Провадження №1-кс/127/8064/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білогірськ, АР Крим, громадянина України, з вищою освітою, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на теперішній час підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що Військовою прокуратурою Вінницького гарнізону Центрального регіону України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000180 від 01.08.2016, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України.
Згідно клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту та наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та дезертирстві, тобто нез`явленні при переведенні до іншої військової частини з метою ухилитися від військової служби, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка до 12 травня 2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді водія-електрика посту збору та обробки інформації військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат».
Відповідно до спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» (далі - Директива №Д-1), яка 07 травня 2014 року була розміщена на офіційному сайті Міністерства оборони України, у строк до 12 травня 2014 року військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 повинні були прибути до пункту збору у військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) для подальшого розподілу по військових частинах Повітряних Сил Збройних Сил України.
В свою чергу, старший солдат ОСОБА_5 в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, положень Військової присяги, ст. сг. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п. п. 7, 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Директиви командувача ГІбвітряпих Сил--Збройних Сил України (далі - ПС ЗС України) від 10.05.2014№ Д-350/106/1/10 дск/ОШ «Пропередислокацію військових частин (підрозділів) Повітряних Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь», спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України», вирішив стати на злочинний шлях тамаючи умисел на завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, у період з лютого по травень 2014 року шляхом проведення з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 агітації та розмов провокативного характеру, схиляв їх до переходу до лав Збройних Сил Російської Федерації, чим безпосередньо надавав іноземній державі (Російській Федерації) допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, цим самим вчиняючи дії, направлені на зниження боєготовності української армії, що в подальшому, призвело до захоплення військової частини НОМЕР_1 з усім її майном Збройними Силами Російської Федерації. Викладені обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
Він же, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді водія-електрика посту збору та обробки інформації військової частини НОМЕР_1 , яка до 12 травня 2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.п. 7, 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Директиви командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (далі - ПС ЗС України) від 10.05.2014 №Д-350/106/1/1ОДСК/ОШ «Про передислокацію військових частин (підрозділів) Повітряних Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь», спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України», затвердженого 19.04.2014 командувачем ПС ЗС України, вчинив дезертирство, тобто не прибув у визначені Директивою № Д-1 строки (до 12 травня 2014 року) до пункту збору - військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . Своїми діями ОСОБА_5 вчинив дезертирство, тобто нез`явлення при переведенні до іншої військової частини з метою ухилитися від військової служби, а саме скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України.
23.08.2016 ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, та того ж дня підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.
На думку слідчого, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років., на даний момент переховується від органу досудового розслідування та суду, тому слідчий просить суд клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінальної провадження № №0000180 від 01.08.2016, заслухавши думку прокурора, дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 107 ч.1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.

Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тому суд вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Відповідно до ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ст. 193 ч. 1 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ст. 193 ч. 6 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутністю підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000180 від 01.08.2016, ОСОБА_5 на даний час не оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що обов`язковою умовою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу є присутність учасників кримінального провадження сторони обвинувачення та сторони захисту, тому суд вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим та передчасним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 186, 193 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В клопотанні слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя