_5 та засудженого - адвокат ОСОБА_6 . Однак в судове засідання вони не з`явилися; від них не надходили заяви про відкладення слухання справи; чи про слухання справи в режимі відеоконференції.
Прокурор Рівненської місцевої прокуратури вважає, що доцільно задоволити заяву про самовідвід.
Заслухавши пояснення учасника процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.
Відповідно до припису ч.2 ст.43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Як встановлено ч.3 цієї статті, засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст.42 цього Кодексу в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.
Стаття 75 КПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу. Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
У п.п.66, 69, 70 рішення від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатись для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Зважаючи на складність і різноманітність справ, життєвих явищ, із ними пов`язаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік підстав для відводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його об`єктивність і неупередженість.
Необхідно зазначити, що «іншими обставинами», про які йде мова щодо суб`єктивних підстав відводу, можуть бути різні: зазначені обставини можуть і не бути об`єктивними, які б реально свідчили про упередженість судді. Процесуальний закон не наділяє повноваженнями суд встановлювати обставини, які б свідчили про упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням, не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника. Суд приймає до уваги букву і дух закону, зокрема КПК України, щодо підстав для відводу судді. Судом приймаються до уваги положення ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Сторони через своє світосприйняття не завжди об`єктивно надають оцінку діям судді. Природно, що один з учасників процесу виражає своє незадоволення з приводу перебування справи в провадженні конкретного судді.
За суб`єктивним критерієм, будь-яких доказів такої поведінки судді, зокрема що він виявляє упередженість або безсторонність при розгляді даного кримінального провадження - не наведено, і доказів цього не здобуто.
В даному випадку при розгляді заяви про самовідвід не були встановлені обставини про те, що стосунки, які виникли між учасниками процесу, мають таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Адже в даному провадженні двічі заявлявся відвід суддям. І на даний час суддя заявив про самовідвід мотивуючи тим, що в засудженого та його захисника є сумніви у безсторонності суду. Проте суддя не вчинив жодних дій, які б були спрямовані на утвердження стійкої думки про те, що суд не є безстороннім.
За таких обставин суд приходить до висновку, що законних підстав для відводу судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання не вбачається, тому заява про самовідвід судді не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.75, 80 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
В задоволенні заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід (справа № 570/1358/16-к) - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1