Справа № 201/4612/16-к
Провадження № 1-кс/201/2833/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000478, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000478.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято фактично без проведення належного досудового розслідування.

Скаржник неодноразово викликався у судове засідання через адміністрацію місця попереднього ув`язнення, судом були отримані дозволи Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на участь скаржника у судовому засіданні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, однак останній доставлений до суду не був, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, безпосередньо дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування №0000478, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 24 лютого 2016 року було закрито кримінальне провадження № 0000478, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2015 року за фактом розголошення службовими особами правоохоронного органу ГСУ СУ України відомостей досудового розслідування у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також дачи експертом ДНДКЦ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 завідомо неправдивих показань в ході судового розгляду даної кримінальної справи, із попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 384 та ч. 1 ст. 387 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2016 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2016 року, висновок про встановлення відсутності в діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 387 КК України, слідчий обґрунтував тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про скоєння даних кримінальних правопорушень співробітниками ГСУ СБ України та експертом ДНДКЦ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 . Проте суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві ОСОБА_3 та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності, не дослідив і не перевірив тих обставин, про які вказував заявник, і не надав оцінки з посиланням на відповідні приписи законодавства щодо наявності або відсутності в діях співробітників правоохоронного органу та експерта ознак злочину.

Так, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2015 було скасовано попередню постанову слідчого про закриття кримінального провадження із зазначенням того, що слідчим не було указано належного обґрунтування прийнятого рішення та спростування заявлених ОСОБА_3 доводів із посиланням на відповідні приписи законодавства.

При прийнятті оскаржуваної постанови слідчим також не зазначено, яким чином спростовуються доводи заявника, оскільки він лише послався на те, що у ході досудового розслідування факту надання свідком ОСОБА_6 завідомо неправдивих показань в ході судового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не встановлено, як і не встановлено факту розголошення службовими особами відомостей досудового розслідування.

При цьому, слідчий у прийнятій постанові лише послався на показання ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , отримані в ході їх допитів, але не зазначив, чим спростовуються доводи ОСОБА_3 не тільки із показань свідків, але й іншими встановленими у кримінальному провадженні доказами та обставинами, в чому полягає сама суть інкримінованих кримінальних правопорушень і чим їх вчинення спростовується з посиланням на відповідні підтверджуючі документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000478, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 387 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 24 лютого 2016 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000478, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2015 року, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000478, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2015 року, направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1