Справа № 372/4898/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/21/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 10.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

засудженої - ОСОБА_9

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, засудженої ОСОБА_9 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. ЛисовичіСтрийського району Львівської області, громадянку України, одружену, пенсіонерку, освіта середня-спеціальна, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною та засуджено:

?за ч.1 ст. 364 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 роки;

?за ч.1 ст.366 КК України на 4 місяці арешту, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування на строк 2 роки;

?за ч.2 ст. 368 КК України (в редакції від 05.04.2001 року), із застосуванням ст.69 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 остаточне покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування на строк три роки та без застосування конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання, якщо вона протягом іспитового терміну 3 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї згідно ст. 76 КК України обов`язки, а саме, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області 10 100 грн. 12 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 26.03.2006р. ОСОБА_9 була обрана головою Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Рішенням Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області №3 від 11.04.2006р. їй присвоєно дев`ятий ранг четвертої категорії посадової особи місцевого самоврядування.

Рішенням Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області №7 від 11.04.2006р. ОСОБА_9 затверджена головою виконавчого комітету цієї ж сільської ради. Тобто ОСОБА_9 здійснювала функції представника влади та займала посаду, пов`язану з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських обов`язків, тобто, відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України була службовою особою, а згідно з приміткою 2 до ст. 368 КК України як керівник органу місцевого самоврядування була службовою особою, яка займає відповідальне становище.

На початку червня 2009 року ОСОБА_12 , маючи намір отримати земельну ділянку на території Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області для індивідуального будівництва, звернувся до Витачівського сільського голови ОСОБА_9 .

09 червня 2009 року ОСОБА_12 подав письмову заяву до Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області про виділення йому земельної ділянки в розмірі до 0,10 га на території села.

01 липня 2009 року ОСОБА_12 подав письмову заяву до Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області від імені ОСОБА_13 про надання останньому земельної ділянки на території даної сільської ради для індивідуального будівництва.

03 липня 2009 року на 26 сесії Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області були розглянуті заяви громадян ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та, відповідно до рішення № 15 цієї сесії розгляд питання про виділення земельної ділянки ОСОБА_13 було перенесено, а згідно з рішенням № 17 цієї ж сесії ОСОБА_12 було відмовлено у виділенні земельної ділянки для будівництва.

21 липня 2009 року, після того, як ОСОБА_12 було відмовлено у виділенні земельної ділянки, він отримав від ОСОБА_13 нотаріально посвідчену довіреність представляти інтереси останнього в справах у сфері земельних відносин.

Діючи на підставі доручення ОСОБА_12 неодноразово звертався до ОСОБА_9 щодо отримання ОСОБА_13 земельної ділянки.

14 серпня 2009 року голова Витачівської сільської ради ОСОБА_9 у приміщенні сільської ради повідомила ОСОБА_12 , що в межах АДРЕСА_2 є земельна ділянка площею 0,43 га, яка б задовольнила потреби останнього, однак при цьому умисно, зловживаючи владою та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи з кар`єрних спонукань, хибно сприймаючи інтереси очолюваної нею установи, висунула вимогу про необхідність передачі ОСОБА_12 грошових коштів на потреби територіальної громади з розрахунку 3500 доларів США за 0,01 га запропонованої земельної ділянки.

Крім цього, в цей же день ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів та маючи бажання отримати від ОСОБА_12 незаконну матеріальну винагороду за вирішення питання щодо передачі у приватну власність ОСОБА_13 земельної ділянки, висунула ОСОБА_12 вимогу про передачу їй готівкових коштів в розмірі 25000 грн., на що ОСОБА_12 , розуміючи що без надання хабара ОСОБА_9 не вирішить дорученого йому земельного питання, змушений був погодитись.

В подальшому ОСОБА_9 , під час телефонних розмов з ОСОБА_12 , переслідуючи корисні мотиви, з метою отримання незаконної матеріальної винагороди, під надуманим приводом, начебто за виконані роботи на користь місцевої територіальної громади, поставила останньому вимогу про передачу коштів в сумі 35000 грн., що більш ніж у 100 разів перевищує передбачений законом неоподатковуваний мінімум доходів громадян за сприяння у вирішенні на його користь питання щодо виділення земельної ділянки ОСОБА_13 в розмірі 0,43 га по АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_12 змушений був погодитись.

21 серпня 2009 року під час зустрічі, у приміщенні Витачівської сільської ради, що розташована за адресою: с. Витачів, вул. Воздвиженська -53, ОСОБА_9 , будучи службовою особою, умисно, зловживаючи владою та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи з кар`єрських спонукань, хибно сприймаючи інтереси очолюваної нею установи, без відповідного рішення сільської ради надала ОСОБА_12 , який діяв від імені ОСОБА_13 , квитанцію про благодійний внесок на розвиток фельдшерсько-акушерського пункту на суму 50000 грн., квитанцію про благодійний внесок на розвиток ДНЗ "Колосок" на суму 100000 грн., квитанцію про благодійний внесок на енергоносії на суму 100000 грн., квитанцію про благодійний внесок на рахунок благодійного фонду "Доброчинність" на суму 2500 грн., квитанцію про благодійний внесок на благоустрій села без суми, а всього квитанцій на загальну суму 252500 грн., чим спричинила істотну шкоду у вигляді підриву престижу та авторитету органів місцевого самоврядування.

Крім цього, у цей же день, 21.08.2009р., ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів та маючи бажання отримати від ОСОБА_12 незаконну матеріальну винагороду за вирішення питання щодо передачі у приватну власність ОСОБА_13 земельної ділянки, поставила вимогу про передачу їй готівкових коштів в розмірі 45000 грн., зазначивши, що вказані кошти нею будуть передані для потреб місцевої громади, на що останній, розуміючи що без надання хабара не вирішить земельного питання, змушений був погодитись на незаконні вимоги ОСОБА_9

25 серпня 2009 року о 17 год. ОСОБА_9 в своєму службовому кабінеті в приміщенні Витачівської сільської ради, будучи Витачівським сільським головою, службовою особою - посадовою особою місцевого самоврядування дев`ятого рангу четвертої категорії, яка займає відповідальне становище та являється представником влади, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на отримання незаконної матеріальної винагороди, діючи шляхом вимагання, одержала від ОСОБА_12 частину обумовленої суми хабара в розмірі 40000 грн.

З метою укриття отримання коштів нею особисто та своєї злочинної діяльності і надання своїм діям видимості законних, ОСОБА_9 наполягла на тому, щоб ОСОБА_12 написав заяву від імені ОСОБА_13 про передачу зазначених коштів в якості благодійного внеску на розвиток інфраструктури села та інші потреби, щоб в подальшому начебто мати можливість отримані від ОСОБА_12 кошти оприбуткувати шляхом видачі останньому прибуткового касового ордера суворої звітності, однак маючи таку можливість, цього не зробила і не вжила для цього жодних дій та переслідуючи корисні мотиви кошти в сумі 40000 грн. обернула на свою користь.

В обмін на отримані грошові кошти, ОСОБА_9 достовірно знаючи, що питання про надання дозволу ОСОБА_13 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на землю на засіданні 27 сесії п`ятого скликання Витачівської сільської ради 25 серпня 2009 року не розглядалось, діючи умисно, склала, власноручно підписала, скріпила печаткою Витачівської сільської ради та видала ОСОБА_12 завідомо неправдиві документи, а саме: довідку виконавчого комітету Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області про те, що згідно даних земельно-кадастрової книги за громадянином ОСОБА_13 рахується земельна ділянка площею 0,42 га з 2000 року, а також рішення Витачівської сільської ради № 3 від 25 серпня 2009 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю громадянину ОСОБА_13 , яке радою 25 серпня 2009 року не приймалось.

