АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/133/16-к Номер провадження 11-кп/786/509/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.389 КК України Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого,-

-04.12.2015 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України на 200 годин громадських робіт,-

засуджено ч.2 статті 389 КК України на 1 місяць 15 днів арешту.

На підставі ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту покарання за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 04.12.2015 року та призначено остаточне покарання у вигляді 1 місяця 25 днів арешту.

За змістом вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він будучи засуджений вироком Котелевського районного суду від 04.12.2015 року за ч.1 ст.185 КК України з призначенням йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, умисно допустив неявку для відбуття громадських робіт протягом семи днів підряд 15, 16, 18-22 січня 2016 року, та 09, 11, 14-19 лютого 2016 року без повідомлення про причини не прибуття на роботу та не з`явився на реєстрацію до КВІ 18.01.2016 року та 15.02.2016 року, чим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

У поданій апеляційній скарзі прокурор порушує питання про зміну вироку щодо ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання. На обгрунтування своїх вимог зазначає, що призначаючи Третяку покарання за ч.2 ст.389 КК України у вигляді арешту, суд помилково обчислив строк цього покарання не тільки в місцях, а й у днях, що суперечить вимогам ст.ст.60, 73 КК України.

За наслідками апеляційного розгляду державний обвинувач пропонує призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України покаранні у виді 1 місяця арешту та на підставі ст.ст.71 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 04.12.2015 року та остаточно обрати обвинуваченому до відбуття покарання у виді 1 місяця 13 днів арешту.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляції, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному ухиленні від відбування покарання у вигляді громадських робіт, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України за обставин, викладених у вироку суду та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів апеляції прокурора про порушення районним судом норм матеріального закону (ст.60 КК України) при призначенні Третяку покарання за ч.2 ст.389 КК України у вигляді арешту, то вони заслуговують на увагу.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України.

Статтею 60 КК України встановлено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.
Правилами ст.73 КК України передбачено, що строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.389 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Проте, всупереч викладених вище положень кримінального закону, місцевий суд призначив Третяку покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 місяця 15 днів арешту, що не відповідає положенням Загальної частини КК України, за якими цей вид покарання визначається лише в місяцях, на що правильно указує прокурор у свої апеляції, а тому вирок Котелевського районного суду від 05.04.2016 року у цій частині підлягає зміні для приведення його у відповідність до норм матеріального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури задовольнити.

Вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді 1 місяця арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням положень п.4 ч.1 ст.72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 04.12.2015 року та обрати ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 1 місяця 13 днів арешту.

В порядку ч.5ст.72КК України зарахувати засудженому ОСОБА_7 у строк покарання час перебування під вартою з 5 квітня 2016 року по 2 червня 2016року (до вступу вироку в законну силу) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та у зв`язку з відбуттям призначеного покарання за даним вироком ОСОБА_7 з під варти звільнити.

В інший частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ: ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 (підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом Суддя: ОСОБА_2 .