Номер провадження 1-кп/201/16/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 07 вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003239 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморська, Запорізької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2014 року приблизно о 00 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 спільно зі своїм знайомим ОСОБА_6 , на ґрунті виниклих з останнім неприязних стосунків вирішив заподіяти йому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , озброюючись невстановленим ножом, діючи навмисно, підійшовши ззаду до ОСОБА_6 , накинувся на нього і, обхопив його шию лівою рукою, та вказаним ножем, що знаходився у його правій руці, наніс у тулуб потерпілого не менш чотирьох ударів.

У наслідок його злочинних дій потерпілому ОСОБА_6 заподіянні наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення черева ліворуч з раною на межі навкологрудної та середньо-ключичної лінії (на відстані 103 см, вгору від підошовної поверхні стоп та на 3 см, ліворуч від умовної серединної лінії тіла), яке переходить в раньовий канал та проникає в черевну порожнину, з ушкодженням великого сальника та випадінням його в рану, гематомою в шлунково-ободову зв`язку та явища внутрішньочеревної кровотечі (200 мл, крові в черевній порожнині); непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з раною по навкологрудиній лінії в проекції 5-го ребра (на відстані 136 см, вгору від підошовної поверхні стоп та на 2 см, ліворуч від умовної серединної лінії тіла), яке переходить в раньовий канал та йде перпендикулярно й сліпо закінчується в м`яких тканинах біля 5-го ребра; різана рана на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча на межі верхньої та середньої третини; дві різані рани по долонній поверхні правої кисті нігтьової фаланги другого пальця та третього пальця по основній та проксимальній фаланзі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не визнав і суду показав, що з потерпілим познайомився у травні 2014 року, разом з ним працював на будівництві. В вересні 2014 році він разом із потерпілим виконували роботи, пов`язані із будівництвом на об`єкті ТЦ «Караван» у м. Дніпропетровську, у зв`язку із чим, їх бригада у складі нього, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та бригадира ОСОБА_8 тимчасово проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яку їм найняв роботодавець.

06 вересня 2014 року він з потерпілим працював на об`єкті ТЦ «Караван» у м. Дніпропетровську, закінчивши роботу приблизно о 13 годині, потерпілий з бригадиром поїхали до дому, а він з ОСОБА_9 залишилися біля ларька ТЦ «Караван», де вжили по пляшці пива, після чого він з ОСОБА_10 поїхав до місця їх мешкання. Коли він прийшов до дому, потерпілий вже був у квартирі, готував на кухні, а він прийняв душ, перевдягнувся та вийшов з квартири по своїх справах та повернувся додому лише опівночі вже 07 вересня 2014 року, в стані алкогольного сп`яніння, так як випив пляшку пива. При цьому, ОСОБА_11 вже спав, а потерпілий ОСОБА_6 дивився телевізор. Він пішов на кухню, де сидів за столом та їв яблуко, у правій руці держав ніж металевий розкладний по типу «метелика». В цей момент він відчув удар в око та зрозумів, що потерпілий ОСОБА_6 вдарив його ногою, від чого він впав на підлогу та втратив свідомість, як йому показалося хвилин на 40. Прийшов до тями, коли потерпілий звал на допомогу, при цьому, вони із ОСОБА_6 лежали на полу в коридорі та боролися, у нього в руках був ніж розкладний по типу «метелика», а потерпілий держав його руку, в якій був ніж, ймовірно, намагаючись захиститися від нього, все було у крові. До них вибіг ОСОБА_12 та відтягнув його від ОСОБА_6 , при цьому, прижав його руку із ножом до себе та сказав йому припинити ці дії. Додав, що у потерпілого під час їх боротьби не було ніякого ножу. Далі він бачив, як у потерпілого з правої сторони живота бігла кров. При цьому, в той час у квартирі знаходилися лише він, потерпілий і ОСОБА_11 , бригадира ОСОБА_8 не було. Після цього, потерпілий вийшов із квартири, а потім його забрала бригада швидкої медичної допомоги. Додав, що пам`ятає, як залишив ніж розкладний по типу «метелика» на підлозі в коридорі, а де цей ніж дівся в подальшому йому невідомо. Зазначив, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень не визнає у повному обсязі. При цьому, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 постійно змінював свої покази щодо обставин подій, які мали місце 07 вересня 2014 року, спочатку зазначаючи, що він взагалі не пам`ятає, щоб він наносив удари потерпілому ножом, потім не заперечував, що саме він міг нанести ці тілесні ушкодження потерпілому, в подальшому, заявив, що і сам потерпілий міг нанести собі такі ушкодження. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово змінював свої покази в частині виникнення між ним та потерпілим конфлікту напередодні, зокрема, спочатку зазначав, що ніякого конфлікту між ними в той день не було, і потерпілий несподівано для нього наніс йому удар ногою в око, в подальшому вказував на те, що за 40 хвилин тому, потерпілий просив у нього грошові кошти на придбання наркотиків, але він відмовив йому і це, на його думку, стало причиною їх конфлікту, а потім і боротьби. При цьому, підтвердив факт існування між ним та потерпілим до цих подій натягнутих відносин, з приводу того, що напередодні після похмілля йому важко було працювати і він попросив потерпілого та ОСОБА_13 прикрити його перед бригадиром, на що останні погодилися, а він в цей день поїхав до знайомих і не вийшов на роботу, але після цього у нього виникли проблеми з бригадиром через його відсутність на роботі і він припускає, що потерпілий та свідок все розповіли бригадирові. Також обвинувачений ОСОБА_4 протягом всього судового розгляду не заперечував, що у той день знаходився у стані алкогольного сп`яніння, так як вживав пиво, але наприкінці зазначив, що в той день був тверезий.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_4 знайомий, підтримували нормальні робочі відносини. Додав, що він, обвинувачений ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та бригадир ОСОБА_8 разом виконували роботи, пов`язані із будівництвом на об`єкті ТЦ «Караван» у м. Дніпропетровську, у зв`язку із чим, їх бригада у такому складі проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яку їм найняв роботодавець.

