ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/8999/13-к
Провадження № 1-кп/210/7/16

"16" серпня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0003241 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пилявка, Старосинявського району, Хмельницької області, громадянина України, одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Так, 18.10.2013 року близько 12.30 годин водій ОСОБА_3 керуючи автобусом «Мерседес Бенц» р.н. НОМЕР_1 по маршруту №205 «Кривий Ріг Головний - Карачуни», рухався по вул. Косіора з боку пр. Металургів в напрямку вул. Рязанова в м. Кривому Розі, з пасажирами в салоні в кількості близько 5-7 чоловік, зі швидкістю близько 50 кілометрів на годину. Водій ОСОБА_3 діючи злочино недбало, був неуважним до дорожньої обстановки, та порушуючи тим самим вимоги: п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.1 Правил дорожнього руху України, що приписують:

1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху,., не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, спричинити матеріальну шкоду;

2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним,
рухаючись по проїзній частині вул. Косіора біля 6.21 при виборі в встановлених межах безпечної швидкості руху не враховував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив занос керованого ним автобусу в наслідок чого водій ОСОБА_3 втратив контроль над керуванням автобусу і зіткнувся з автомобілем «Сузукі Гранд Вітаро» р.н. НОМЕР_2 , який стояв біля правого краю проїзної частини, після чого виїхав за межі проїзної частини, де зіткнувся передньою частиною керованого ним автобусу «Мерседес Бенц» р.н. НОМЕР_1 з деревом.

Внаслідок злочинно недбалих дій пасажирці автобусу «Мерседес Бенц» р.н. НОМЕР_1 потерпілій ОСОБА_5 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці без зміщення уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби, згідно висновку експерта №2977 від 26.11.2013 року.

Згідно висновку експерта №58/27-365 від 21.11.2013 року водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_3 по керуванню автобусом «Мерседес Бенц» вбачається невідповідність вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП.

Допитий у судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, щиро покаявся, просив застосувати амністію, оскільки на момент вчинення злочину мав неповнолітню дитину. Пояснив, що їхав на маршруті, його обігнав якийсь хлопець, підрізів, він намагався уникнути зіткнення, колесом потрапив до вибоїни, від чого машину «кинуло». Керував транспортним засобом марки Мерседес, маршрут № 205, маршрутка належить чоловіку на ім`я ОСОБА_7 . Обігнав транспортний засіб марки «Фольксваген», подразнив у вікно, він йому посигналив. Маршрутку почало «кидати», потрапив до вибоїни, вдарив транспортний засіб, який стояв на узбіччі, а потім відкинуло у дерево. Потерпілу забрала карета швидкої допомоги. Цивільний позов не визнав, оскільки після ДТП приїжджав до неї із жінкою, вона сказала заплатити грошей. Він сплатив їй 200грн., вона написала розписку, але розписка у власника машини. Інших претензій до нього вона не мала.

Допитана в судовому засіданні потерпіла суду надала покази, що в день ДТП була «морозь», дощу не було. Вона їхала в маршрутному таксі. Був сильний удар. Водій не летів, він наїхав на рейсу трамвайних колій і його понесло, маршрутка спочатку зіштовхнулась з транспортним засобом, а потім врізалась у дерево. Вона була у шоковому стані від того, що трапилось. Обвинуваченого пожаліла, тому написала розписку про отримання грошових коштів на суму в 200грн. Під час руху маршрутки, вона сиділа на 3-му сидінні, біля проходу. На кареті швидкої допомоги доставили в лікарню «тисячка», зробили рентген. Просила задовольнити цивільний позов на суму в 5000,00грн., оскільки як в момент ДТП так і після зазнала душевних хвилювань, змушена була лікуватись, і до теперішнього часу відчуває дискомфорт.

За клопотанням сторін кримінального провадження в судовому засіданні допитані свідки.
Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначила, що вона залишила припаркованим свій транспортний засіб «Сузукі Гранд Вітаро» та пішла в аптеку за зупинкою в районі Соцміста. В аптеці почула звук, дівчата підбігли і побачили що маршрутка врізалась в дерево. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила, що її машину теж заділа маршрутка. На вулиці люди сказали, що водій маршрутки гнався за кимось. Самого ДТП вона не бачила.
Свідок ОСОБА_9 судові показав, що не бачив самого ДТП, як відбулося зіткнення пояснити не може. Зазначив, що транспортний засіб «Сузукі Гранд Вітаро», який перебуває у їх з ОСОБА_8 володінні, був пошкоджений при цьому ДТП.
Також при допиті свідків судом з`ясовано, що внаслідок цього ДТП транспортному засобу подружжя ОСОБА_10 завдано механічних пошкоджень, потерпілими вони не визнані, тілесних ушкоджень не отримали. Чи складався у відношенні ОСОБА_3 адміністративні матеріали за фактом пошкодження транспортного засобу «Сузукі Гранд Вітаро» свідкам не відомо.
Клопотань про виклик інших свідків не надходило.
Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, його вина у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця ДТП від 18 жовтня 2013 року, під час якого оглянуто місце ДТП, стан та тип покриття, встановлено пошкодження транспортних засобів автомобілю «Мерседес Бенц» та «Сузукі Гранд Вітаро»; схеми ДТП до нього, на якій відображено місце розташування транспортних засобів, місце зіткнення, та фото таблицею до протоколу огляду із загальним виглядом місця ДТП, пошкоджень транспортних засобів «Мерседес Бенц» та «Сузукі Гранд Вітаро»;
- висновком судово-медичної експертизи №2977 від 26.11.2013 року згідно якого в наслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці без зміщення уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби;

