Справа № 183/1973/15
№ 1-кп/183/36/16
В И Р О К
іменем України
05 жовтня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене 15.01.2015 року до ЄРДР за № 0000097 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

-23.01.2007 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-29.07.2010 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 29.08.2013 року звільненого від відбуття покарання;

-06.08.2014 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19.01.2015 року близько 11.25 години ОСОБА_4 знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 19.01.2015 року близько 11.30 години ОСОБА_4 , повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, зайшов до приміщення будинку АДРЕСА_3 , звідки відкрито викрав музичний центр марки «Sony» моделі «HCD-GNZ55D», вартістю 1182,50 грн., що належить ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_4 з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 1182,50 грн.

Крім того, 19.01.2015 року близько 19.30 години у ОСОБА_4 , який знаходився в будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 19.01.2015 року близько 19.30 години ОСОБА_4 , знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, на ґрунті неприязних відносин, схопив ОСОБА_8 за волосся та почав тягнути до себе, після чого наніс два удари кулаком лівої руки в праве плече, від чого ОСОБА_8 присіла на диван. Після цього ОСОБА_4 наніс один удар правим коліном лівої ноги в праве око ОСОБА_8 , остання закрила руками обличчя та ОСОБА_4 наніс ще один удар коліном лівої ноги по кисті правої руки ОСОБА_8 .

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо правого ока, в область правого плеча, кисті правої руки, крововиливу в склеру правого ока, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінальних правопорушень не визнав, зазначивши, що не скоював їх. Так, був вимушений взяти на себе злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, його скоїла ОСОБА_9 , однак остання обвинувачувалася в скоєнні тяжкого злочину, її могли засудити до реального позбавлення волі, а в неї троє дітей. Тілесні ушкодження ОСОБА_8 він не наносив, тільки виштовхував її з будинку, оскільки вона знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. Наніс ОСОБА_8 тільки один удар долонею по обличчю.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_8 про те, що 19.01.2015 року приблизно о 19.00 годині вона на прохання своєї племінниці ОСОБА_9 зустрілася з останньою та її подругою ОСОБА_10 . Всі разом вони підійшли до буд. АДРЕСА_1 , від якого у ОСОБА_9 були ключі. Коли вони підійшли до хвіртки, мимо проходив ОСОБА_4 з іншим чоловіком, та у ОСОБА_4 з ОСОБА_9 виникла сварка. Вони всі зайшли до будинку, але ОСОБА_4 та його друга ОСОБА_9 виставила з будинку. Вони втрьох пили пиво. Через деякий час зайшов ОСОБА_4 та намагався розпочати бійку з ОСОБА_9 . Вона стала захищати ОСОБА_9 , а ОСОБА_4 наніс їй удар рукою в праве плече, після чого вона впала, а ОСОБА_4 наніс їй один удар коліном в праве око та удар коліном по кисті правої руки. Після чого вона взулася та пішла з будинку, але ОСОБА_4 пішов за нею та погрожував їй;

- показання свідка ОСОБА_9 про те, що 19.01.2015 року вона разом з ОСОБА_11 поїхали до ОСОБА_8 . Всі разом вони в будинку АДРЕСА_1 пили пиво. Коли прийшов ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , ОСОБА_8 попросила її провести додому, однак ОСОБА_4 не відпускав її, з цього приводу між нею та ОСОБА_4 виникла сварка. ОСОБА_4 штовхнув її. ОСОБА_8 стала її захищати. ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_8 по обличчю. Що було далі, вона не бачила, оскільки вийшла з будинку;

- показання свідка ОСОБА_13 про те, що 19.01.2015 року вона була в центрі с. Вільне разом з ОСОБА_14 . Потім вони зустрілися з ОСОБА_8 та пішли по АДРЕСА_1 , де випивали пиво. Прийшов ОСОБА_4 та між ним та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. ОСОБА_8 стала збиратися уходити, а ОСОБА_9 хотіла її провести. ОСОБА_4 не пускав ОСОБА_9 , штовхнув останню та вона впала. ОСОБА_8 стала захищати ОСОБА_9 . Побачивши це, вона разом з дитиною ОСОБА_9 вийшла з будинку;

- витяг з кримінального провадження № 0000150 від 23.01.2015 року, згідно якого 19.01.2015 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: вул.. Московська, с. Вільне, спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8

(т.1, а.п. 170);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.01.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який 19.01.2015 року приблизно о 19.30 годині за адресою: вул.. Московська, с. Вільне Новомосковського району спричинив їй тілесні ушкодження та завдав фізичного болю

(т. 1, а.п. 232);

- висновок судово-медичної експертизи № 98/Е від 03.02.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо правого ока, в область правого плеча, кисті правої руки, крововиливу в склеру правого ока відносяться до легкого ступеню тяжкості. Усі тілесні ушкодження спричинені тупими твердими предметами і за давністю утворення відповідають даті 19.01.2015 року, що підтверджується забарвленням синців у синьо-фіолетовий колір. Враховуючи кількість виявлених при огляді ОСОБА_8 тілесних ушкоджень дозволяє припустити можливість їх утворення в результаті не менше чотирьох травматичних дій тупих твердих предметів