06 вересня 2014 року вони з обвинуваченим працювали в ТЦ «Караван», закінчили роботу приблизно о 13-14 годині. Після роботи він поїхав додому, де займався побутовими справами та готовив їжу. В той же день приблизно о 20 годині додому повернулися ОСОБА_12 та обвинувачений, при цьому, ОСОБА_15 ліг спати, а обвинувачений пішов по своїх справах. Приблизно опівночі він дивився телевізор і вже збирався лягати спати, коли прийшов обвинувачений, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, він відчував запах алкоголю від нього та його річ була не зв`язною. При цьому, ОСОБА_4 сів на своє ліжко, в руках тримав ніж-метелик і став висловлюватися нецензурною лайкою на його адресу і сказав, що буде різати шакала, але він не став реагувати на ці висловлювання, а обвинувачений пішов на кухню. Через декілька хвилин він пішов в туалет, який розташований в коридорі біля кухні, при цьому, бачив, як обвинувачений сидів на кухні, курив та крутив ніж-метелик. Коли він вийшов з туалету, обвинуваченого на кухні вже не було, тоді він закрив клямку на двері туалету та збирався йти до своєї кімнати, як відчув, що хтось обхопив його за шию, нахиляючи до себе, він побачив, що це був ОСОБА_4 , який правою рукою засунув йому ніж в живіт та витягнув його, після чого наніс ще один удар ножом в область грудної клітини зліва, при цьому, ніж застряг між ребр, третій удар обвинувачений наніс у ліву частину пахви, можливо ще наносив удар в область тулубу, після чого, він намагаючись захиститися від протиправних дій ОСОБА_4 , схопив обвинуваченого за шию, застосував прийом та хотів кинути його через стегно, але не вийшло і вони разом впали на підлогу таким чином, що обвинувачений опинився на ньому та намагався вдарити його ножом ще раз, але в цей момент він встиг схопити ніж за лезо і притиснути до обвинуваченого, який намагався його вирвати. При цьому, він тримав ніж до останнього моменту, поки не зрозумів, що було перерізано сухожилля на пальцях та почав кликати на допомогу ОСОБА_15 . На його крики прибіг ОСОБА_15 і відтягнув він нього обвинуваченого. Після чого, він встиг піднятися та забігти до своєї кімнати, а обвинувачений пішов за ним з ножом. Він схопив табуретку та став захищатися, при цьому, сказав ОСОБА_15 викликати швидку допомогу. Після цього, обвинувачений сказав, що різати не буде та сів на диван, при цьому, ОСОБА_15 вимагав від останнього кинути ножа. В цей момент він встиг вийти з квартири у під`їзд, спустився на перший поверх та повідомив охоронця, що його підрізали і попросив викликати швидку. Також він попросив охоронця піти і взяти телефон у його квартирі. Коли охоронець приніс телефон, він подзвонив бригадиру та повідомив про ці події. Потім бригада швидкої медичної допомоги відвезла його до лікарні, де йому зробили операцію. З ним поїхав ОСОБА_7 . Додав, що в ту ніч перед тим, як обвинувачений ОСОБА_4 напав на нього із ножом, між ними ніяких конфліктів не виникало, більш того, він не просив у останнього грошові кошти на придбання наркотиків. До цих подій, між ним та обвинуваченим виникали конфлікти та сварки на побутовому ґрунті, оскільки вони разом мешкали в одній квартирі, а обвинувачений не хотів здавати гроші на придбання продуктів харчування та засоби хімії. Окрім того, додав, що обвинувачений пред`являв йому претензії з приводу того, що вони розповіли бригадирові про його відсутність протягом одного дня на роботі. Також зазначив, що в ту ніч, окрім нього, обвинуваченого та ОСОБА_7 , у квартирі нікого не було. Обвинувачений ОСОБА_4 напав на нього із ножем у коридорі і нанесення останнім тілесних ушкоджень також відбувалося саме там. Після того, як його забрала швидка, обвинувачений залишився у квартирі один. Заявлений ним цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень підтримав у повному обсязі і просив суд задовольнити. В обґрунтування такого розміру моральної шкоди, зазначив, що в результаті злочинних дій обвинуваченого йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у зв`язку із чим, він переніс тяжку операцію, після якої погіршився його стан здоров`я, він тривалий час лікувався, що відобразилося на його звичайному укладі життя, він не міг виконувати важкі роботи, пов`язані із будівництвом, окрім того, порушився його сон, він став знервованим, а тому вважав, що грошові кошти у розмірі 10 000 гривень компенсують його моральні переживання. Висловив думку щодо призначення обвинуваченому суворого покарання.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що з потерпілим ОСОБА_6 знайомий і має хороші стосунки. З обвинуваченим ОСОБА_4 також знайомий і має нормальні робочі відносини. Додав, що він, обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 та бригадир ОСОБА_8 разом виконували роботи, пов`язані із будівництвом на об`єкті ТЦ «Караван» у м. Дніпропетровську, у зв`язку із чим, їх бригада у такому складі проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яку їм найняв роботодавець.