- висновком експерту №58/27-365 від 21.11.2013 року водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_3 по керуванню автобусом «Мерседес Бенц» вбачається невідповідність вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП;

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом"якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Відповідно до ст.12 КК України обвинувачений скоїв необережний злочин невеликої тяжкості. Обговорюючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що він вину визнав, згідно даних, які характеризують його особу: за місцем проживання та реєстрації характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на момент ДТП мав на утриманні одну неповнолітню дитину.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, що передбачені ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, часткове відшкодування шкоди. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому , що передбачені ст. 67 КК України не встановлено.
Приймаючи до уваги ті обставини, що обвинувачений визнав себе винним у скоєному злочині в повному обсязі, наявність пом"якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.

Однак, враховуючи що ОСОБА_11 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв"язки, суд приходить до висновку що його виправлення та попередження можливо досягти без ізоляції від суспільства, тому на підставі ст. 75 КК України останній підлягає звільненню від відбування покарання з випробовуванням строком, з покладанням на нього додаткових обов"язів, визначених ст. 76 КК УКраїни.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

В ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений дійсно частково відшкодував завдану шкоду потерпілій, що остання не заперечує, а саме у розмірі 200,00грн., однак така шкода не відшкодована в повному обсязі, оскільки потерпіла пояснила, що потребує компенсації моральної шкоди, яку обвинувачений не визнає, оскільки потерпіла раніше зазначала, що претензій не має. Разом із тим, позбавлення права керування як додаткового покарання на думку суду може призвести до неможливості в подальшому для обвинуваченого працевлаштуватись та відшкодувати шкоду, завдану потерпілій.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав, шкоду відшкодував частково.

Суд вважає, що призначення такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.

Підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, відсутні. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не вбачається.

В частині вирішення цивільного позову потерпілої про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ст. 1166, ст.1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана особистим немайновим правам, а так само і майну фізичної особи, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, і така шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Наявність у потерпілої тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості об"єктивно підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та судового розгляду доказами, зокрема висновком експертизи та довідками з медичних установ.

Оскільки потерпіла зазнала ушкоджень здоров"ю, що потребувало зусиль для його відновлення, зміни способу життя, суд приходить до висновку, що самим ДТП та наслідками від нього їй завдано моральну шкоду, тому вона має право на її відшкодування.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 2500,00грн., а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з підстав недоведенності заявленого розміру шкоди та не підтвердження заявленого розміру шкоди об"єктивними даними .
Вирішуючи клопотання захисника про застосування до ОСОБА_3 положень закону Україні «Про амністію у 2014 році» суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Згідно вимог п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Судом встановлено, що на момент ДТП (18 жовтня 2013 року), тобто на момент вчинення злочину, ОСОБА_3 мав на утриманні неповнолітню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав, однак його дитині на день набрання чинності цим Законом, вже виповнилося 18 років.
Тому положення Закону України «Про амністію у 2014 році» не застосовуються до обвинуваченого, так як цей закон набув чинності в квітні 2014 року, а дитина ОСОБА_3 - ОСОБА_12 набула повноліття у лютому 2014 року.
Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого не обирався.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст..100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ст. 122, 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки без позбавленням права керувати транспортними засобами .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням строком тривалістю в 1 (один) рік .

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на рахунок експертної установи за проведення експертизи №58/27-365 від 21.11.2013р. витрати у розмірі 293,40 (двісті дев"яносто три грн. сорок коп.).

Речові докази: - автомобіль «Сузукі Гранд Вітаро", р.н. НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 залишити у володінні останнього.

Речові докази: - автомобіль «Мерседес Бенц", р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_13 залишити у володінні останнього;

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на відшкодування моральної шкоди - 2500,00грн. В заловоленні решти позовних вимог - відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0003241, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 210/8999/13-к, провадження № 1-КП/210/7/16.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1