АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 11/791/6/14 р. Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.17, ст..93 п.п. «е,г» Доповідач ОСОБА_2
КК України (1960 р.)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого : судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора: ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_6 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 19 червня 2012 року ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за п. «е» ст. 93 КК України (в ред. 1960 р.) у виді десяти років позбавлення волі, за ч.2 ст. 17, п. «г» ст.93 КК України (в ред. 1960 р.) у виді восьми років позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді десяти років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 тримання під вартою залишено без зміни, строк відбуття покарання відраховується з 5 грудня 2011 року.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що 07.06.1995 року близько 21.00 год., у м.Генічеську разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Казначеєвим, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на ґрунті помсти та особистих неприязних стосунків умисно, з метою вбивства ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , наніс їм декілька ударів в життєво важливі органи, а ОСОБА_9 , реалізуючі загальний злочинний намір на вчинення вбивства цих осіб, вистрелив у голову Бєлана пістолетом «Леонардт», завдавши йому вогнепальне поранення щоки. Після цього, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, вони завантажили ОСОБА_16 і Білокриницького в багажники автомобілів належних ОСОБА_13 і Орєхову і вивезли їх в район аеропорту м.Генічеська, де ОСОБА_9 знову зі свого пістолета вистрелив в голову ОСОБА_16 і намагався застрелити ОСОБА_15 , але не довів злочинний намір до кінця з незалежних від його волі причин, оскільки пістолет дав кількаразові осічки. Потім ОСОБА_17 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з метою вбивства з особливою жорстокістю, завдаючи фізичні страждання потерпілому та особливу сильну біль почали бити ОСОБА_19 .
Після вчинення цих дій, всі учасники злочину, погрузили ОСОБА_16 в багажник автомобіля Маметова. Білокриницького посадили в салон автомобіля Орєхова і вивезли їх у лісосмугу біля села Гайове Генічеського району Херсонської області. Ткаченко разом з ОСОБА_20 і ОСОБА_13 на покривалі перенесли пораненого ОСОБА_16 та посадили до ями, яку під загрозою вбивства викопав ОСОБА_21 , лопатами наданими ОСОБА_18 і ОСОБА_12 . Тут ОСОБА_9 знову спричинюючи особливі психічні страждання потерпілому Бєлану, з метою вбивства знову став стріляти йому в голову з пістолета, проте останній дав осічки. ОСОБА_20 з метою позбавлення життя наніс сидячому у ямі Бєлану декілька ударів по голові автомобільною монтировкою, яку надав йому ОСОБА_13 , а ОСОБА_21 під загрозою його вбивства, діючи у стані крайньої необхідності, був змушений завдати Бєлану декілька ударів лопатою по голові, після чого ОСОБА_10 з метою доведення загального злочинного наміру на позбавлення життя потерпілого, із належного ОСОБА_9 пістолета вистрелив у голову Бєлану. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 помер на місці вчинення злочину де й був похований.
В апеляціях:
- прокурор, не оскаржуючи доведеність вини засудженого, вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування кримінального закону. Призначаючи міру покарання засудженому ОСОБА_22 за сукупністю злочинів, суд неправильно застосував ст.70 КК України в редакції 2001 року, замість ст.42 КК України в редакції 1960 року, оскільки він засуджується за вчинення злочинів до набрання чинності КК України в редакції 2001 року. Просить постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 за ст.93 п. «е» КК України (в редакції 1960 р.) у виді 8 років позбавлення волі, за ч.2 ст.17, п. «г» ст.93 КК України (в редакції 1960 р.) у виді 10 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.42 КК України ( в редакції 1960 р.) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу;
- з доповненнями захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 посилається на незаконність вироку, наводить доводи в обґрунтування своєї позиції, а саме: в судовому засіданні не здобуто доказів вини засудженого, безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про закриття кримінальної справи на підставі ст. 49 КК України, ст. 11-1 КПК України, невірно застосовано ч.1 ст. 70 КК України (в ред. 2001 р.). Просить вирок скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.
