Дата документу 17.03.2016
Справа № 501/545/16-к

У Х В А Л А
17 березня 2016 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявниці ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 -
До Іллічівського міського суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудового розслідування відомостей про злочин, який на її думку вчинив ОСОБА_5 , про що вона повідомила у заяві від 03 березня 2016 року. У скарзі заявниця просить визнати бездіяльність слідчого ОСОБА_4 незаконною та зобов`язати його внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості згідно її звернення.
ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала скаргу. Показала, що її звернення пов`язано з тим, що відносно неї внесено в ЄРДР відомості щодо вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України на підставі заяви ОСОБА_5 , яка є неправдивою.
Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, про дату та час якого повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не надано.
Прокурор ОСОБА_7 , яка здійснює процесуальне керівництво по кримінальному провадженню за заявою ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд скарги у її відсутності.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право на оскарження на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Виходячи з змісту ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Встановлено, що ОСОБА_5 04 лютого 2016 року звернувся із заявою до Іллічівського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області про вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України, вказуючи, що ОСОБА_3 , його колишня дружина, ввела в оману ОСОБА_8 , що нібито знаходиться з ним у шлюбних відносинах і та передала їй його кошти в розмірі 5000,00 доларів США, які за його дорученням тимчасово знаходилися у ОСОБА_8 з 11 по 18 грудня 2014 року. Не виключає, що ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволоділи його грошовими коштами.
ОСОБА_3 03 березня 2016 року звернулася до слідчого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 з клопотанням про проведення досудового розслідування відносно ОСОБА_5 за ст. 383 КК України, вказуючи, що останній зробив завідомо неправдиву заяву, повідомивши правоохоронні органи про те, що з 11 по 18 грудня 2014 року вони не знаходилися у фактичних шлюбних відносинах.
Згідно ч. 1 ст. 383 КК України передбачено кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину.
Слідчим суддею враховується, що злочин визнається закінченим з моменту надходження неправдивого повідомлення про злочин до суду, прокурора, слідчого чи органу дізнання, незалежно від того, порушена кримінальна справа чи ні.
Аналізуючи заяву ОСОБА_5 від 04 лютого 2016 року, вбачається, що він фактично стверджує, що з колишньою дружиною ОСОБА_3 не знаходиться у сімейних відносинах, яка використала необізнаність ОСОБА_8 з цього приводу та шляхом введення в оману заволоділа його коштами.
Тобто, наявність або відсутність сімейних відносин у вказаних осіб є ознакою наявності або відсутності складу злочину у діях ОСОБА_3 , а її заява щодо вказаних обставин є її правом повідомити правоохоронні органи про вчинення, на її думку, злочину. Крім того, ОСОБА_3 відповідну заяву обізнано подала, будучи повідомленою про відповідальність згідно ст. 383 КК України.
Слідчий суддя приходить до висновку, що з боку слідчого ОСОБА_4 допущено бездіяльність щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 383 КК України, згідно звернення ОСОБА_3 від 03 березня 2016 року, а її скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя, -
Задовольнити скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 .
Визнати бездіяльністю слідчого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 , щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 383 КК України, згідно звернення ОСОБА_3 від 03 березня 2016 року.
Зобов`язати ОСОБА_4 , слідчого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 383 КК України згідно звернення ОСОБА_3 від 03 березня 2016 року.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1