Крім цього, 25 серпня 2009 року ОСОБА_9 умисно, зловживаючи владою та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи з кар`єрних спонукань, хибно сприймаючи інтереси очолюваної нею установи, без відповідного рішення сесії Витачівської сільської ради, як умову надання у власність земельної ділянки розміром 0,43 га висунула вимогу про необхідність передачі грошових коштів на потреби місцевої територіальної громади з розрахунку 3500 доларів США за 0,01 га земельної ділянки, а всього на загальну суму 1176000 грн. з урахуванням курсу Національного банку України та надала ОСОБА_12 для сплати в якості благодійних внесків на користь сільської громади останній аркуш договору між підрядником ПП "Севан К.Г.А" та замовником Витачівською сільською радою в особі ОСОБА_9 із зазначенням суми в розмірі 58000 грн.; останній аркуш договору між виконавцем ДП "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та замовником ОСОБА_9 з зазначенням суми в розмірі 17249 грн., а всього на загальну суму 75249 грн., чим спричинила істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян і державним інтересам у вигляді підриву престижу та авторитету органів місцевого самоврядування та порушення передбаченого чинним законодавством права ОСОБА_13 , як громадянина України, на безоплатне отримання у приватну власність земельної ділянки.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції подав апеляцію з доповненнями в якій просить вирок суду скасувати, як незаконний та постановити свій вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 1 ст. 366 КК України - 4 місяці арешту з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 роки; за ч. 1 ст. 364 КК України - 1 рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 368 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 3 роки з конфіскацією всього належного їй майна, оскільки призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі засудженої внаслідок м`якості та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_9 фактично не враховано тяжкість та кількість вчинених нею злочинів, а також шкоду, яка виразилась у підриві престижу та авторитету органів місцевого самоврядування. Так, судом не враховано, що ОСОБА_9 вчинила три умисних злочини, згідно ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 2 ст. 368 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією всього майна, засуджена вину за вищезазначеною статтею не визнала, що свідчить про те, що вона не усвідомила в повному обсязі характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею злочину.

Крім того, судом не враховано ухвалу Верховного Суду України від 02.11.2010р., відповідно до якої звільнення засудженої від покарання з застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

В доповненнях прокурор просить вирок суду скасувати, як незаконний та постановити свій вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 1 ст. 366 КК України - 4 місяці арешту з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 роки; за ч. 1 ст. 364 КК України - 1 рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 368 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 3 роки з конфіскацією всього належного їй майна, з раніше наведених підстав.

В апеляції засуджена ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, а саме: виправдати її за ч.2 ст. 368 та ч.1 ст. 364 КК України за відсутності складу злочинів; за ч.1 ст. 366 КК України застосувати положення Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року та звільнити її від кримінальної відповідальності. Вважає вирок суду не об`єктивним, несправедливим, прийнятим з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а також з неправильним застосуванням кримінального закону, висновки суду є однобічними і неповними та такими що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що вину за ч.1 ст. 366 КК України визнала в повному обсязі, злочинів, передбачених ч.2 ст. 368 та ч.1 ст. 364 КК України вона не вчиняла та її незаконно за цими статтями засудили.

Вважає, що суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_13 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , оскільки жоден із свідків не навів будь-яких даних, що вона одержала хабар, поєднаний з його вимаганням за вирішення питань про виділення земельної ділянки ОСОБА_13 та іншим доказам.

Вказує, що вона як сільський голова, не мала повноважень щодо регулювання земельних відносин, не приймала і не могла приймати рішення за заявами громадян про надання земельних ділянок із земель комунальної власності. Цими повноваженнями згідно з п. в) ст. 12, ст. 116 Земельного Кодексу України та п. 34 ч.1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» наділені виключно депутати на пленарному засіданні сесії сільської ради і саме депутатами сільської ради приймалось рішення про обов`язкове внесення ОСОБА_13 благодійного внеску як умови наділу земельної ділянки.

Крім того, вона раніше не судима, характеризуюся виключно позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, являється постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи - категорія 4, як особа, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю. 07 грудня 2006 року Київською обласною державною адміністрацією вона як Витачівський сільський голова нагороджена почесною грамотою за багаторічну сумлінну працю, особистий внесок у розвиток місцевого самоврядування, вирішення його проблем, високий професіоналізм. Також, розпорядженням Київської обласної ради від 09 лютого 2007 року відзначена Подякою Київської обласної ради за багаторічну сумлінну працю та активну участь у культурному відродженні села.

