Номер провадження1-кп/498/13/16
Справа№511/2449/15-к
УХВАЛА
29 листопада 2016 року смт. Велика Михайлівка
Великомихайлівский районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
представника потерпілих ОСОБА_11
при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Михайлівка кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002078 від 28 грудня 2014 року за звинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 140 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 140 КК України, ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 140 КК України
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_8 про визнання доказів недопустимими , -
ВСТАНОВИВ:
Великомихайлівським районним судом Одеської області розглядається вказане кримінальне провадження.
17.11.2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 , яке було доповнене 29.11.2016 року, про визнання недопустимими доказів, отриманих судово-медичним експертом , патологоанатомом Топали 28.12.2014 року, а саме тексту протоколу до Протоколу патологоанатомічного дослідження № 89 від 28.12.2014 року (т. 3 а.с. 128-131). Клопотання вмотивоване тим, що вказаний доказ отриманий поза процесуальними діями, тобто без постанови слідчого або рішення слідчого судді. Захисник стверджує, що патологоанатому Топали, який також виконує обов`язки судово-медичного експерта, було відомо про порушення кримінальної справи за фактом смерті ОСОБА_12 , труп якої він досліджував.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 просили розглянути клопотання на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_9 підтримала клопотання .
Захисник ОСОБА_7 просив розглянути клопотання на розсуд суду.
Представник потерпілих заперечував проти задоволення клопотання.
Прокурор заперечував проти клопотання, вказав, що документ, складений патологоанатомом Топали, є наслідком розтину трупу ОСОБА_13 , смерть якої настала в лікарні, містить в собі лише фактичний опис тіла, не містить жодних висновків щодо причин смерті. Топали є не лише судово-медичним експертом, який уповноважений на проведення судово-медичних експертиз за постановою слідчого, а і патологоанатомом.
Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши заявлені клопотання по суті, суд дійшов до наступного.
Стаття 85 КПК України встановлює, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
В свою чергу ч.2 ст. 89 КПК України встановлює, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відповідно до ч. 1 зазначеної статті, питання допустимості доказів здійснюється судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Стаття 87 КПК України встановлює, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобовязаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
З огляду на вказані норми законодавства, суд не вбачає підстав для визнання тексту протоколу до Протоколу патологоанатомічного дослідження №89 від 28.12.2014 року недопустимим доказом, оскільки із пояснень допитаного в судовому засіданні в якості свідка патологоанатома ОСОБА_14 вбачається, що, оскільки смерть ОСОБА_13 настала в лікарні, він був зобов`язаний провести розтин тіла; наслідки розтину ним зазначені в тексті протоколу, також ним були вилучені матеріали для проведення гістологічних досліджень. Оскільки в наступному слідчим була призначена судово - медична експертиза з метою встановлення причин смерті ОСОБА_13 , висновків гістологічних досліджень він не отримував, ніяких висновків щодо причин смерті не робив, форма Протоколу патологоанатомічного дослідження № 89 заповнена не повністю. Всі матеріали були направлені до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, експерти якого і проводили експертизу.
Досліджений в судовому засіданні текст протоколу до Протоколу патологоанатомічного дослідження № 89 від 28.12.2014 року дозволяє суду зробити висновок про те, що це є опис візуального огляду тіла та його внутрішніх органів; будь яких висновків щодо причин смерті він не містить, тому не є висновком експерта в розумінні ст.. 101 КПК України, а по суті є медичним документом, отриманим поза межами досудового слідства. Також суд приймає до уваги пояснення свідка Топали про те, що на момент проведення розтину тіла ОСОБА_13 йому не було відомо про існування кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_13 , і розтин трупу ним проводився, як патологоанатомом.
Таким чином, у суду відсутні підстави для констатації очевидної недопустимості оспорюваного доказу, на підставі чого, відповідно до ч. 1 ст.. 89 КПК України, це питання має бути вирішено судом під час оцінки доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.85,87,89,94,372 КПК України,суд -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотаннь захисника ОСОБА_8 від 17.11.2016 року про визнання доказу недопустимим.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1