Восени 2014 року, у вересні місяці, точну дату вже не пам`ятає, вони всі разом працювали в ТЦ «Караван». В той день вони раніше закінчили роботу, ОСОБА_6 з бригадиром поїхали додому, а він з ОСОБА_4 та ОСОБА_16 залишилися у ТЦ «Караван» відпочити та випити пива. Пам`ятає, що у той день, приблизно до 20 годині вони разом із ОСОБА_4 розпивали алкогольні напої, при цьому, зазначив, що особисто обвинувачений випив приблизно 250 грамів горілки та 1 літр пива. Після цього, вони пішли додому. Прийшовши у квартиру, де вони разом мешкали, він поїв та ліг спати. Прокинувся від того, що ОСОБА_17 кличе на допомогу. Тоді він вийшов в коридор і побачив, як на підлозі лежали ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , при цьому, обвинувачений тримав ніж у правій руці, а ОСОБА_6 тримав цей ніж за лезо, намагаючись, таким чином захиститися. В цей момент ОСОБА_6 попросив його допомогти та схопити руку обвинуваченого, в якій останній тримав ніж, так як у нього вже не було сил тримати його руку. Тоді він схопив обома руками ОСОБА_4 за руку, в якій той тримав ніж так, щоб ОСОБА_6 зміг піднятися. При цьому, ніж знаходився у руці ОСОБА_4 , він його розгледів, це був металевий ніж сірого кольору по типу «метелика», лезо якого довжиною приблизно 8-10 сантиметрів, який він і раніше бачив у обвинуваченого, так як останній ним користувався. Після чого, ОСОБА_6 піднявся, у нього був розрізаний живіт, текла кров і були видні кішки, останній відразу ж пішов до кімнати, він із ОСОБА_4 також пішли за ним, де обвинувачений почав наступати на ОСОБА_6 , який схопив табуретку і став тримати перед собою, намагаючись таким чином захиститися від можливого нападу з боку обвинуваченого. Тоді ОСОБА_18 сказав, що він не буде більше нікого різати. В той момент ОСОБА_6 спустився вниз до охоронця, він в той момент викликав бригаду швидкої медичної допомоги. Далі ОСОБА_4 запропонував йому взяти ніж, але він відмовився, зібрав речі потерпілого та спустився вниз, де разом із ОСОБА_6 чекав на приїзд швидкої. При цьому, ОСОБА_4 залишився один у квартирі. Зазначив, що під час цих подій у квартирі знаходилися лише він, обвинувачений та потерпілий. Додав, що обвинувачений не розповідав йому нічого про конфлікт між ним та потерпілим, лише сказав, що на нього щось найшло. Додав, що потерпілий ОСОБА_6 в той день був тверезий. Він не був очевидцем початку тих подій, які трапилися у коридорі між обвинуваченим та потерпілим, оскільки спав і прокинувся вже від криків останнього. Але зі слів потерпілого ОСОБА_6 йому відомо, що коли той виходив із туалету, на нього напав ОСОБА_4 ззаду, обхопивши за шию рукою і став наносити удари ножом в область грудної клітини і живота, після чого вони впали на підлогу, і коли ОСОБА_4 знову намагався нанести потерпілому удар ножом, він схопив ніж за лезо, тримав його, намагаючись захиститися від удару і став кликати на допомогу. Це все, що йому було відомо зі слів потерпілого. Додав, що у подальшому, після приїзду із лікарні, ніж, яким обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілому, він у квартирі більше не бачив. Додав, що напередодні цих подій був випадок, коли обвинувачений не вийшов на роботу протягом дня, так як спав вдома, про що він з ОСОБА_6 повідомили бригадира, який в подальшому хотів звільнити ОСОБА_4 .