- засуджений, у своїй апеляції з доповненнями, посилається на незаконність та необґрунтованість вироку, які полягають у однобічності, поверховості та неповному вивченні фактичних обставин справи та наводить доводи аналогічні доводам апеляції захисника; призначене покарання за своїм розміром не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним дій і його особі внаслідок суворості. Крім того, наголошує на тому, що його присутність на місці вчинення злочину, та відсутність умислу на вчинення вбивства, дають підстави для перекваліфікації дій на ст. 187 КК України в редакції 1960 року і є підставою для закриття справи у зв`язку зі сплином строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Просить вирок щодо нього скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В запереченні на апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_14 не погоджується з поданими апеляціями. Вважає їх необґрунтованими та безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.
В запереченні на апеляцію прокурора, засуджений ОСОБА_6 прохає її не задовольняти, а вирок скасувати і закрити кримінальну справу щодо нього за сплином строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який частково підтримав апеляцію прокурора, прохав змінити вирок в частині призначення покарання за сукупністю злочинів, а не постановляти новий вирок в цій частині, заперечував проти доводів апеляцій засудженого ОСОБА_6 та його захисника, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляцію та апеляцію захисника, та заперечував проти апеляції прокурора, думку захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляції засудженого та його захисника, та не погодився з апеляційними вимогами прокурора, провівши судові дебати, в яких сторони залишились на своїх міркуваннях, вислухавши останнє слово засудженого, в якому він прохав задовольнити апеляції його та захисника, вирок скасувати а провадження по справі закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до слідуючого.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за який він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.
Так, із досліджених у судовому засіданні свідчень свідка ОСОБА_23 , вбачається, що на початку червня 1995 року Бєлан та ОСОБА_21 із незнайомими йому хлопцями пред`явили йому вимоги щодо сплати 5 тис. доларів США за те, що він викосив коноплю у ОСОБА_24 , та що місцеві рибалки повинні сплачувати гроші угрупуванню із м.Джанкоя. Про це він повідомив ОСОБА_9 , який пообіцяв з цим розібратись. З цього приводу ввечері 7 червня ОСОБА_9 і ОСОБА_10 зібрали місцевих рибалок серед яких були ОСОБА_11 , брати ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 з метою розібратись з ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , та почали їздити на автомобілях шукаючи їх по місту. Коли знайшли їх на подвір`ї ОСОБА_24 , то ОСОБА_19 почав розмахувати якимось предметом і вистрелив з нього, це була ракетниця, а ОСОБА_9 вистрілив в ОСОБА_16 з пістолета і ранив його. Останній почав тікати, але його наздогнали і погрузили в багажник автомобіля Меметова. Білокриницького також піймали і погрузили в багажник автомобіля і вивезли в район аеропорту. Тут ОСОБА_9 спочатку розбирався з ОСОБА_21 , приставляючи до голови пістолет і нажимаючи на спусковий гачок, але пістолет дав осічки. В цей час ОСОБА_16 став тікати, його наздогнали і ОСОБА_9 вистрілив у нього. Всі учасники групи вирішили, що не будуть вбивати ОСОБА_21 , а ОСОБА_16 почали бити та загрузили знову у багажник автомобіля Меметова і вивезли до лісосмуги в с. Гайове. Тут він бачив, як хтось ніс лопати, чув постріли.
Із оголошених у судовому засіданні свідчень ОСОБА_27 вбачається, що на початку червня 1995 року, повертаючись з Арабатської стрілки, в центрі міста Генічеська на вул. Леніна побачив багато людей та автомобілів. Зупинившись почув, що ОСОБА_9 каже, що у місто приїздять чужі люди та займаються вимаганням у місцевих жителів і що їх привів ОСОБА_16 ,і потрібно з ним розібратись. Вся колона автомобілів рушила на вул.К.Маркса до будинку,де мешкає ОСОБА_24 . Підійшовши до фіртки, побачив, що у двір зайшов ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_17 та ще декілька чоловік. ОСОБА_9 йшов першим, йому на зустріч вийшов ОСОБА_16 і ОСОБА_21 . У ОСОБА_16 в руках був пістолет, який відібрав ОСОБА_9 . Орєхов крикнув, щоб стріляв у ОСОБА_16 і ОСОБА_9 вистрелив. ОСОБА_9 також декілька разів вдарив по обличчю Білокриницького. Бєлана і Білокриницького вивели з двору та загрузили у багажники автомобілів і вивезли в район аеропорту. Тут він вийшов з машини і підійшов до групи людей серед яких були ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 . Вони почали з`ясовувати відносини з ОСОБА_21 . Потім ОСОБА_17 та ОСОБА_9 збили ОСОБА_21 з ніг і почали бити ногами. Потім бачив, що з ОСОБА_21 у стороні розмовляв ОСОБА_17 . Біля ОСОБА_9 знаходився Бєлан, обличчя і сорочка у якого були в крові.
Свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 у судовому засіданні підтвердили, що бачили, як у центрі міста на вул. Леніна знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , Казначеєв, Головко, та чули, що ОСОБА_9 шукає ОСОБА_16 і ОСОБА_21 , які можливо можуть бути у Рєзниченка на АДРЕСА_2 . Пізніше під`їхавши до будинку ОСОБА_30 , почули, що хтось крикнув, щоб грузили у багажник і поїхали в сторону аеропорту. Там через відкрите вікно автомобіля чув, що ОСОБА_9 зясовує відносини з Бєланом, чув постріл. Чув, що ОСОБА_9 з`ясовує відносини з ОСОБА_21 , який прохав пробачення, його хтось бив. Через деякий час ОСОБА_16 намагався втекти, його наздогнали. ОСОБА_9 почав кричати, що ОСОБА_16 треба закопати. Всі почали збиратись та переїжджати у друге місце. ОСОБА_9 кричав, щоб ОСОБА_16 загрузили у багажник.
Із оголошених у судовому засіданні свідчень ОСОБА_31 вбачається, що він бачив, як в районі аеропорту з багажника автомобіля Меметова витягли ОСОБА_16 , рядом з ним стояв ОСОБА_21 . ОСОБА_9 вистрелив із пістолета в Бєлана, який впав, але через деякий час піднявся та почав тікати. Його наздогнали та повернули. Потім ОСОБА_16 погрузили у багажник автомобіля Меметова і всі поїхали до лісосмуги с.Гайове. Тут його витягли з багажника та він разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_25 віднесли на покривалі ще живого ОСОБА_16 в лісосмугу, куди вже пішли прив`язаний ОСОБА_9 за ногу ОСОБА_21 , та понесли лопати. У викопану ОСОБА_21 яму посадили ОСОБА_16 у якого ОСОБА_9 намагався стріляти, але пістолет давав осічки. Потім ОСОБА_9 погрожуючи йому пістолетом, заставив вдарити ОСОБА_16 декілька разів монтировкою по голові, а ОСОБА_10 вистрілив в голову Бєлану після чого ОСОБА_21 поховав його.
Крім того, у явці з повинною, ОСОБА_31 зазначав, що у вбивстві ОСОБА_16 приймав участь і ОСОБА_17 , який особисто наносив ОСОБА_16 удари лопатою та заставляв також і його наносити удари лопатою Бєлану. (л.д.75-77, 49 т.6).
Оголошеними у судовому засіданні свідченнями ОСОБА_32 підтверджується, що він бачив, як на полі біля аеропорту Бєлана і Білокриницького били ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_17 . Потім ОСОБА_9 підійшов до нього та ОСОБА_12 і наказав, щоб вони привезли лопати із міста. Повернувшись з лопатами, бачив, як ОСОБА_16 погрузили в багажник автомобіля Меметова і всі поїхали в лісосмугу поблизу с. Гайове . ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 і ОСОБА_21 понесли ОСОБА_16 у глибину лісосмуги. Білокриницький взяв з собою лопату. Через деякий час ОСОБА_17 вийшов з лісосмуги та взяв другу лопату, та ще через деякий час всі повернулись крім ОСОБА_16 , а ОСОБА_9 сказав, що з Бєланом покінчено (а.с.129-131 т.6).
