Справа № 751/6272/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/195/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2016 року, постановлену щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту),

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ..

Захисник подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про наявність підстав для подальшого тримання під вартою /екстрадиційного арешту/ ОСОБА_7 .. Зазначає, що слідчий суддя фактично сам, без урахування думки ОСОБА_7 обрав для нього захисника. Суд не звернув увагу на те, що інкриміновані ОСОБА_7 за законодавством України злочини не відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 260, ст. 258-3 КК України, тобто не є екстрадиційними у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 589 КПК України і це доводиться, на його думку, копією постанови про притягнення в якості обвинуваченого. Отже і для обрання будь-якого запобіжного заходу немає підстав. Прокурор, яка представляла в судді прокуратуру Чернігівської області не надала суду доказів наявності у неї повноважень діяти від імені Генеральної прокуратури України у проваджені, якої виходячи із цього вже перебувають матеріали екстрадиційної перевірки.

При розгляді справи судом І інстанції встановлено, що існують підстави для подальшого тримання під вартою ОСОБА_7 який 19.11.2015 року був затриманий в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України. ОСОБА_7 компетентними органами Російської Федерації, оголошений в міжнародний розшук, для виконання постанови Магааського районного суду Республіки Інгушетія від 07.07.2014 року про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 208, та ст. 205-3 КК РФ. За результатами екстрадиційної перевірки складено висновок, який направлено до Генеральної прокуратури України для прийняття рішення про його видачу. На даний час вказане рішення не прийнято.

Заслухавши доповідача, прохання захисника задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора про обґрунтованість ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч. 6, 10, 11 ст. 584 КПК України строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом. Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя, за клопотанням прокурора, не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року стосовно громадянина РФ ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації. Проведення екстрадиційної перевірки стосовно арештованого Генеральна прокуратура України, відповідно до ст. 587 КПК України, доручила прокуратурі Чернігівської області. ЇЇ строк було продовжено до 18.06.2016 року. 16.01.2016 року рішенням УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_7 відмовлено в набутті статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 р., яка на сьогодні набула чинності, відмовлено в задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування наказу УДМС України в Чернігівській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем, або особою, яка потребує захисту. Згідно з інформацією Чернігівського слідчого ізолятора ОСОБА_7 може утримуватись в слідчому ізоляторі та етапуватись без шкоди для здоров`я. Проведеною перевіркою законності та підстав затримання і взяття під варту ОСОБА_7 у зв`язку з екстрадицією, порушень не встановлено.

На сьогодні ОСОБА_7 перебуває під екстрадиційним арештом в межах встановлених чинним законодавством.

Посилання захисника на не компетентність прокурора ОСОБА_8 із-за того, що вона є представником прокуратури Чернігівської області, а не Генеральної прокуратури України спростовується наказом останньої №223 від 18 вересня 2015 року, п.7.6..

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 584 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , відхилити, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 червня щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4