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду погодився із показаннями свідка ОСОБА_7 в частині правильності опису зовнішніх ознак ножу, який був у нього в руках у ту ніч під час боротьби із потерпілим та заначив, що у нього в руках був саме той ніж, який описав свідок.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0003239 вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 вересня 2014 року, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України.

З протоколу огляду місця події від 07 вересня 2014 року та додатків до нього у вигляді фото таблиці, встановлено, що місцем події є квартира АДРЕСА_2 , та відображено побут житла, без наявних слідів безладдя.

Крім того, при огляді місця події слідчим виявленні краплі та плями речовини бурого кольору: - на дверях дерев`яної шафи, розташованої біля входу в жилу кімнату, що знаходиться з лівого боку від входу в квартиру; - на стіні, біля входу до зазначеної кімнати, в коридорі квартири; - на підлозі і плінтусі біля входу до ванної кімнати з коридору; - на дверях до кухонній кімнати; - на ручці пральної машини, що знаходиться в кухні; - на кухонній підлозі та на ножі з чорною рукояткою, що знаходився на кухні.

З місця огляду вилучено змиви рідини бурого кольору із місць виявлення та 3 ножі.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07 вересня 2014 року та додатків до нього у вигляді фото таблиці, встановлено, що об`єктом огляду є під`їзд будинку АДРЕСА_3 , та на підлозі сходових майданчиків, на різних поверхах, слідчим виявлені та вилучені плями бурого кольору.