(т. 1, а.п. 234);

- протокол проведення слідчого експерименту від 06.02.2015 року за участі потерпілої ОСОБА_8 , в ході якого остання показала та розповіла про механізм нанесення їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень

(т. 1, а.п. 235-238);

- висновок судово-медичної експертизи № 111/Е/Д від 06.02.2015 року, згідно якого локалізація та характер виявлених при огляді ОСОБА_8 тілесних ушкоджень дозволяють стверджувати, що вони могли утворитися при механізмі, вказаним нею в ході проведення слідчого експерименту від 06.02.2015 року

(т. 1, а.п. 239);

- показання потерпілого ОСОБА_7 про те, що на початку 2015 року він мешкав у свого товариша ОСОБА_15 по АДРЕСА_4 . 19.01.2015 року він прийшов з роботи та дружина господаря ОСОБА_16 повідомила йому, що приходив ОСОБА_4 та забрав музичний центр, що належить йому, й сказав, що прийде за телевізором. Остання сховала телевізор у сусіда, оскільки не хотіла, щоб ОСОБА_4 забрав і його. Про цей факт він повідомив дільничного інспектора та надав останньому документи на музичний центр. Вказаний музичний центр він ОСОБА_4 не дарував, боргів перед ОСОБА_4 він не має;

- показання свідка ОСОБА_16 про те, що 19.01.2015 року до неї додому прийшов ОСОБА_4 та сказав, що забирає музичний центр ОСОБА_7 . Вона стала казати ОСОБА_4 , що не треба забирати музичний центр, однак останній відштовхнув її, від чого вона впала на диван, а потім склав музичний центр в ковдру та мішок. Мішок ОСОБА_4 дала вона, оскільки останній погрожував її побити. В цей час до будинку зайшов ОСОБА_17 і також став заперечувати проти дій ОСОБА_4 та захищати її. ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_17 по голові. Коли ОСОБА_4 уходив, він сказав, що повернеться за телевізором та машиною. Телевізор вона на велосипеді відвезла до сусідів, а машина стояла в гаражі. Після чого вона звернулася до дільничного інспектора;

- показання свідка ОСОБА_6 про те, що 19.01.2015 року він з ОСОБА_7 знаходилися на роботі. Останній проживав у нього в будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Коли вони прийшли додому, будинок був відчинений, були відсутні музичний центр, телевізор та велосипед. Колія від велосипеду вела до будинку ОСОБА_18 . Там була ОСОБА_16 , яка повідомила, що приходив ОСОБА_4 , забрав музичний центр та погрожував вернутися за телевізором. Тому вона відвезла телевізор на велосипеді до ОСОБА_18 ;

- показання свідка ОСОБА_17 про те, що 19.01.2015 року приблизно о 19.00 годині він почув крики з будинку ОСОБА_6 . Кричала ОСОБА_16 . Він зайшов до будинку та побачив ОСОБА_4 , який ставив музичний центр, що належить ОСОБА_7 , на підлогу. Він став казати ОСОБА_4 , щоб останній не чіпав музичний центр та не бив ОСОБА_16 . Однак ОСОБА_4 вдарив його, від чого він впав та розбив голову. Після чого він пішов в бік свого будинку. Вдома він розповів все своїй співмешканці;

- показання свідка ОСОБА_19 про те, що 19.01.2015 року вона їхала по вулиці Енгельса с. Вільне та побачила чоловіка ОСОБА_17 , голова якого була в крові. В цей час з двору ОСОБА_6 вийшов ОСОБА_4 , в руках якого була ковдра, в якій щось знаходилося. ОСОБА_4 став забирати в неї сані, однак вона їх не віддавала. На це ОСОБА_4 сварився та намагався її побити. Про все це вони дали показання дільничному інспектору. Через деякий час ОСОБА_4 на її телефон прислав повідомлення про те, щоб вони змінили показання, або він розбереться зі нею та ОСОБА_16 , а потім - з їх чоловіками;

- показання свідка ОСОБА_20 про те, що вона є матір`ю ОСОБА_9 . Остання співмешкала зі ОСОБА_4 . Вони мешкали по АДРЕСА_1 . Зі слів дочки вона дізналася, що ОСОБА_4 приніс додому музичний центр. Через деякий час від працівників поліції, які прийшли вилучати музичний центр, їй стало відомо, що останній ОСОБА_4 викрав. Після цього ОСОБА_4 був заарештований;

- витяг з кримінального провадження № 0000133 від 20.01.2015 року, згідно якого 19.01.2015 року о 12.00 годині з будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 повторно відкрито заволодів музичним центром, що належить ОСОБА_7

(т. 1, а.п. 171);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.01.2015 року, згідно якого ОСОБА_7 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який відкрито, із застосуванням фізичної сили, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , заволодів належним йому музичним центром «Sony»

