У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 липня 2015 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 263 КК до покарання у виді арешту на строк 5 місяців.
Постановлено вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 травня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком тривалістю 3 роки, виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_6 суму витрат на проведення судової трасологічної експертизи в розмірі 491,04 грн.
Ухвалою цього суду від 30 липня 2015 року внесено виправлення у резолютивну частину вироку і зазначено про стягнення вищевказаних судових витрат на користь держави.
Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 263 КК у виді арешту на строк 5 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК призначене за цим вироком покарання поглинуто більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеним за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 травня 2015 року, і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Покарання, призначене засудженому за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 травня 2015 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком тривалістю 3 роки, постановлено виконувати самостійно.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави суму судових витрат на проведення трасологічної експертизи в розмірі 491,04 грн.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 08 травня 2015 року приблизно о 12.00 год. на вул. Пархоменка у м. Шаргороді знайшов кастет, який незаконно носив при собі в кишені до 15.00 год. цього ж дня, коли працівники міліції виявили та вилучили у нього цей кастет.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку апеляційного суду з призначенням нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки цей суд за межами строку на апеляційне оскарження прийняв до розгляду доповнення до апеляційної скарги прокурора, яке тягне за собою погіршення становища обвинуваченого. Вважає, що прокурор мав би діяти відповідно до положень ст. 537 КПК, а тому висновок апеляційного суду про порушення місцевим норм матеріального права є помилковим. Крім того, захисник вказує на порушенням апеляційним судом права на захист ОСОБА_6 та на невідповідність вироку цього суду вимогам статей 374, 420 КПК.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 4 ст. 403 КПК внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Цих вимог кримінального процесуального кодексу апеляційний суд не врахував.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирок місцевого суду прокурор оскаржив 28 липня 2015 року. В апеляційній скарзі він порушував питання про скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання і постановлення нового вироку з підстав того, що суд першої інстанції, правильно зазначивши про самостійне виконання вироку місцевого суду від 26 травня 2015 року, разом з тим не застосував положення ч. 4 ст. 70 КК.

29 жовтня 2015 року, тобто за межами строку, визначеного ст. 395 КПК, прокурор подав доповнення до апеляційної скарги, мотивуючи тим, що в ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 25 травня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, тому просив ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання у виді арешту на строк 5 місяців, призначеного оскаржуваним вироком, більш суворим, призначеним за вироком від 25 травня 2015 року, й остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Вирок від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно.

Незважаючи на те, що це доповнення до апеляції скарги було направлено на погіршення становища обвинуваченого, суд апеляційної інстанції всупереч положенням ч. 4 ст. 403 КПК безпідставно прийняв доповнення до апеляційної скарги і задовольнив апеляційну скаргу.

Крім того, копію апеляційної скарги прокурора обвинуваченому всупереч вимогам ст. 401 КПК було вручено 05 листопада 2015 року, тобто в день постановлення вироку апеляційним судом, чим порушено право обвинуваченого на своєчасне ознайомлення з апеляцією і можливість подати на неї свої заперечення в установлений строк, як обґрунтовано зазначив захисник у касаційній скарзі.

Доводи захисника про невідповідність вироку апеляційного суду вимогам кримінального процесуального закону також є слушними. Зі змісту вироку цього суду вбачається, що він дав відповіді лише на доводи, викладені в доповненні до апеляційної скарги прокурора, проте доводів, наведених у первинній апеляційній скарзі, не дослідив і не дав на них умотивованої відповіді, чим порушив вимоги статей 374, 420 КПК.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду апеляційної інстанції постановлено з істотними порушеннями вимог КПК (ч. 1 ст. 412 цього Кодексу), а тому це судове рішення підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК. При новому апеляційному розгляді слід усунути наведені порушення і прийняти законне, обґрунтоване й умотивоване рішення.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3