Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/312/16-к

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючого, не інваліда, не депутата, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
25 травня 2016 року, об 22 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , керуючи власним мотоциклом марки «Вайпер», без державного номерного знаку, який знаходився в технічно справному стані, перевозячи як пасажира громадянина ОСОБА_5 , і рухаючись по вул.Національного Визволення (Леніна) в с.Майдан Олевського району Житомирської області, зі сторони с.Джерело Олевського району Житомирської області, у напрямку с.Нетреба Рокитнівського району Рівненської області, де поблизу будинку № 71 по вул.Національного Визволення (Леніна) в с.Майдан Олевського району, в порушення вимог Правил Дорожнього Руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: п.2.3 «б», який зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.1, що зобов`язує водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним не переконавшись, що це буде безпечним, не урахувавши безпечної швидкості руху на заокругленій ділянці проїзної частини, виїхав на праве по напрямку руху узбіччя та здійснив наїзд на огорожу з металевої сітки і залізобетонну опору.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикламарки «Вайпер», без державного номерного знаку, ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в ділянці лоба з крововиливом в підлеглі м`які тканини; розмізженням лівої вушної раковини; садна на лівій половині обличчя; уламкового вдавленого перелому лобної кістки та кісток склепіння і основи черепа з численними ушкодженнями твердої та м`яких мозкових оболонок в лобних та скроневих долях з ушкодженням речовини головного мозку; дифузійного крововиливу під м`які мозкові оболонки, що були небезпечними для життя в момент виникнення та які згідно до висновку експерта № 91 від 25.08.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких загинув на місці пригоди.
Порушення вимог п.п.2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_3 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. Сам особисто він проводив похорони потерпілого ОСОБА_5 . У вчиненому щиро кається. Просить суд не застосовувати до нього суворого виду та міри кримінального покарання і надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.
Потерпілий ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явився, будучи належним чином по мобільному телефону № НОМЕР_3 , через процесуального прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , повідомленим про день, час та місце розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , за ч.2 ст.286 КК України. Заяви щодо розгляду кримінального провадження чи відкладення розгляду до суду не подав. Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у відсутності потерпілого ОСОБА_6 , що відповідає положенням ст.325 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він своїми необережними діями вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, вчинене проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що виразилося в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Разом з тим визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується позитивно, його вік та його ставлення до вчиненого, має на утриманні одну неповнолітню дитину 2007 року народження, є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, повного визнання своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні, про що свідчить не байдужість ОСОБА_3 , стосовно вчиненого та наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, відсутністю претензій зі сторони потерпілого, та з врахуванням вказаних вище пом`якшуючих обставин, разом із конкретними обставинами справи, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного обрання до нього кримінального покарання, пов`язаного з позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та на підставі ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 ст.76 КК України обов`язки.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує думку прокурора, яка просить застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та позбавити його такого права, думку обвинуваченого, який не заперечує щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, право суду на обрання додаткового покарання, передбаченого санкцією частини статті, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертиз, в розмірі 1672.64 грн.
Долю речових доказів вирішити згідно ч.9 ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.
На підставі наведеного та, керуючись ст.8,55,63 Конституції України, ст.ст.100, 118, 122, 124, 179, 314-318, 349, 368, 370, 373, 374, 375, 376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 63, 65-67, 75, 76, ч.2 ст.286 КК України, суд -

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням йому одного року і шести місяців іспитового строку, поклавши на засудженого передбачені ст.76 КК України обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Після набранням вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме: мотоцикл, марки «Вайпер», без державного номерного знаку, який знаходиться на зберіганні в Олевському ВП Коростенського ВП Головного управління національної поліції в Житомирській області повернути ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь держави кошти в сумі 1672 (одна тисяча шістсот сімдесят два) грн., 64 коп., витрат на залучення експерта.
До набрання вироком суду законної сили, обрати засудженому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1