Справа № 186/215/16-к
Провадження № 1-кс/0186/28/16
У Х В А Л А
"15" лютого 2016 р. слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2
з участю: старшого слідчого Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області - ОСОБА_3
прокурора - ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
підозрюваного - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську клопотання старшого слідчого Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 12 лютого 2016 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Першотравенську, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше судимого:

- 22 серпня 2007 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.186, ст.75, ст.104, ст.76 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 14 березня 2008 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.186, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. Звільненого 16 червня 2010 року по постанові Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по ст.107 КК України умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 14 днів;

- 10 червня 2011 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186 , ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 187, ст.70, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Звільненого 01 лютого 2016 року по постанові Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 та ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
15 лютого 2016 року старший слідчий Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області звернулася до слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Вимоги клопотання слідчим обґрунтовані тим, що 11 лютого 2016 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 проходив біля БК «Україна» м. Першотравенська, який розташований по вул. Карла Маркса, 8 в м. Першотравенську, Дніпропетровської області, де побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йшов у напрямку житлових будинків. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на повторне заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_7 шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , переслідуючи мету наживи, з корисливих мотивів, шляхом обману, 11 лютого 2016 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, знаходячись біля БК «Україна», який розташований по вул. Карла Маркса, 8 в м. Першотравенську, Дніпропетровської області, підійшов до малолітнього ОСОБА_7 і представився йому колишнім дільничним інспектором міліції та повідомив, що той, начебто, підозрюється у вчиненні крадіжки мобільного телефону, і запропонував ОСОБА_7 надати його телефон для перевірки. ОСОБА_7 , будучи введеним в оману, вважаючи свої дії правомірними, передав ОСОБА_6 свій мобільний телефон LG L60i (LG-x135) imei A: НОМЕР_1 , imei B: НОМЕР_2 чорного кольору вартістю 1 895 гривень.

Після заволодіння вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_6 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця та отримання реальної можливості розпоряджатися майном, продовжуючи вдавати з себе колишнього працівника міліції, наказав ОСОБА_7 йти разом з ним до батьків ОСОБА_7 , начебто, для з`ясування обставин вигаданої ним крадіжки.

Малолітній ОСОБА_7 , будучи введеним в оману, вважаючи свої дії правомірними, привів ОСОБА_6 до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де він проживає разом з батьками, і, за вимогою ОСОБА_6 , пішов до своєї квартири, щоб покликати батьків. У цей час ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю малолітнього ОСОБА_7 , покинув місце вчинення злочину, обернувши вищевказаний мобільний телефон на свою користь.

Таким чином, ОСОБА_6 повторно, шляхом обману заволодів мобільним телефоном LG L60i (LG-x135) imei A: НОМЕР_1 , imei B: НОМЕР_2 чорного кольору вартістю 1 895 грн., який належить ОСОБА_7 , спричинивши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_6 , 12 лютого 2016 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, знаходячись біля спортивного майданчику, який розташований на території Першотравенської загальноосвітньої школи № 1 за адресою: вул. Карла Маркса, 10 в м. Першотравенську, Дніпропетровської області, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , 2004 року народження, який проходив повз майданчик та тримав у руці мобільний телефон чорного кольору. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на повторне відкрите заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до малолітнього ОСОБА_8 і відкрито, шляхом ривка, вихопив у нього з рук мобільний телефон чорного кольору марки Lenovo A 390 imei 1 НОМЕР_3 imei 2 НОМЕР_4 вартістю 1 500 гривень, в якому знаходилася сім - картка оператора МТС НОМЕР_5 вартістю 15 гривень, та побіг у напрямку Будинку Культури «Україна» м. Першотравенська, обернувши викрадене майно на свою користь.

Таким чином, ОСОБА_6 повторно, шляхом ривка відкрито викрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон чорного кольору марки Lenovo A 390 imei 1 НОМЕР_3 imei 2 НОМЕР_4 вартістю 1 500 гривень, в якому знаходилася сім - картка оператора МТС НОМЕР_5 вартістю 15 гривень, спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1 515 гривень.