Дослідженими у суді свідченнями свідка ОСОБА_33 підтверджується, що на подвір`ї ОСОБА_30 стався конфлікт, під час якого ОСОБА_16 вистрілив із ракетниці, а ОСОБА_9 вистрілив із пістолета у голову Бєлану. В цей час ОСОБА_17 підбіг до ОСОБА_21 і вдягнув на нього наручники та посадив його в багажник автомобіля належного свідку ОСОБА_11 . Бєлана також поклали в багажник автомобіля Меметова і вивезли в поле біля аеропорту. Бєлана і Білокриницького витягли з машин. ОСОБА_9 вистрілив в голову Бєлану, останній впав, а потім піднявся та намагався втекти, але його наздогнали. ОСОБА_9 намагався стріляти в голову Білокриницького, але пістолет давав осічки. Потім ОСОБА_16 і ОСОБА_21 знову загрузили в машини і повезли в лісосмугу до с.Гайове. Там Білокриницького заставили копати яму для Бєлана. Він перебував в машині, коли повернувся ОСОБА_9 і сказав, що ОСОБА_16 добивав ОСОБА_21 . Через день, після вбивства ОСОБА_16 , він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , і ОСОБА_34 перепоховали тіло ОСОБА_16 . (а.с.36-40 т.6).

Із досліджених у суді свідчень свідка ОСОБА_35 вбачається, що у січні 1996 року ОСОБА_36 передав їй пакет у якому був пістолет. У цей день вона викинула його в туалет (а.с.346-247 т.2).
За даними протоколу відтворення обстановки і обставин події, в подвір`ї будинку АДРЕСА_3 у зазначеному Орєховою місці було знайдено пістолет «Леонхардт» калібру 7,65 мм, який згідно висновку криміналістичної експертизи є вогнепальною зброєю, придатною для вчинення пострілів (а.с.172-173, 230-234 т.13). 284-287 т.1
При огляді місця події 24.06.1995 року, у дворі будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_24 , біля воріт виявлена та вилучена гільза, яка оглянута, та відповідно до висновку балістичної експертизи є частиною сигнального патрона (а.с.124-125, 128, 257-259 т.1).
Відповідно до протоколів впізнання, у невпізнаному трупі ОСОБА_14 та ОСОБА_14 впізнали свого брата ОСОБА_14 (а.с.192, а.с.141,142 т.1).
Під час проведення відтворення обстановки і обставин події, з участю свідка ОСОБА_36 , який показав на місцевості, де саме перепоховано труп ОСОБА_16 , вилучено пулю калібру 7,65 мм, яка оглянута, та є складовою частиною до патрона «Браунінг», і могла бути вистріляна з пістолета моделі «Леонардт», виданого Орєховою (а.с.192, 312-313 т.1).
При дослідженні кісткових останків трупа ОСОБА_16 виявлено закритий перелом кісток черепа, лівої скроневої і тім`яної кісток з дефектом уламків, багатооскольчатий перелом кісток носа і верхньої щелепи зліва, наявність дірчастого перелому черепа не виключає причинного зв`язку із настанням смерті, можливо в ніч на 8 червня 1995 року (а.с.206-207 т.1).
У ОСОБА_15 виявлені легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. Відсутність тілесних ушкоджень в області грудного відділу хребтового стовпа, в лівій ниркові області, не виключає нанесення ударів в ці області руками і ногами (а.с.232 т.1).
Суд першої інстанції ретельно оцінив наведені докази у їх сукупності і враховуючи те, що дії ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , (які засуджені та вироки щодо яких набрали чинності), направлені на позбавлення життя ОСОБА_16 і Білокриницького, були узгоджені між собою, кожен з них виконував ряд протиправних дій для реалізації єдиного умислу і характер цих дій свідчить про єдиний умисел направлений на позбавлення життя двох осіб, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання смерті, як ОСОБА_16 так і Білокриницького, і бажаючи цього, умисел на вбивство ОСОБА_21 не довели до кінця за обставин незалежних від їхньої волі, оскільки пістолет давав осічки, обґрунтовано дійшов висновку щодо винності ОСОБА_6 у замаху на вчинення умисного вбивства двох осіб ОСОБА_16 і ОСОБА_21 , і у вчиненні умисного вбивства з особливою жорстокістю Бєлана, а доводи захисника і засудженого такі висновки суду першої інстанції не спростовують, та підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_17 на ст. 187 КК України про неповідомлення про злочин, як про це поставлено питання у апеляції, колегія суддів не вбачає.
