Справа № 209/1496/16-к
Провадження № 1-кп/209/208/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участі: - секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/1496/16-к (пр. № 1-кп/209/208/16), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000616 від 18 березня 2016 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта професійно-технічна, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19 жовтня 2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- 13 липня 2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 6 місяців за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 19 жовтня 2010 року, до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Звільнений 14 січня 2013 року з Божковської ВК Полтавської обл. № 16 на підставі постанови Божковського районного суду Полтавської обл. від 04 січня 2013 року умовно-достроково з невідбутим строком 10 місяців 27 днів;
- 08 листопада 2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 6 місяців за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 13 липня 2011 року, до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Звільнений 14 липня 2015 року з Солонянської ВК Дніпропетровської обл. № 21 за відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи судимим останній раз 08 листопада 2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення.
Повторно, 15 грудня 2015 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , побачив в шафі меблевої стінки, що знаходиться у вітальній кімнаті фотоапарат марки "Canon Shot A2300", що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення вказаного фотоапарату. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 15 грудня 2015 року близько 18.00 годин ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав фотоапарат марки "Canon Shot A2300", серійний номер № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1050,00 грн., згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 643 від 29 березня 2016 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_5 , який знаходився в шафі вітальної кімнати та вийшов з будинку у невідомому напрямку, маючи можливість вільно розпорядитися викраденим майном. У подальшому, ОСОБА_4 майном ОСОБА_5 , а саме вищевказаним фотоапаратом, яким заволодів таємно, шляхом вільного доступу, розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1050,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що ОСОБА_5 це мати його цивільної дружини. він проживає у неї за адресою: АДРЕСА_3 . Він викрав фотоапарат, коли нікого не було вдома, заклав його у ломбард, а гроші витратив на власні потреби. Кається та зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день та час проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить суд провести судове засідання без її участі. За спільною згодою учасників справи судом ухвалено про можливість розглянути кримінальне провадження без її участі.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 "поза розумним сумнівом" знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину доведена у повному обсязі і умисні дії ОСОБА_4 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середної тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та повне визнання своєї вини.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання без ізоляції його від суспільства, тобто він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, згідно ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання забезпечить функцію виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 , з урахуванням позиції обвинуваченого, суд вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 150 грн. 00 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 124 ч.2 КПК України.
Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 /три/ роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу Кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти Кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в Кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_4 на її користь завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 1050 (одна тисяча п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Речовий доказ у справі: копію документу на фотокамеру "Canon Shot A2300", серійний номер № 6191В013АА, (91)6191В013(92)АА, 6191В002(АА), який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження № 0000616.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1