Звертає увагу, що злочин за ч.1 ст. 366 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості і його вчинення їй інкримінується у серпні 2009 року, вона являється постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи - категорія 4, знаходиться на обліку в управлінні ПФУ в Обухівському районі і отримує пенсію за віком як потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС, тому за ч.1 ст. 366 КК вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який подану прокурором апеляцію з доповненнями підтримав та просив задовольнити, та заперечував щодо задоволення апеляції засудженої ОСОБА_9 , при цьому прокурор вважав за можливе за ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України застосувати до ОСОБА_35 ст. 49 КК України, думку засудженої ОСОБА_9 та її захисників, які подану ОСОБА_9 апеляцію підтримали, а апеляцію прокурора з доповненнями просили залишити без задоволення, при цьому ОСОБА_9 просила за ст. 368 ч.2 та ч.1 ст. 364 КК України її виправдати за відсутності складу злочину, а за ч.1 ст. 366 КК України звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, провівши часткове судове слідство, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обгрунтованим.

Відповідно до ст. 365 ч.1 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляцій.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 366 КК України підтверджується зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку та не заперечується самою ОСОБА_9 .

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 364 КК України ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах та показах свідків, допитаних в судовому засіданні.
Не зважаючи на невизнання своєї вини засудженою ОСОБА_9 за ч.1 ст. 364 КК України, суд правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтував докази обвинувачення засудженої.

Зокрема, вина засудженої ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_30 , ОСОБА_26 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_27 , ОСОБА_13 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_24 та показаннями свідків, наданих під час досудового слідства та оголошених в судовому засіданні, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З показань засудженої ОСОБА_9 , наданих в суді апеляційної інстанції вбачається, що 25.08.2009р. ОСОБА_12 приїхав до сільської ради, оскільки мала відбутись сесія, на якій повинно було вирішуватись питання виділення земельної ділянки. Однак сесія не відбулась, оскільки не було кворуму. При цьому ОСОБА_12 повідомив, що він має намір виїхати з України у справах, а кошти, про які йшла мова він привіз із собою, тому вона вирішила взяти у нього вказані кошти, оскільки необхідно було розраховуватись з боргами за виконані роботи. При цьому отримані кошти вона поклала до шухляди свого столу, оскільки вже було пізно і вона не мала можливості внести вказані кошти на рахунок сільської ради для благодійних внесків. Після цього, вона склала а видала ОСОБА_12 довідку про те, що за ОСОБА_13 рахується земельна ділянка площею 0,42 га з 2000 року, а також підписала та скріпила печаткою і видала рішення Витачівської сільської ради № 3 від 25 серпня 2009 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю громадянину ОСОБА_13 , яке радою 25 серпня 2009 року не приймалось.

Також ОСОБА_9 вказала, що саме сесією сільської ради приймається рішення про розмір благодійних внесків та подальше їх використання. При цьому сесією сільської ради їй не надавались повноваження щодо подальшого використання коштів, які повинні були бути внесені ОСОБА_12 в якості благодійного внеску.

Згідно даних протоколу огляду предметів, прослуховування та роздруківки тексту розмов від 19.10.2009 року, які відбулись під час зустрічі в серпні 2009 року та безпосередньо 25.08.2009 року між заявником ОСОБА_12 та засудженою і, відповідно до якого ОСОБА_9 за виділення земельної ділянки вимагала від останнього кошти у розмірі 45 000 грн. та безпосередньо отримала кошти в розмірі 40000 грн.

З висновку почеркознавчої експертизи № 496 від 15.09.09 року вбачається, що текст та підписи від імені ОСОБА_9 на двох примірниках рішень №3 27 сесії Витачівської сільської ради від 25.08.2009 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю громадянину ОСОБА_13 , в довідці №472 від 25.08.2009 року виконані ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколу огляду документів від 27.08.2009 року, оглянуті журнал реєстрації виданих довідок у виконкомі Витачівської сільської ради 2009 року та земельно-кадастрова книга. У ході огляду встановлено, що в журналі реєстрації виданих довідок у виконкомі Витачівської сільської ради 2009 року під № 472 є напис: 25.08, ОСОБА_13 , рахується земельна ділянка. У ході огляду земельно-кадастрової книги встановлено, що за громадянином ОСОБА_13 не рахується земельна ділянка на території с. Витачів, що підтверджує те, що ОСОБА_13 ніколи не проживав в цьому селі і не мав в розпорядженні земельної ділянки на даній території.

