11-кп/775/506/2016(м)
265/2846/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м. Маріуполі кримінальне провадження №0000726 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, непрацюючого, судимого: 1) 17 вересня 2009 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 гривень; 2) 06 листопада 2009 року Новоазовським районним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням (іспитовим строком 2 роки); 3) 06 жовтня 2010 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, 17 вересня 2015 року звільнений за відбуттям покарання, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Цим же вироком визнано винуватими та засуджено ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , щодо яких вирок ніким не оскаржено.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що 29 березня 2016 року, приблизно о 16 годині, разом з ОСОБА_9 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, а ОСОБА_8 повторно, через підземний тунель для електричних кабелів проникли до приміщення трансформаторної підстанції, яка огороджена парканом у вигляді бетонних плит, розташованої по АДРЕСА_2 . Прагнучи довести свій злочинний умисел до кінця та здійснити викрадення лому меді, ОСОБА_9 зі свого мобільного телефону звернувся до ОСОБА_10 з проханням принести необхідні для вчинення злочину інструменти - гайкові ключі. Останній діючи умисно, будучі обізнаним про злочинний намір ОСОБА_8 та ОСОБА_9 погодився та здійснюючи пособництво у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням в інше приміщення, взяв із собою вищевказані інструменти, які приніс до місця вчинення злочину - приміщення трансформаторної підстанції де передав їх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки. Останні діючи з ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб, умисно викрали лом меді, вагою 29,9 кг., вартістю 2093 грн., що належить ПАТ «Маріупольська кондитерська фабрика» «Рошен» (адреса м. Маріуполь, вулиця Миколаївська, буд.89), спричинивши вказаному підприємству збиток на загальну суму 2093 грн., разом з тим, довести свій умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками охорони.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок місцевого суду змінити, перекваліфікувати дії останнього на ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Вказує, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що приміщення трансформаторної підстанції фактично покинуто, ним ніхто не опікується, відсутні двері та замки, огорожа його теж фактично відсутня, будь-яких об`єктивних даних, які б вказували, що територія цієї будівлі знаходиться під охороною, не встановлено, що свідчить про відсутність умислу у обвинувачених заздалегідь на проникнення в зазначене приміщення, яке не відповідає правовим критеріям, необхідним для кваліфікації дій обвинувачених саме за кваліфікуючою ознакою, передбаченою ч.3 ст.185 КК України. Також посилається на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_8 , не було враховано належним чином тих обставин, що фактично шкода не була заподіяна, шкідливих наслідків від його дій не настало, сам він щиро покаявся та повністю визнав свою провину, має задовільні характеристики і сім`ю, що давало суду усі підстави для застосування вимог, передбачених ст.ст.75,76 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, вказує, що в діях усіх обвинувачених наявна така кваліфікуюча ознака, як проникнення у інше приміщення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, в тому числі показаннями обвинувачених і свідка ОСОБА_11 , протоколами огляду місця події, слідчих експериментів. Щодо пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 прокурор зазначає, що останній вчинив тяжкий злочин, є особою неодноразово судимою за корисливі, тяжкі злочини, не працює, офіційних доходів для існування не має, належних висновків для себе не зробив. Вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, дії обвинувачених вірно кваліфіковані, а призначене покарання відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідача, захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом були досліджені та правильно оцінені.

Ці висновки підтверджуються, перш за все показаннями усіх обвинувачених під час судового розгляду та в ході слідчого експерименту, які підтвердили вчинення крадіжки лому меді з приміщення трансформаторної підстанції за вказаних у вироку часі, місці та обставин, в тому числі, що потрапили безпосередньо до приміщення саме через підземний тунель, а вчинити злочин у такий спосіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 домовилися заздалегідь та були обізнані про розташування зазначеної будівлі і обстановку біля неї та всередені.

Відповідно до протоколів огляду місця події від 29 березня 2016 року та 30 березня 2016 року, трансформаторна підстанція займає кут будівлі, в якому є розбиті вікна, але доступ до підстанції можливий лише з вулиці, через металеві двері, які зачинені на замок, а стіни глухі та не мають пошкоджень. Обвинувачені проникли до підстанції по підземному тунелю довжиною близько 12 метрів, діаметром 60 см. на 40 см.. Територія, на якої знаходиться підстанція, знаходиться під охороною та огороджена бетонним парканом.

Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_11 , в тому числі про наявність самої споруди підстанції та обладнання на балансі ПАТ «Маріупольська кондитерська фабрика» «Рошен», наявність відповідної документації, відповідно до якої охорона всієї території, на якої знаходиться трансформаторна підстанція, здійснюється цілодобово, що зафіксовано у досліджених судом довідках підприємства та договорі на охорону.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та відповідно кваліфікував дії останнього.

З врахуванням самих обставин вчинення злочину, які достеменно встановлені та перевірені під час судового розгляду, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_8 та інші заздалегідь домовилися про вчинення крадіжки у зазначений спосіб, який свідчить про протиправний характер їх дій та небажання бути викритими під час потрапляння та знаходження у приміщенні трансформаторної підстанції, яке є відокремленим, а територія, на якої вона знаходиться є охоронюваною, потрапити всередину підстанції у інший спосіб неможливо, а заборона знаходження сторонньої особи там без дозволу є очевидною, висновок суду про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в інше приміщення, є цілком правильним, про що у вироку наведено відповідне мотивування, що цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», а тому доводи захисника в апеляційній скарзі про це не є слушними.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належним чином врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, а саме ті обставини, що хоча обвинувачений визнав себе винуватим та щиро покаявся, вчинив злочин, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України, є тяжким злочином, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, не має стійких соціальних зв`язків, та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції закону України про кримінальну відповідальність з наведенням у вироку відповідного мотивування цього рішення. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, цілком відповідає вимогам та цілям, передбаченим ст.ст.50,65 КК України, тому доводи апеляційної скарги захисника про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України також не є слушними.

Підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання, як на це вказує захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, а тому доводи останнього є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області