Справа №578/598/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/109/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000147 від 11 травня 2015 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Краснопільського районного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лозове Краснопільського району Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, раніше засуджувався:

1. 23.10.1996р. за ст. 81 ч.3, 44 КК України до виправних робіт на 1 рік із утриманням 20% заробітку;

2. 04.11.1997р. за ст. ст. 215-3 ч.2, 43 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

3. 10.01.1999р. за ст.ст.81 ч.2, 43 КК України до 1 року позбавлення волі;

4. 30.11.2000р. за ст.ст. 140 ч.3, 44, 14 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

5. 17.12.2003р. за ст.ст. 185 ч.3, 15, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

6. 15.08.2007р. за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту;

7. 12.07.2010р. за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;

8. 07.05.2014р. за ст. 395 КК України до 2 х місяців арешту,

визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 121 та ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання:

- за ч.2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

За ст. 135 ч.3, 146 ч.3 КК України ОСОБА_7 виправданий за недоведеністю у скоєнні кримінальних правопорушень.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати на проведення експертизи в сумі 184,14 грн. на користь держави.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Як встановив суд, ОСОБА_7 10 травня 2015 р. близько 13 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна таємно, через огорожу домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 проник на територію двору, де викрав каструлю емальовану без кришки, ємкістю 40 л, яку здав на металобрухт, а отримані кошти за збуту каструлю використав за власним розсудом. Громадянці ОСОБА_10 було завдано матеріальних збитків на суму 179 грн.

10 травня 2015 року після 15 години ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння зустрів ОСОБА_11 , якого раніше не знав і який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, після чого з останнім прийшов до господарства по АДРЕСА_3 , в якому проживав без реєстрації, і почали розпивати спиртні напої. В період часу з 22 до 23 години між ними виникла сварка з мотивів особистої неприязні, в ході якої ОСОБА_7 почав наносити ОСОБА_11 тілесні ушкодження, як руками так і ногами в різні частини тіла. Внаслідок нанесених тілесних ушкоджень нанесених обвинуваченим ОСОБА_7 . ОСОБА_11 через деякий час помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №434/299 від 11.06.2015 р. смерть ОСОБА_11 настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла, що супроводжувалася травмою черепа і головного мозку з крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, кров`ю в шлуночках головного мозку і ускладненої набряком здавлення головного мозку.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 прохає вирок суду скасувати, як незаконний, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Не оспорюючи правильність юридичної кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст.ст. 185 ч. 3 та 121 ч. 2 КК України, прокурор посилається на те, що вирок суду в частині виправдання обвинуваченого за ст.ст. 135 ч. 3 та 146 ч. 3 КК України підлягає скасуванню, так як суд у мотивувальній частині не зазначив формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави виправдання та мотиви прийнятого рішення.

В порушення вимог ст.ст. 369-374 КПК України, суд не обґрунтував та не дав належну оцінку всім доказам. Так, ОСОБА_7 фактично визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, та пояснив, що наніс ОСОБА_11 один удар в обличчя, а другий в праву сторону тулуба. Проте, ці показання обвинуваченого судом не були спростовані з посиланням на інші досліджені в судовому засіданні докази. Крім цього, судом в мотивувальній частині вироку не надана оцінка показанням свідків, а лише викладені їх показання, а також не обґрунтовано, чому були взяті до уваги частково показання свідка ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в зміненій апеляційній скарзі просить вирок суду в частині засудження за ч.2 ст.121 КК України скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити відповідно до п.3 ч.1 ст. 284 КПК України за недоведеністю його винуватості у скоєнні злочину. Вирок в частині засудження ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України змінити в частині міри покарання, звільнити його від відбування покарання призначеної судом з застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України, встановивши іспитовий строк на 1 рік, звільнивши його з - під варти із залу суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в судовому засіданні не встановлені фактичні обставини справи : місце вчинення злочину , час його вчинення , причинний зв`язок між діями ОСОБА_7 та наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, не дана оцінка доказам, а саме показам свідків, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Судом не звернуто увагу на висновок експерта №434 /299, достовірно не встановлено, коли і де потерпілий міг отримати тілесні ушкодження, що були причиною його смерті. Не встановлено, при яких обставинах, коли і яким чином він опинився в підвальному?приміщенні домогосподарства. Крім цього, аудіо - відео контроль за особою був проведений на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Сумської області від 21.08.2015 року про надання дозволу на проведення вказаної слідчої розшукової дії, але про наявність зазначеної ухвали апеляційного суду доказу стороною обвинувачення не було надано і клопотання про витребування від апеляційного суду підтвердження наявності такої ухвали від сторони обвинувачення також не надходило, а суд позбавлений можливості сам витребувати ці докази, а тому на думку захисника цей доказ є недопустимим. Крім цього, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України судом не враховано, що він вину визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому, будь які претензії з боку власника викраденого майна до нього відсутні.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи та зміст поданих апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 , який у повному обсязі підтримав змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_8 , яка підтримала доводи викладені в своїй апеляційній скарзі, обвинуваченого ОСОБА_7 у підтримку апеляційної скарги захисника та які не погодились з доводами апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню повністю, а апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Судове рішення згідно до ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд у мотивувальній частині вироку зазначає формулювання обвинуваченого, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу і способу вчинення та наслідків вини і мотивів кримінального правопорушення і форми вини. Формулювання обвинувачення повинно містити точний опис обставин справи з зазначенням ознак об`єктивної сторони складу злочину, визнаного судом доведеним. Окрім цього, суду належить дати аналіз зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних обставин, які маються в показаннях обвинуваченого, свідків та інших джерелах доказів, які стверджують, чи спростовують обвинувачення.