Відповідно до протоколу огляду документів від 14.10.2009 року, були оглянуті та приєднані до справи як речові докази 2 примірника рішення №3 27 сесії Витачівської сільської ради, довідка №472, заява про благодійний внесок на ім2я Витачівського сільського голови.

Рішеннями Витачівської сільської ради, присягою посадової особи місцевого самоврядування, довідкою сільської ради, яким підтверджується зайняття ОСОБА_9 посади Витачівського сільського голови, керівника виконкому ради, перебування її на службі в органах місцевого самоврядування.

Рішенням 28 сесії Витачівської сільської ради від 19.03.2006 року № 5, яким встановлено порядок сплати благодійних внесків, квитанцією про благодійний внесок на розвиток ДНЗ Колосок на суму 100 000 грн., квитанцією про благодійний внесок на благоустрій села без суми, квитанцією про благодійний внесок на енергоносії на суму 100 000 грн., квитанцією про благодійний внесок на рахунок благодійного фонду Доброчинність на суму 2500 грн., зразок заяви на імя Витачівського сільського голови, останнім аркушем договору між виконавцем ДП Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою та замовником ОСОБА_9 із зазначенням суми в розмірі 17 249 грн., останній аркуш договору між підрядником ПП «Севан К.Г.А» та замовником Витачівською сільською радою в особі ОСОБА_9 із зазначенням суми в розмірі 58 000 грн., довідками Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області про відсутність заборгованості сільської ради перед суб`єктами господарської діяльності та фізичними особами станом на 25.08.2009 року та іншими доказами.

Таким чином, суд повно та всебічно дослідив зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку і дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України. Судом вірно кваліфіковано дії засудженої ОСОБА_9 за ч.1 ст. 364 КК України як умисні дії, які виразилися у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян і державним інтересам, та за ч. 1 ст. 366 КК України, як умисні дії, які виразились у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, в складанні і видачі завідомо неправдивих документів, тобто службовому підробленні.

За таких обставин доводи апеляції засудженої щодо необхідності виправдання її за ч.1 ст. 364 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину є безпідставними.
При призначенні ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 364 КК України суд дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі засудженої та відповідає меті, передбаченій ч.2 ст. 50 КК України.

Разом з тим, вирок суду щодо ОСОБА_9 підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину. За наявності обставин, передбачених у даній статті, та на підставі ч.6 ст. 7 КПК України, ч.5 ст. 74 КК України особа може бути звільнена також від покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 вчинила злочини, передбачені ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 364 КК України, які, відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості. Згідно п.3 ч.1 ст. 49 КК України, у разі вчинення злочину середньої тяжкості, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років.

Вказані злочини вчинені ОСОБА_9 в серпні 2009 року. Тобто вже на час постановлення судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_9 від 15.06.2015р. минули строки давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення зазначених злочинів. Однак суд першої інстанції на це увагу не звернув.

Враховуючи викладене та оскільки ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України не визнає, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в цій частині змінити, звільнивши засуджену на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.6 ст. 7 КПК України, ч.5 ст. 74 КК України від призначеного покарання за вказаною статтею.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України визнала повністю та просила застосувати щодо неї строки давності за вказаною статтею, тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 за ч.1 ст. 366 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а вирок суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Підстав для застосування щодо ОСОБА_9 Закону України «Про амністію у 2011р.» колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року) колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення, апеляцію прокурора задовольнити частково.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 15.06.2015р. в частині засудження ОСОБА_9 за ч.1 ст. 366 КК України скасувати.
На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України, провадження у справі закрити.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 15.06.2015р. в частині засудження ОСОБА_9 за ч.1 ст. 364 КК України змінити.
На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного за ч.1 ст. 364 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Судді

________________ __________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3