Справа № 481/334/16-к
Провадж.№ 1-в/481/64/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ; за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВЦ №103 - ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Новий Буг Миколаївської області клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баку, Азейбарджан, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.07.2012 року за ч.2 ст.191 КК України до 03 років обмеження волі із позбавленням права обіймати певні посади строком на 02 роки,
про звільнення від відбування покарання умовно - достроково,-
Встановив:
ОСОБА_5 , який з 13.11.2014 року відбуває покарання згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.07.2012 року у вигляді обмеження волі в Новобузькому ВЦ № 103, звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з клопотанням про його звільнення від відбування покарання умовно-достроково мотивуючи його наявністю хвороб, які перешкоджають йому належним чином відбувати покарання та не дають можливості фізично працювати, а також необхідністю проходження програми реабілітації у зв`язку із встановленням йому 3 групи інвалідності.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Інспектор Новобузького виправного центру № 103 ОСОБА_4 у судовому засіданні не погодився із клопотанням засудженого, просив відмовити у його задоволенні, оскільки засуджений не довів своє виправлення перебуваючи у Новобузькому ВЦ № 103.

Прокурор у судовому засіданні вважав що підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання умовно-достроково наразі немає.

Суд, заслухавши вищевказаних осіб, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного:

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.07.2012 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 191 КК України до обмеження волі строком на 03 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності строком на 2 роки.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Новобузькому ВЦ №103 з 13.11.2014 року, зарекомендував себе посередньо, оскільки за станом здоров`я досить часто не міг виконувати трудові завдання за що мав стягнення. На даний час у ОСОБА_5 мається п`ять стягнень за паління у невстановленому місці; самовільне залишення меж гуртожитку; нетактовна поведінка та висловлення жаргонними словами в сторону представників адміністрації; порушення розпорядку дня двічі та порушення інструкції про короткочасний виїзд. Дані стягнення не знято та не погашено у встановленому порядку.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як видно із матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 жодним чином не довів свого виправлення сумлінним ставленням до праці, оскільки взагалі не залучався до такої, та не працював, хоча відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 435208 від 22.02.2016 року йому протипоказана праця лише із значним фізичним навантаженням, але він можу виконувати легкі види праці.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Ті стягнення, які наразі маються у засудженого ОСОБА_5 , також свідчать про те, що у засудженого відсутня сумлінна поведінка при відбуванні покарання у Новобузькому ВЦ № 103.
Згідно вимогам п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.

Засудженому ОСОБА_5 призначено покарання у виді 03 років покарання, які від почав відбувати 13.11.2014 року. Кінець строку покарання засудженого 13.09.2017 року.

Як вбачається з наведеного засуджений ОСОБА_5 не відбув 1/2 строку покарання визначеного п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України.

Статтею 84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.
Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань.
Тому з огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання умовно-достроково, що не позбавляє його права звернутися до начальника Новобузького ВЦ № 103 із клопотанням порушувати перед судом питання про його звільнення саме за хворобою.

На підставі ч.2 , п. 1 ч. 3 ст.. 81 КК України та керуючись ст. 537 КПК України, суд -

Постановив:
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

Копію ухвали направити начальнику Новобузького виправного центру № 103, та вручити засудженому негайно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області на протязі семи діб з моменту її оголошення.

Суддя: