Провадження № 11-кп/795/539/2016
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004969 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, останній раз 23.12.2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 20 днів на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2012 року, судимість не знята і не погашена,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 24 червня 2015 року, в обідній час, ОСОБА_7 , шляхом пошкодження дверей будинку АДРЕСА_2 , проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , на загальну суму 2460 грн.

17 червня 2015 року, близько 12.00 год., ОСОБА_7 , шляхом відкривання вхідних дверей, проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки повторно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , на загальну суму 12412,20 грн.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій, доведеність своєї вини, просив змінити вирок місцевого суду та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України. Зазначає, що судом не було враховано, що злочин він вчинив під впливом тяжких сімейних та матеріальних обставин. Крім того, зазначив, що перебуваючи в місцях позбавлення волі, він не зможе відшкодувати завдану матеріальну шкоду потерпілим.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Про день та час розгляду справи в апеляційному порядку учасників кримінального провадження, зокрема обвинуваченого, було поінформовано, при цьому він не повідомив апеляційному суду про своє бажання взяти участь у розгляді справи. Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь обвинуваченого в розгляді справи судом апеляційної інстанції при перевірці судових рішень, зазначених у ст.392 цього Кодексу, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність обвинуваченого, його захисника під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченого не оскаржуються.

Посилання обвинуваченого на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину і його особі внаслідок суворості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд у достатній мірі врахував його відношення до скоєного, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, його вік, стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тобто, врахував ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, а також те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, формально позитивно характеризується за місцем попередньої реєстрації, позицію потерпілих, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення йому призначеного покарання.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні йому покарання враховані, а тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4