З висновку судово-медичної експертизи № 3677-е від 22 вересня 2014 року встановлено, що за даними медичної документації та при огляді ОСОБА_6 у нього виявленні тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева ліворуч з раною на межі навкологрудної та середньо-ключичної лінії (на відстані 103 см., вгору від підошовної поверхні стоп та на 3 см., ліворуч від умовної серединної лінії тіла), яка переходить в раньовий канал та проникає в черевну порожнину, з ушкодженням великого сальника та випадінням його в рану, гематомою в шлунково-ободову зв`язку та явища внутрішньочеревної кровотечі (200 мл., крові в черевній порожнині) яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з раною по навкологрудиній лінії в проекції 5-го ребра (на відстані 136 см., вгору від підошовної поверхні стоп та на 2 см., ліворуч від умовної серединної лінії тіла), яка переходить в раньовий канал та йде перпендикулярно й сліпо закінчується в м`яких тканинах біля 5-го ребра, відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; різаної рани на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча на межі верхньої та середньої третини, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; двох різаних ран по долонній поверхні правої кисті нігтьової фаланги другого пальця та третього пальця по основній та проксимальній фаланзі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи характер та локалізацію всіх виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та данні медичної документації, можливо вказати, що вони отриманні незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 16 МКЛ, тобто і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

Всі виявленні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева з ушкодженням внутрішніх органів, непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини та різаних ран верхніх кінцівок, спричиненні від дії гострого предмету (предметів) який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що діяв (діяли) в область черева та грудної клітини ліворуч у напрямку спереду назад, а також обох верхніх кінцівок (лівого плеча та правої кисті), що підтверджується характером ран (краї рівні, кінці гострі) та напрямком раньових каналів (перпендикулярно).

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли бути отриманні від 4-х механічних дій.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 22 вересня 2014 року, який був досліджений під час судового розгляду, встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 під час виконання вказаної слідчої (розшукової) дії за участі судово-медичного експерта та інших учасників, показав на спосіб і механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, які відповідають тому механізмові, який описано потерпілим в судовому засіданні та викладено в формулі обвинувачення, а також обставини події, що з ним трапилась за участю ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 3713-Е від 24 вересня 2014 року, на поставленні питання встановлено, що локалізація, кількість та характер виявлених у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді: - проникаючого колото-різаного поранення черева з ушкодженням внутрішніх органів, непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини та різаних ран верхніх кінцівок, не суперечить механізму їх спричинення на який він вказує в ході проведення слідчого експерименту, тобто від механічних дій ножа область черева, грудної клітини, лівого плеча та правої кисті.

Такі показання потерпілого ОСОБА_6 щодо механізму спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень повністю узгоджується з показаннями, наданими ним в ході досудового розслідування під час проведення за його участю слідчого експерименту та з висновками судово-медичних експертиз, відповідно до висновків яких, зазначено, що локалізація та характер виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження не суперечить механізму його спричинення, на який вказує потерпілий при проведенні слідчого експерименту, а тому суд приймає їх уваги.

Такі показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 суд вважає достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою з іншими доказами. При цьому, не довіряти показанням потерпілого та свідка не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду не встановлено мотивів, з яких би потерпілий та свідок обумовили обвинуваченого.

За таких обставин, суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_4 в частині заперечення факту спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, зокрема нанесення ножом ряду ударів по тулубу ОСОБА_6 , оскільки насамперед, такі показання обвинуваченого є непослідовними та суперечливими, так як останній протягом судового розгляду неодноразово їх змінював, висуваючи різні версії отримання потерпілим тілесних ушкоджень, та спростовуються показаннями ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , які є послідовними та такими, що узгоджуються із встановленими судом обставинами та з іншими доказами. А тому, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 надав такі показання з метою введення суд в оману, переслідуючи, при цьому, мету уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

При цьому, суд виходячи із показань обвинуваченого ОСОБА_4 враховує підтвердження ним факту знаходження спільно із потерпілим у час та місці скоєння злочину, як це зазначено у фактичних обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Згідно висновків судово-імунологічних експертиз № 487к та 486к від 18 вересня 2014 року, якими визначено, що кров ОСОБА_6 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютинінам анти-В за ізосерологічною системою АВ0, а згідно висновків експерта № 910, № 911 від 29 вересня 2014 року однозначно не встановлено у вилучених при огляді місця події та під`їзду змивах слідів РБК крові ОСОБА_6 , однак не виключено її походження від останнього, з урахуванням того, що в квартирі виявлена кров ОСОБА_4 , яка могла бути змішана з кров`ю потерпілого. В той же час, з висновку експерта № 671 від 07 жовтня 2014 року вбачається, що кров на рукоятці одного із ножів, вилученого під час огляду місця події, походить від ОСОБА_6 .

