Справа №718/1023/16-к
Провадження №1-кп/718/72/16
про відмову в затвердженні угоди
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця по національності, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 12.05.2011 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, 24.04.2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 25.06.2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки і 2 місяці, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Під час судового провадження між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 досягнуто та підписано угоду від 15 липня 2016 року про примирення між потерпілим та підозрюваним, за змістом якої вони погодили, що ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України понесе покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, на що сторони дають свою згоду. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 пояснили суду, що угоду вони уклали добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для них зрозумілі. Просили затвердити зазначену угоду.
Захисник в судовому засіданні просив затвердити дану угоду, вказуючи що вона є добровільною та відповідає волевиявленню сторін.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти затвердження даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, оскільки вона суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допушена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
За наявності однієї з цих підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, або за наявності кількох підстав у їх сукупності, суд зобов`язаний відмовити у затвердженні угоди, повідомивши сторонам, що відповідно до ч. 8 ст. 474 КПК України вони не мають право на повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні. Угода не є обов`язковою для суду. Суд, вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди фактичним обставинам справи.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Як передбачено ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Таким чином, при перевірці угоди на відповідність вимогам КПК України та звертаючи увагу на особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, судом достовірно встановлено, що умови даної угоди не відповідають інтересам суспільства та зокрема суперечать вимогам КПК України. Тому, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні підстави для відмови у затвердженні укладеної угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Керуючись ст.ст. 468, 469, 474 КПК України, суд
Відмовити у затвердженні угоди укладеної 15 липня 2016 про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1