Суд вірно кваліфікував умисне вбивство з участю засудженого ОСОБА_6 , як умисне вбивство вчинене з особливою жорстокістю, оскільки за показами свідків під час позбавлення потерпілого життя йому було завдано протягом тривалого часу чисельних ударів у життєво важливі частини тіла, прострілення щоки, внаслідок чого потерпілий зазнав особливих страждань.
Посилання в апеляційній скарзі адвоката та засудженого на те, що судом не вірно зроблений висновок про кваліфікацію дій з особливою жорстокістю, оскільки той факт, що потерпілий при позбавленні його життя відчував особливі страждання, повинен підтверджуватися висновком судово медичної експертизи є необґрунтованими, так як поняття «жорстокість» не є медичним, тому встановлення особливої жорстокості вбивства не входить до компетенції судово медичної експертизи. Це питання вирішується слідчим та судовими органами .
Доводи засудженого та його захисника щодо наявних підстав для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_17 за закінченням строку давності, що він не ухилявся від суду, а весь час проживав у м.Генічеську, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки він не виконав умови для благополучного їх закінчення, і суд першої інстанції повно та об`єктивно перевіряв ці доводи засудженого та його захисника та обґрунтовано відмовив ухвалою від 19.06.2012 р. у задоволенні такого клопотання (а.с.135 т.17).
Як вбачається з протоколу судового засідання, учасники процесу не заявляли клопотання про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а тому посилання у апеляції захисника про відмову судом у фіксації процесу технічним засобом, є безпідставною.
Не підтверджуються доводи засудженого про те, що суд не прийняв міри про виклик свідків заявлених його захисником: Булгакова, Несадова, Струк, оскільки такого клопотання під час судового розгляду ні захисником, ні засудженим не заявлялось, що підтверджується протоколом судового засідання.
Що стосується апеляційних вимог прокурора, то вони підлягають частковому задоволенню виходячи з того, що ОСОБА_6 засуджується за злочини, які вчинив до набрання чинності КК України в редакції 2001 року. Його злочинні дії кваліфікуються за КК України в редакції 1960 року, а тому при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суду першої інстанції слід було застосовувати ст. 42 КК України в редакції 1960 року. Отже застосувавши ст. 70 КК України в редакції 2001 року при визначенні покарання за сукупністю злочинів, суд допустився помилки, тобто невірно застосував кримінальний закон і в цій частині вирок підлягає зміні.
При призначенні покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до особливо тяжких злочинів, особу засудженого, який позитивно характеризується, та притягнення до кримінальної відповідальності вперше, і призначив покарання необхідне і достатнє для його виправлення, і підстав для пом`якшення покарання, на що посилається у апеляції засуджений, колегія суддів не вбачає.
Пом`якшуючих вину обставин досудовим слідством, відповідно до обвинувального висновку, не встановлено, їх не встановлено і під час судового розгляду, а тому не зазначено і у вироку, і це не є підставою для його скасування, як зазначено у апеляції захисника.
Разом з тим, ОСОБА_6 в період з 13.02.1996 р. по 16.08.1996 р. перебував під вартою, а тому суду першої інстанції при виконанні вироку, в порядку ст. 411 КПК України в редакції 1960 року слід вирішити питання щодо зарахування цього періоду у строк відбуття покарання.
Враховуючи вище зазначене, керуючись ст.ст.365, 366, 378 КПК України (1960 р.), колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Апеляцію прокурора задовольнити частково.
Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 19 червня 2012 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання за сукупністю злочинів - змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за сукупністю злочинів не за ч.1 ст.70 КК України в редакції 2001 року, а на підставі ч.1 ст. 42 КК України в редакції 1960 року, до призначеного покарання у вигляді позбавлення волі строком на десять років.
В решті вирок залишити без змін.
При виконанні вироку, в порядку ст.411 КПК України в редакції 1960 року, суду першої інстанції вирішити питання щодо зарахування у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_6 під вартою у 1996 році.

Судді:(три підписи)
Згідно оригінала суддя ОСОБА_2