Справа № 342/431/15-к
Провадження № 11-кп/779/371/2016
Категорія ч.2 ст. 194 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000136, про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городенка, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , який до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , представника служби в справах дітей Городенківської РДА ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Городенківського районного суду від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою щодо ОСОБА_6 застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього та передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд його законного представника ОСОБА_9 строком на один рік.

Початок тривалості примусових заходів виховного характеру постановлено обчислювати з дня набрання чинності даною ухвалою.

Згідно ухвали місцевого суду, ОСОБА_6 , до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке виразилось в умисному пошкодженні чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах шляхом підпалу, за таких обставин.

12.06.2014 року близько 15 год. ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_12 через віконний отвір проникли в приміщення недобудованого триповерхового житлового будинку по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_13 . Перебуваючи в будинку, за допомогою драбини піднялись на другий поверх, де в одній з кімнат ОСОБА_6 , за допомогою запальнички, яку приніс з собою, умисно підпалив кульок з будівельним сміттям. Коли підпалене тліло, ОСОБА_6 з ОСОБА_12 покинули будинок тим же шляхом, яким проникли. Внаслідок підпалу в будинку виникла пожежа, якою знищено перекриття між першим та другим поверхом, перекриття між другим поверхом і горищем, покрівлю будинку, пошкоджено віконні та дверні отвори на першому поверсі. Умисними діями потерпілому ОСОБА_13 згідно висновку експерта № 10-Б від 11.04.2016р. спричинено матеріальні збитки на суму 539253 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 покликається на незаконність ухвали з підстав однобічності та неповноти судового розгляду, що призвело до неправильної правової кваліфікації судом вчиненого суспільно-небезпечного діяння. Звертає увагу суду на те, що перекваліфікація суспільно-небезпечного діяння з ч.1 ст.270 КК України на ч.2 ст.194 КК України та завершення досудового розслідування в один день позбавила його, як захисника, права та можливостей на захист інтересів малолітнього, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Також зазначає, що суд витребував у потерпілого звіт про спричинену шкоду, з яким захист ознайомлений не був, і вказаний звіт покладений в основу проведеної за клопотанням прокурора експертизи про визначення реального розміру шкоди, завданої пожежею будинку, тому вказаний доказ здобутий з порушенням закону. Зазначає, що ні органом досудового розслідування, ні судом не здобуто доказів на підтвердження умислу в ОСОБА_6 на вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, докази, які б свідчили про причину пожежі, на його думку, матеріали провадження не містять. Просить скасувати ухвалу і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 .

Під час апеляційного розгляду:

захисник, ОСОБА_6 та його законний представник підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просять її задовольнити. Захисник, крім того, надав довідки про те, що ОСОБА_6 є студентом «Заліщицького аграрного коледжу» з денною формою навчання і проживає в гуртожитку вказаного навчального закладу, звернувши увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено, де має перебувати переданий під нагляд законного представника ОСОБА_9 неповнолітній ОСОБА_6 ;

- представник потерпілого та представник служби в справах дітей Городенківської РДА заперечили доводи апеляційної скарги, ухвалу суду просять залишити без змін;

-прокурор оскаржувану ухвалу просить залишити без змін як законну та обґрунтовану, в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно до положень ч.ч.1,5 ст.499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст.291 КПК України, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Як і обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру повинно містити: виклад фактичних обставин вчиненого суспільно-небезпечного діяння, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію суспільно-небезпечного діяння з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Диспозиція ч.2 ст.194 КК України визначає, що умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, може бути вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом.

Як вбачається з клопотання про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру (а.п.2-4), старший прокурор прокуратури Городенківського району зазначив у клопотанні, що «своїми умисними діями малолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.194 КК України», не вказавши при цьому жодних кваліфікуючих ознак, наведених у ч.2 згаданої статті.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про слушність доводів апеляційної скарги щодо того, що захист був позбавлений права та можливостей на захист інтересів малолітнього від інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, оскільки клопотання не містить кваліфікуючих ознак щодо способу умисного знищення або пошкодження майна та виду розміру заподіяної шкоди.

Однак, вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який фактично збільшив обсяг інкримінованого ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, вказавши в ухвалі, що таке виразилось в умисному пошкодженні чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах шляхом підпалу.

З огляду на зазначене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід врахувати наведене, а також інші доводи апеляційної скарги захисника, та постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Городенківського районного суду від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2