Отже, виходячи з висновків судово-імунологічних експертиз суд приходе до переконання, що стороною обвинувачення вірно встановлено місце злочину, що також узгоджується із показами потерпілого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_7 , та не заперечується самим обвинуваченим ОСОБА_4 .

З протоколу огляду від 08 вересня 2014 року, встановлено, що предметом огляду є вилучені у ОСОБА_4 бавовняні труси-шорти сірого кольору у смужку чорно-синього та білого кольору з біркою «DC Polo», на яких виявлені плями бурого кольору.

З висновку імунологічної експертизи № 912 від 29 вересня 2014 року встановлено, що на вилучених у ОСОБА_4 трусах, наданих на дослідження (об`єкт № 1-2) встановлена наявність крові з домішкою поту. При встановленні видової приналежності білка крові у вказаних об`єктах, виявлений білок крові людини.

При серологічному дослідженні слідів крові з домішкою поту в об`єктах № 1-2, виявлені антиген А і Н ізосерологічної системи АВО. отриманні результати як крові, так і поту з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. Однак не виключена можливість суміші крові та поту в цих слідах від двох або більше осіб з обов`язково присутністю виявлених антиген, а саме від особи з групою крові Н з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Враховуючи отримані результати дослідження, а також групову приналежність крові громадянина ОСОБА_4 , а саме те, що виявлені в слідах крові з домішкою поту в об`єктах № 1,2, антигени Аі Н є груп специфічними для його крові та виділенням, не виключається можливість походження даного сліду за рахунок крові та виділень підозрюваного.

Оскільки, крім виділеного в слідах крові з домішкою поту в об`єктах № 1, 2 антигену Н, яких є групо специфічними для крові і виділенням громадянина ОСОБА_19 , виявлений ще антиген А, який не властивий їм, присутність крові та виділень потерпілого в даних слідах можлива лише в якості домішки до крові та виділенням іншої особи, групові характеристиці якої властиві виявлені антигени.

З висновку судово-медичної експертизи № 3710-е від 24 вересня 2014 року встановлено, що у ОСОБА_4 виявленні тілесні ушкодження у вигляді: двох рубців на череві праворуч та на передній поверхні лівого передпліччя, що є наслідками загоєння різаних ран та відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_4 спричиненні незадовго до надходження на стаціонарне лікування, тобто в термін на який вказує останній та слідчий у постанові, а саме 07 вересня 2014 року, та утворились від 2-х механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) ріжучими властивостями, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що діяв (діяли) в область черева праворуч та лівого передпліччя.

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 3712-Е від 24 вересня 2014 року, на поставленні питання встановлено, що встановити механізм спричинення тілесних ушкоджень у вигляді двох рубців на череві праворуч та на передній поверхні лівого передпліччя, що є наслідками загоєння різаних ран, виявлених у обвинуваченого ОСОБА_4 не представляється можливим, оскільки під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 , він чітко не вказує на механізм їх отримання, однак не виключна можливість, що виявленні у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли бути спричиненні під час боротьби між останнім та потерпілим ОСОБА_6 .

Отже, суд приймає до уваги, що виявлені тілесні ушкодження у обвинуваченого ОСОБА_4 та плями крові на його білизні також підтверджують версію потерпілого ОСОБА_6 про його боротьбу з обвинуваченим після отримання ножових поранень від останнього, з метою самозахисту та ненадання можливості нанести додаткових поранень, що також і не заперечує і сам ОСОБА_4 та підтверджує свідок ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту з метою перевірки психічного стану обвинуваченого ОСОБА_4 проведено судово-психіатричну експертизу, відповідно до висновків якої ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, іншим хворобливим станом психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє в теперішній час емоційний нестійкий розлад особистості. На теперішній час ОСОБА_4 також може віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка сторони обвинувачення ОСОБА_7 , а також досліджені під час судового розгляду вище перелічені письмові докази, суд приходить до висновку, що законних та обґрунтованих підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом не встановлено, вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