(т. 1, а.п. 172);

- протокол огляду місця події від 20.01.2015 року, в ході проведення якого оглянуто територію та приміщення домоволодіння АДРЕСА_3 та зафіксоване місце, де знаходився музичний центр, який було викрадено у ОСОБА_7

(т. 1, а.п. 174-181);

- протокол огляду від 20.01.2015 року, в ході якого було оглянуто музичний центр марки «Sony» моделі «HCD-GNZ55D», добровільно виданий ОСОБА_9

(т. 1, а.п. 182-183);

- речовий доказ у вигляді музичного центру марки «Sony», який передано на зберігання до камери схову речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області

(т. 1, а.п. 184);

- висновок судово-товарознавчої експертизи № 1197-15 від 17.03.2015 року, згідно якого ринкова вартість музичного центру марки «Sony» моделі «HCD-GNZ55D», станом на 19.01.2015 року, складає 1182,50 грн.

(т. 1, а.п. 215-217);

- протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2015 року за участі свідка ОСОБА_16 , в ході якого остання показала та розповіла про обставини скоєння ОСОБА_4 відкритого викрадення музичного центру

(т. 1, а.п. 218-222);

- речовий доказ у вигляді диску з відеозаписом слідчого експерименту від 24.03.2015 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження

(т. 1, а.п. 224).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації: за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, та за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Судом також була досліджена версія обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що крадіжку музичного центру скоїла ОСОБА_9 , а він взяв вину на себе, оскільки остання могла отримати покарання у вигляді реального позбавлення волі. Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 19.01.2015 року вона забрала з будинку ОСОБА_15 музичний центр, що належав ОСОБА_7 , оскільки знала, що між останнім та ОСОБА_4 існують якісь грошові зобов`язання. Наступного дня ОСОБА_4 був заарештований. Вона в ході проведення досудового розслідування давала інші показання, оскільки про це їй сказали працівники поліції. Всі інші свідки по кримінальному провадженню оговорюють ОСОБА_4 , оскільки мають до нього неприязні стосунки.
Однак суд оцінив в сукупності всі досліджені докази та вважає, що такі показання свідка ОСОБА_9 ніякими іншими доказами не підтверджуються, а навпаки спростовуються як показаннями потерпілих, так і показаннями інших свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження, зазначених вище.
Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , крім показань, зазначених раніше, суду показала, що вона особисто чула, як ОСОБА_4 , знаходячись під вартою, дзвонив ОСОБА_9 та казав їй, щоб вона брала вину на себе, а якщо вона цього не зробить та його посадять, то їй та її дітям буде кінець. Крім того, вона знайшла в кишені халата, який носила її донька, записки ОСОБА_4 , в яких він також вимушував ОСОБА_9 взяти вину на себе. Донька ОСОБА_9 не могла тривалий час з`явитися до суду для допиту в якості свідка, оскільки ОСОБА_4 постійно їй дзвонив та погрожував їй та її дітям.
Також судом була надана оцінка поведінці ОСОБА_4 , який примушував свідка ОСОБА_6 до відмови від давання показань в якості свідка, про що були внесені відомості до ЄРДР. Вказана підстава була визнана судом в якості ризику при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тому суд вважає, що такі показання ОСОБА_4 та його позиція щодо невизнання вини є його позицією захисту від обвинувачення, а такі показання свідка ОСОБА_9 обумовлені її страхом перед ОСОБА_4 та страх за своїх дітей.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставин, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд не встановив.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується задовільно, однак раніше судимий, скоїв кримінальні правопорушення в період іспитового строку.

Санкція найбільш тяжкої статті КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , а саме ч. 2 ст. 186 КК України, передбачає покарання тільки у вигляді позбавлення волі. З урахуванням обставин скоєння кримінальних правопорушень, їх наслідків, позиції потерпілих, які вважали неможливим призначити покарання ОСОБА_4 без реального позбавлення волі, а також обраної позиції обвинуваченого, який свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень не визнав, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі не сприятиме виправленню ОСОБА_4 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що, з підстав, зазначених раніше, до обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні підстави для застосування ст. 75 КК України та ст. 69 КК України.

Суд також вважає, що доля речових доказів по кримінальному провадженню повинна бути вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_21 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.08.2014 року остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час його попереднього ув`язнення з 20.01.2015 року по 05.10.2015 року включно та з 10.06.2016 року по 05.10.2016 року включно з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838Л/ІІІ від 26.11.2015 року), як 1 день попереднього ув`язнення 2 дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ у вигляді музичного центру марки «Sony» моделі «HCD-GNZ55D», переданий на зберігання до камери схову Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути ОСОБА_7 .

Речовий доказ у вигляді двох сім карток та двох флеш карток типу «Mikro CD», переданих на зберігання до камери схову Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ у вигляді диска з записом проведення слідчого експерименту, який долучено до матеріалів провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 98 грн. 40 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк та в тому ж порядку після отримання ним копії вироку.

Суддя ОСОБА_1