13 лютого 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України шахрайства тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно та ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками - відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

Слідчий зазначила, що зібрані під час досудового розслідування докази в сукупності підтверджують існування обґрунтованої підозри ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах, що, в свою чергу, є підставою для застосування запобіжного заходу.
За санкцією ч.2 ст.190 КК України даний злочин за своїм ступенем тяжкості, згідно ч.3 ст.12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, а за санкцією ч.2 ст.186 КК України даний злочин за своїм ступенем тяжкості, згідно ч.4 ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Підставою до винесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочинів, передбачених ч.2 ст.190 та ч.2 ст.186 КК України, і на час проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність вказаних ризиків свідчать обставини, встановлені у ході слідства, а саме: ОСОБА_6 не одружений, малолітніх дітей та інших недієздатних, або обмежено дієздатних осіб на піклуванні не має, не має регулярного заробітку, у зв`язку з тим, що ніде не працює і не перебуває на соціальному забезпеченні, може вчинити злочин з корисливих мотивів повторно в цілях наживи; був раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, після звільнення по відбуттю строку покарання 01 лютого 2016 року, на шлях виправлення не став та знову, 11 лютого 2016 року та 12 лютого 2016 року, підозрюється у вчиненні злочинів.

Неможливість запобіганню вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, обґрунтовується тим, що останній має стійку антисоціальну поведінку, про що свідчить поведінка підозрюваного після звільнення з місць позбавлення волі, не зайнятий суспільно- корисною діяльністю, після повідомлення про підозру у вчиненні вказаних злочинів, перебуваючи на свободі, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, а саме: особистого зобов`язання, особистої поруки, застави та домашнього арешту не надасть позитивних результатів та у разі покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, останній їх не виконає.

Тому, вважає, що мета застосування запобіжних заходів у межах кримінального провадження може бути досягнута виключно у випадку застосування до ОСОБА_6 тримання під вартою, що повністю виключить можливість настання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Старший слідчий просить слідчого суддю застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Вислухавши доводи та пояснення старшого слідчого, яка підтримала своє клопотання, прокурора, який вважає за необхідне клопотання задовільнити, підозрюваного, який не заперечує проти задоволення клопотання, захисника, який поклався на розсуд суду, пояснивши, що його підзахисний вину у вчинених злочинах визнає повністю, шкода потерпілим відшкодована, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовільнити клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Клопотання слідчого оформлено відповідно до вимог ст.184 КПК України.

Дане кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000078 від 12 лютого 2016 року.

Слідчим суддею було встановлено, що 13 лютого 2016 року ОСОБА_6 було пред`явлено підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 та ч.2 ст.186 КК України, яка отримана ОСОБА_6 13 лютого 2016 року о 15:48 годині.

12 лютого 2016 року о 22:58 годині ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні зазначених злочинів в порядку ст.208 КПК України.

Старший слідчий зазначила, а слідчий суддя вивчив докази, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 по ч.2 ст.190 та ч.2 ст.186 КК України, а саме: витяг з кримінального провадження №0000078 від 12 лютого 2016 року, протоколи допитів малолітніх потерпілих, які пояснили про обставини вчинення проти них злочинів, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 12 лютого 2016 року, якими підтверджується, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 впізнали особу, яка стоїть крайнім праворуч, за загальними рисами обличчя, одягом, як особу, яка вчинила відносно них злочин (на даному місці стояв ОСОБА_6 ), протоколи огляду викрадених мобільних телефонів, від 12 лютого 2016 року з фототаблицями до них.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно вимогам п. 4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність:
запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду;
запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень.
У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого (прокурора).
За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення не застосовується. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Врахувавши дійсні обставини справи, слідчий суддя схиляється та приймає за дійсні доводи старшого слідчого про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальним правопорушень, запобігати спробам знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зазначені висновки засновані перед усім на тому, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів: особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особиста порука не виявляється можливим.

Розмір застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Враховуючи характеризуючі данні підозрюваного, те, що він, маючи непогашену та не зняту у встановленому порядку судимість за умисні тяжкі злочини проти власності, звільнившись 01 лютого 2016 року з місць позбавлення волі, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні аналогічних злочинів відносно малолітніх осіб, на даний час офіційно ніде не працює і не має самостійного джерела доходів, тобто в нього відсутні засоби для існування, не зайнятий суспільно - корисною діяльністю, не одружений, малолітніх дітей та інших недієздатних, або обмежено дієздатних осіб на піклуванні не має, тобто в нього відсутні сталі соціальні зв`язки на території міста, має стійку антисоціальну поведінку і, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші злочини, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з моменту фактичного затримання, тобто з 22 години 58 хвилин 12 лютого 2016 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193,194, 196,197, 369-376 КПК України,- слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання старшого слідчого Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 12 лютого 2016 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовільнити.
Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.
Строк запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 22:58 години 12 лютого 2016 року по 22:58 годину 11 квітня 2016 року включно.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «15» лютого 2016 року о «_____» годині «____» хвилин.

__________________ ОСОБА_6