При цьому, визнаючи умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_4 , спрямованих на спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, суд насамперед, виходить з показань потерпілого, який чітко зазначив механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, зокрема, як останній наніс йому ножем не менш чотирьох ударів по тулубу, які є достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою з іншими доказами та висновками судово-медичних експертиз, а тому, з урахуванням такої впевненої позиції потерпілого, у суду відсутні жодні сумніви щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час судового розгляду встановлено, що між потерпілим та обвинуваченим напередодні подій, що трапилися 07 вересня 2014 року виникли неприязні стосунки з приводу того, що ОСОБА_6 повідомив бригадира про відсутність ОСОБА_4 на робочому місці, внаслідок чого у останнього виникли певні проблеми на роботі, що підтверджується наданими безпосередньо у судовому засіданні показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_7 , не довіряти яким у суду не має жодних підстав, а також не заперечується і самим обвинуваченим ОСОБА_4 .

Окрім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 в частині заперечення ним факту знаходження у стані алкогольного сп`яніння в день вчинення злочину є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_7 , який стверджував, що 06 вересня 2014 року протягом дня до 20 години вечора, він разом із обвинуваченим вживали алкогольні напої, зокрема, горілку та пиво та показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який теж зазначив, що ОСОБА_4 у ту ніч знаходився у стані алкогольного сп`яніння, так як від нього йшов запах алкоголю і його річ була не зв`язною, які узгоджуються між собою.

А отже, оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині заперечення ним факту знаходження у стані алкогольного сп`яніння в той день, які до речі, останній неодноразово змінював, суд відноситься до них критично, оскільки вони є непослідовними та спростовуються наведеними вище показами потерпілого і свідка, а тому не приймає їх до уваги.

З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючі кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до впевненого висновку, що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він, умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення допитана у якості свідка ОСОБА_20 , яка суду показала, що працює молодшою медичною сестрою швидкої допомоги КЗ «Дніпропетровське об`єднання швидкої клінічної допомоги» ДОР» та зазначила, що за весь час її роботи вона разом із бригадою швидкої медичної допомоги виїжджали безліч разів за викликами різного характеру, у тому числі і ножових поранень. Стосовно даного кримінального провадження нічого повідомити не може, обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 не знає, про обставини спричинення ножового поранення останньому їй нічого невідомо.

За клопотанням сторони обвинувачення судом досліджений протокол пред`явлення речей для впізнання від 13 жовтня 2014 року, відповідно до якого встановлено, що слідчим в присутності понятих потерпілому ОСОБА_6 були пред`явлені для впізнання чотири ножи, три з яких були вилучені під час огляду у квартирі АДРЕСА_2 , серед яких, як зазначив, потерпілий не має того ножа, яким ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження.

Надаючи оцінку наведеним вище доказам сторони обвинувачення, суд вважає їх неналежними, відповідно до ст. 85 КПК України, оскільки вони прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у зазначеному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а лише свідчать про виконання органом досудового розслідування завдань та засад кримінального провадження щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення, як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, але самі по собі або у сукупності з іншими доказами, вони нічого не доводять та не спростовують, зв`язок щодо цього стороною обвинувачення суду не наведено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який є злочином проти здоров`я людини, як однієї з найвищих соціальних цінностей та важливіших особистих благ.

Відповідно до Конституції України людина, її життя і здоров`я, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому, Кримінальний кодекс України захищає життя та здоров`я людини, незалежно від її соціального стану, національності, громадянства, віку стану здоров`я, суспільно-моральної характеристики та інших ознак.

