Справа № 495/7996/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесської області у складі:

головуючого одноособово судді - ОСОБА_1

за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, який має середню освіту, не одруженого, працюючого слюсар-кондитером ТОВ «Одеський коровай», раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, при наступних обставинах:

02.08.2016, приблизно о 23 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, що виразилося в переконанні потерпілого ОСОБА_6 , з яким він раніше був знайомий та підтримував товариські відносини, в обов`язковості передачі йому мобільного телефону «Doogee X5» для здійснення телефонного дзвінка в особистих потребах, а також викликавши у нього впевненість у поверненні мобільного телефону, після здійснення дзвінка, тобто увівши в оману потерпілого, щодо подальших його дій стосовно вищевказаного мобільного телефону, заволодів мобільним телефоном «Doogee X5» (IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) вартістю 650 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 гривень, на рахунку якої мались грошові кошти у сумі 60 гривень, після чого обвинувачений ОСОБА_5 з місця скоєння правопорушення зник і надалі розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 720 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , заволодів чужим майном шляхом обману, зловживання довірою (шахрайство), тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 на досудовому слідстві, так і при судовому розгляді кримінального провадження, свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Судом обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснено зміст ст. 349 ч. 3 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 02.08.2016 року він перебував вдома у свого знайомого, а саме потерпілого ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_3 . Він побачив, у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон, який він вирішив вкрасти. З цих міркувань він попросив у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон, для здійснення телефонного дзвінка, але потім втік з телефоном з будинку потерпілого. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно перебував у нього дома за адресою АДРЕСА_3 . Під час спілкування обвинувачений ОСОБА_5 попросив у нього мобільний телефон для здійснення дзвінка. Він впевнений в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 поверне йому мобільний телефон після здійснення дзвінка, передав йому мобільний телефон, з яким обвинувачений ОСОБА_5 вийшов у двір будинку, після чого не повернувся. Кримінальним правопорушенням йому заподіяна майнова шкода в розмірі 3000 грн., оскільки саме за таку суму він придбав мобільний телефон, але на час скоєння правопорушення, вказаним мобільним телефоном він користувався на протязі певного часу, тобто мобільний телефон був не новим. З оцінкою заподіяної майнової шкоди 720 грн. він не згоден., так як мобільний телефон придбав за значну більшу суму. Обвинувачений ОСОБА_5 не відшкодував йому заподіяну шкоду. З позовом про відшкодування майнової шкоди буде звертатися в порядку цивільного судочинства. Просив покарати обвинуваченого ОСОБА_5 на розсуд суду.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії у заволодінні чужим майном шляхом обману, зловживання довірою (шахрайство), передбачені ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, та відомості про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, але заподіяну майнову шкоду потерпілому не відшкодував.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді обмеженні волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування не обирався.

Речові докази по справі відсутні, цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395, 368, 370, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України і на підставі санкцій даної статті призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1