Номер провадження 11/788/17/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 1 квітня 2016 року, якою кримінальна справа по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого,

за ст. 296 ч. 1 КК України повернута прокурору для додаткового розслідування,

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 11 березня 2011 року близько 21 години 30 хвилин на майданчику між 14 та 15 поверхами в будинку АДРЕСА_1 із хуліганських спонукань вдарив ОСОБА_7 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 1 квітня 2016 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 повернута прокурору для проведення додаткового розслідування.

При розгляді справи у судовому засіданні суд дійшов висновку про те, що в порушення вимог ст. 22 КПК України органи досудового слідства не вжили всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, що потягло за собою однобічність досудового слідства та його неповноту.

В поданій апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить постанову суду скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд, мотивуючи свої вимоги тим, що доручити виконати певні слідчі дії суд міг на підставі ст. 315-1 КПК України, не повертаючи справу для додаткового розслідування, крім того стан розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 2 КК України, якому інкримінується заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , не впливає на прийняття рішення по суті обвинувачення за даною справою.

Вислухавши доповідь судді про обставини справи та зміст апеляції, прокурора на її підтримку, думку обвинуваченого про законність судового рішення, перевіривши матеріали справи та виконавши вимоги ст. 318 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства може мати місце за умов, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а неправильним визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції в ході судового розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 296 ч. 1 КК України цілком обгрунтовано прийшов до висновку про неповноту та однобічність досудового слідства, яку неможливо усунути в ході її судового розгляду і порушив питання про повернення справи прокурору для організації проведення додаткового розслідування.

Як було з`ясовано судом першої інстанції та це знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, органами досудового слідства розслідується кримінальна справа за ст. 125 ч. 2 за заявою ОСОБА_6 про заподіяння йому тілесних ушкоджень потерпілим у даній справі ОСОБА_7 , при цьому обставини, за яких отримав тілесні ушкодження ОСОБА_6 , витікають із події, що відбулася на майданчику між поверхами будинку 11 березня 2011 року, коли отримав тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Колегія суддів апеляційного суду у своєму рішенні від 10 грудня 2013 року, частково задовольнивши апеляцію засудженого на той час ОСОБА_6 , уже визначалася, що вирок суду першої інстанції від 7 серпня 2013 року постановлено в умовах неналежного дослідження обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме, поза увагою і оцінкою суду залишилися обставини наявності кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 2 КК України, у якому ОСОБА_6 має статус потерпілого.

Що стосується доводів апеляції прокурора про можливість у суду скористатися повноваженнями, визначеними ст. 315-1 КПК України для усунення розбіжностей у показаннях свідків з приводу обставин заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченому з боку потерпілого ОСОБА_7 , то вони, на думку колегії суддів, за умови коли не знайшло свого вирішення розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 2 КК України, не можуть бути обгрунтованими.

Оскільки усунути виявлені порушення закону в судовому засіданні неможливо, суд цілком вірно кримінальну справу направив прокурору на додаткове розслідування, в ході якого необхідно усунути ці та інші зазначені судом недоліки, та з урахуванням зібраних доказів прийняти законне рішення.

З огляду на це передбачених законом підстав для задоволення апеляції та скасуванні постанови суду немає.

За наведених обставин та керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 розділу 11 «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 1 квітня 2016 року про повернення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 296 ч. 1 КК України прокурору Сумської місцевої прокуратури на додаткове розслідування залишити без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

.