Також, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 в порядку ст. 89 КК України не судимий, має середню спеціальну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, відповідно довідки про склад родини, наданої виконавчим комітетом Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, проживає разом зі своїм батьком - ОСОБА_21 , 1955 року народження, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, відповідно до довідки, наданої КП «Приморська центральна районна лікарня» від 17 лютого 2016 року ОСОБА_4 знаходився на диспансерному обліку у лікаря-невропатолога з 1985 року по 1995 рік з приводу ушкодження голови, діагноз: наслідки закритої травми головного мозку, ліквор гіпертензіонний синдром, відповідно до довідки, наданої Дніпропетровською установою виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба II ст., ішемічна хвороба серця.

При цьому, суд не може залишити поза увагою, що обвинувачений ОСОБА_4 протягом судового розгляду свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, постійно змінюючи свої покази щодо обставин кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, намагаючись створити у суду уяву, що нібито потерпілий спочатку напав на нього, а потім сам спричинив собі такі тілесні ушкодження, що з урахуванням обставин заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , встановлених судом, є з боку обвинуваченого цинічним намаганням уникнути повноти відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого злочину, враховує його підвищену суспільну небезпеку, наведену вище, характер і обставини заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , його позицію щодо призначення покарання, а також особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують його покарання, зокрема вчинення останнім злочину у стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 1 ст. 121 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2014 року у відношенні ОСОБА_4 був застосований запобіжний у вигляді тримання під вартою.

При цьому, протокол про затримання особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, як зазначено стороною обвинувачення, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не складався.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Отже, призначаючи покарання, суд зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України (в редакції зазначеного вище Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку.

Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто у вигляді 3 років 10 місяців 08 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2014 року про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 08 вересня 2014 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області необхідно залишити без змін.

Під час судового розгляду, потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, суд вважає, що позов потерпілого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок умисних злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що підтверджується показаннями ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 та сукупністю досліджених судом доказів, а вина обвинуваченого у спричиненні таких тілесних ушкоджень потерпілому є цілком доведеною.

При цьому, суд враховує, характер спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в момент заподіяння, встановлені судом обставини, за яких ОСОБА_6 були спричинені такі тілесні ушкодження, їх наслідки у вигляді перенесеної операції, після якої погіршився стан здоров`я потерпілого, який тривалий час лікувався, що відобразилося на його звичайному укладі життя, оскільки він не міг виконувати важкі роботи, пов`язані із будівництвом, що спричинило потерпілому певні моральні страждання та хвилювання, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди з наведених підстав підлягають задоволенню частково у сумі 5 000 гривень, оскільки саме така сума є співмірною завданій шкоді та доведена належними доказами у даному кримінальному провадженні.

Отже, суд приходить до висновку про цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а в решті заявлених позовних вимог потерпілого відмовити.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- зразки крові, відібрані у потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 , 6 зразків РБК, упаковані кожен окремо в паперовий конверт; 3 зразки РБК, упаковані кожен окремо в паперовий конверт; нижню білизну (труси бавовняні сірого кольору) зі слідами РБК, вилучену у ОСОБА_4 , які відповідно до квитанції № 520 передані на зберігання до камери схову речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області- знищити

- ніж з рукояткою чорного кольору, ніж з рукояткою на пів металевою на пів дерев`яною з плямистою розкраскою та ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, які відповідно до квитанції № 520 передані на зберігання до камери схову речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області- повернути власнику цього майна.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 08 вересня 2014 року, при цьому, в строк призначеного останньому покарання у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у вигляді 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців 08 (восьми) днів.

До набрання вироком законної сили обраний під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень, заявлений в рамках даного кримінального провадження задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) гривень 00 копійок.

В решті заявлених потерпілим ОСОБА_6 позовних вимог відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- зразки крові, відібрані у потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 , 6 зразків РБК, упаковані кожен окремо в паперовий конверт; 3 зразки РБК, упаковані кожен окремо в паперовий конверт; нижню білизну (труси бавовняні сірого кольору) зі слідами РБК, вилучену у ОСОБА_4 , які відповідно до квитанції № 520 передані на зберігання до камери схову речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області- знищити;

- ніж з рукояткою чорного кольору, ніж з рукояткою на пів металевою на пів дерев`яною з плямистою розкраскою та ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, які відповідно до квитанції № 520 передані на зберігання до камери схову речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області - повернути власнику цього майна.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1