Ознак цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався, не дав належного аналізу зібраним у справі доказам, тобто допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України за те, що в період з 22 до 23 годин 10 травня 2015 року в господарстві по АДРЕСА_2 під час сварки, з мотивів особистої неприязні почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_11 , як руками, так і ногами в різні частини тіла, бажаючи настання шкідливих наслідків, від чого останній падав на землю, але він продовжував наносити удари по тілу, внаслідок чого потерпілий через деякий час помер.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково і пояснив, що наніс потерпілому два удари: в голову та по корпусу тіла з правої сторони, і більше ніяких ударів потерпілому не наносив. Вранці слідуючого дня його співмешканка ОСОБА_12 виявила тіло потерпілого в льоху, без ознак життя. Вказаним поясненням обвинуваченого суд у вироку не дав оцінки та ніяким чином їх не спростував, та не зазначив, чому він не приймає їх до уваги, та якими фактичними доказами спростовує. Судом також не дана належна оцінка і висновку судово медичної експертизи.

З вступної частини вироку, пояснень обвинуваченого, його співмешканки вбачається, що ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_1 .

Суд же, викладаючи у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вказав, що ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження потерпілому в господарстві по АДРЕСА_2 , де мешкав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , з цього слідує, що судом не було встановлене фактичне місце вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 121 КК України передбачає умисну форму вини.

Суд у вироку при формулюванні обвинувачення зазначив, що на грунті особистої неприязні ОСОБА_7 наніс удари руками та ногами потерпілому, але не вказав на умисний характер його дій, тобто обвинувачення сформульоване нечітко та неконкретно.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків: ОСОБА_12 , співмешканка ОСОБА_7 , яка вказала, що обвинувачений наносив удари потерпілому на подвір`ї руками та ногами, а неповнолітній ОСОБА_13 вказав, що удари потерпілому ОСОБА_7 наносив лише руками.

Пославшись у вироку на показання вказаних, та інших допитаних свідків, суд, не проаналізувавши їх, не дав їм належної оцінки, в сукупності з іншими доказами, а лише констатував про дані ними показання. Суд у вироку не обґрунтував, чому взяв до уваги одні свідчення свідка ОСОБА_14 , а не взяв її інші показання.

Виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.ст. 135 ч. 3, 146 ч. 3 КК України за недоведеністю в скоєнні вказаних злочинів, суд у вироку практично не зазначив, з яких мотивів він прийняв вказане рішення.

Таким чином, твердження в апеляційних скаргах прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які призвели до прийняття необґрунтованого рішення, слід визнати такими, що заслуговують на увагу, оскільки судом не в повному обсязі об`єктивно з`ясовані усі обставини справи, не дана належна оцінка усім дослідженим доказам, а прийняте рішення належним чином не вмотивоване та не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, що призвело до ухвалення судом незаконного вироку і тягне за собою його скасування на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та докази, які не досліджувались судом першої інстанції або були досліджені неповно, лише за клопотанням учасників кримінального провадження. Проте, захисник не заявляла такого клопотання, а прокурор, змінивши апеляційну скаргу, не ставив питання про дослідження доказів, а колегія суддів вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

При скасуванні вироку суду першої інстанції відсутні, передбачені ст. 420 КПК України, підстави для ухвалення апеляційним судом свого вироку.

Колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 407, ч. 1 ст. 412 КПК України, скасувати ухвалений відносно ОСОБА_7 незаконний вирок, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність, чи недоведеність обвинувачення, достовірність, чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосуванням судом першої інстанції того, чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому інші доводи апеляційних скарг підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції, під час якого з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону, слід також ретельно перевірити доводи сторони захисту та обвинувачення, зазначених в апеляційних скаргах на підтвердження своїх позицій, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких умисних кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що в даний час не зменшився, передбачений ст. 177 КПК України ризик того, що, перебуваючи на свободі, обвинувачений може вдатися до вчинення інших злочинів.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи з вимог ст.ст. 331, 405 КПК України, вбачає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 в порядку застосованого до нього запобіжного заходу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 199, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовільнити повністю, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Краснопільського районного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в Краснопільському районному суді Сумської області в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити до 1 травня 2016 року.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4