Справа № 357/9315/16-к
1-кп/357/812/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.11.2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 обвинувальний акт, який надійшов 30.08.2016 року від прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0002952 від 13.06.2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджееця м. Тетіїв, Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого охоронцем ТОВ «Агрохімдеталь», на обліку призовників в Білоцерківському ОМВК не перебуває, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
06 червня 2016 року близько 00 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи поряд з приміщенням кафе «Біла Вежа», що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Таращанська, 163, на території літнього майданчику кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », під час сварки, яка виникла між його знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 внаслідок чого ОСОБА_8 та ОСОБА_10 почали штовханину та бійку з ОСОБА_9 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_4 намагались їм завадити, втрутився в сварку та з метою припинення насильницьких дій став між вказаними особами, внаслідок чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_4 знаходилися по різні сторони від ОСОБА_7 та не здійснювали насильницьких дій по відношенню один до одного. В свою чергу, ОСОБА_12 , який перед цим знаходився на протилежній стороні вулиці, намагаючись підтримати в конфлікті ОСОБА_9 , перейшов проїжджу частину та наблизився до ОСОБА_7 та наніс удар кулаком правої руки по підборіддю останньому, після чого ОСОБА_7 , не маючи наміру на спричинення тяжких тілесних ушкоджень чи заподіяння смерті ОСОБА_13 та не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити, у відповідь, наніс один удар кулаком правої руки в область правої частини обличчя ОСОБА_12 , від якого останній впав потиличною частиною голови на бетонне покриття та втратив свідомість.

В результаті необережних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження - перелом кісток склепіння та основи черепа, навколоочний синець справа, поверхнева рана в області правої брови, крововилив в м`які покриви голови в проекції переломів кісток черепа справа, крововиливи в тканину головного мозку, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя.

20 червня 2016 року ОСОБА_12 внаслідок закритого перелому кісток склепіння та основи черепа, що проявились дифузною травмою головного мозку з крововиливами та різко вираженим набряком-набубнявінням головного мозку, помер нейрохірургічному відділенні Білоцерківської міської лікарні №2, до якого був відразу доставлений після отримання тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні необережного вбивства ОСОБА_13 визнав повністю, повністю підтвердив обставини вчиненого злочину та суду показав, що після відпочинку в кафе «Біла Вежа» він разом з своїм знайомим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вийшли на вулицю, де він побачив, що між ОСОБА_14 та невідомим виникла сварка, яка переросла в штовханину. Намагаючись заспокоїти сварку, він став між учасниками штовханини, коли відчув удар в праву частину обличчя, після чого відмахнувшись, кулаком потрапив в праву частину обличчя, як потям виявилось потерпілого ОСОБА_16 , який від удару впав . Зазначає, що не бажав настання наслідків у виді смерті потерпілого ОСОБА_16 , якого до цього не знав, у вчиненому щиро розкаюється, частково відшкодував збитки потерпілій та зобов`язується в подальшому відшкодовувати завдану шкоду.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_7 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає, що обвинувачений може виправитись без позбавлення його волі, зазначає, що ним частково відшкодовано завдані його діями збитки потерпілим.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми протиправними діями, які виразились у вбивстві ОСОБА_12 через необережність, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 119 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, працевлаштований, характеризується позитивно за місцем роботи та проживання, не перебуває на обліку в Білоцерківській міській лікарні №4 у лікарів нарколога та психіатра, вперше вчинив злочин середньої тяжкості із необережності, є особою, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

У скоєному ОСОБА_7 щиро розкаюється, частково відшкодував завдані його діями збитки потерпілій - наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_7 обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, з врахуванням обставин справи, ступеню суспільної небезпеки скоєного злочину, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, до обвинуваченого слід застосувати вид покарання у вигляді позбавлення волі та слід звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав обрання запобіжного заходу обвинуваченому не вбачається.

Речові докази, судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , суд
З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст.76 п. 2,3,4 КК України на засудженого ОСОБА_7 покласти обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1