Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/6767/16-к
н/п 1-кп/490/535/2016
ВИРОК
Іменем України
12 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

під час судового розгляду на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000820, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лиса гора Первомайського району Миколаївської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

16 лютого 2016 року, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля кафе-бару "Апельсин" на ринку "Україна" по вул. Комсомольській в м. Миколаєві, де вживав спиртні напої, в ході чого підійшов до дільничного інспектора Центрального відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 , який у той час здійснював профілактичні заходи щодо недопущення фактів торгівлі самогоном на вказаному ринку, та почав перешкоджати останньому виконувати його службові обов`язки, робив зухвалі та неадекватні висловлювання. На це ОСОБА_4 представився та пред`явив ОСОБА_5 своє службове посвідчення, а також робив неодноразові зауваження ОСОБА_5 щодо припинення такої поведінки у громадському місці.

Однак, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 один удар правою рукою в область обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівого ската спинки носа та садна в області кистей рук і лівого передпліччя, що за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків.

12 жовтня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.

В угоді зазначено, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні зазначеного вище злочину визнає у повному обсязі, підтверджує зазначені вище обставини вчиненого та у скоєному щиро розкаюється. Потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 визнають, що обставини події досудовим розслідуванням встановлено правильно, шкоду, завдану злочином, обвинуваченим потерпілому відшкодовано у повному обсязі, потерпілий від подачі цивільного позову відмовляється.

Також в угоді потерпілим та обвинуваченим узгоджено, що при затвердженні угоди, за наявності двох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , обвинуваченому буде призначено покарання за ч. 2 ст. 345 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн..

У судовому засіданні потерпілий та обвинувачений підтримали укладення уходи. Захисник та прокурор вважали угоду такою, що підлягає затвердженню.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , статтею 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, а отже угоду про примирення потерпілого та підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладено.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, а потерпілий - положення абз. 2 ч. 5 ст. 474 КПК України і наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Укладення угоди потерпілим та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним або сторони не примирилися відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 , та про призначення обвинуваченому узгодженого ними покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474, 475 КПК України, -

З А С У Д И В :
Угоду від 12.10.2016 про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000820, - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та на підставі ст. 69 КК України призначити йому узгоджене в угоді покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.

На вирок лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: