Справа № 710/111/16-к Провадження №1-кп/694/55/16
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
06.06.2016 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим, вказані обставини підтверджуються наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що о 07 год. 55 хв. 03 липня 2015 року вона їхала на роботу по вул. Слобідській в м. Шпола на своєму автомобілі «Таврія» зі швидкістю 40 км/год. На відстані 50 м вона побачила, як на смугу її руху виїхав автомобіль «ВАЗ» під керування ОСОБА_3 , що рухався зі швидкістю до 100 км/год. Вона почала гальмувати і звертати на обочину. Автомобіль «ВАЗ» не гальмував, внаслідок чого відбулось зіткнення. В її автомобілі було пошкоджено капот та ліву дверку. Вона отримала тілесні ушкодження, а саме перелом правої ноги, та не могла самостійно вийти з машини. До її автомобіля підбіг чоловік та витяг її на обочину. Автомобіль почав диміти та люди почали гасити його вогнегасниками. Чоловік, який витягнув її з машини, викликав швидку допомогу та відправив до лікарні. Їй зробили операцію та вона три місяці знаходилася в гіпсу. Крім того, у неї був забій грудної клітки та в січні 2016 року їй прооперували груди в онкологічному відділенні. На «лікарняному» вона перебувала сім місяців та приблизно 3 місяці проходила курс реабілітації;
- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що приблизно о 8 год. 03 липня 2015 року він їхав з лікарні позаду автомобіля «ВАЗ 2101» під керування ОСОБА_3 . Автомобіль обвинуваченого їхав посередині дороги, а потерпіла на автомобілі «Таврія» рухалась назустріч та її було видно. ОСОБА_3 рухався зі швидкістю приблизно 85-90 км/год, а потерпіла рухалась не швидко. Він бачив, як водій автомобіля «Таврія» намагалась з`їхати на обочину, але не встигла. Відбулось зіткнення передніми водійськими сторонами автомобілів та були дуже пошкоджені моторні відсіки обох автомобілів. Фулей не намагався уникнути зіткнення та взагалі не гальмував. Після ДТП він підбіг до «Таврії». Водійські двері автомобіля «Таврія» було важко відкрити, а тому він витягував потерпілу через пасажирські двері. «Таврія» почала диміти та люди гасили її вогнегасниками. Потерпіла перебувала в шоковому стані та кричала від болю. У неї було роздроблене коліно. Він викликав швидку допомогу і міліцію. Фулей купував воду потерпілій, але не надавав їй допомоги. У ОСОБА_12 видимих тілесних пошкоджень не було, але він шкандибав. Потерпілу та людей з автомобіля ОСОБА_12 забрала швидка допомога;
- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що вранці 03 липня 2015 року вона та її дочка ОСОБА_14 їхали з ОСОБА_3 на його автомобілі з с. Кавунівки в м. Шполу. Дрегель сиділа спереду, а вона позаду. Фулей поспішав на роботу та обганяв автомобілі. На зустрічній змузі їхав автомобіль «Таврія». Його було видно здалеку. ОСОБА_12 почав здійснювати обгін та виїхав на зустрічну смугу. Потерпіла махала руками, показуючи жестами: «Куди ти їдеш?» Вони їхали «лоб в лоб» з «Таврією». ОСОБА_12 не тормозив. Він не встиг звернути з дороги і відбулось зіткнення передніми водійськими частинами автомобілів. Дрегель вдарилась головою об лобове скло, а вона вдарилась грудьми в сидіння та ногою. У неї було вибите плече. Потерпілу з машини витягували люди. У неї було пошкоджене коліно. Інші водії гасили вогнегасниками машину потерпілої, бо вона задимілась. Фулей витягнув їх з дочкою, а потім стояв і тримався за голову. Її та дочку забрала швидка допомога. Фулей приходив їх провідувати, але грошей на лікування не давав. Їй не відомо, чи давав він гроші на лікування потерпілої. Його мати казала, щоб він не давав грошей, бо цим самим він визнає свою вину;
- рапортом оперативного чергового Шполянського РВ УМВС майора міліції ОСОБА_15 від 03.07.2015 року, про те що по лінії 102 від ОСОБА_11 надійшло повідомлення, що в м. Шпола по вул. Слобідська сталося ДТП (а.с. 2);
- даними висновку експерта № 170 від 04.09.2015 року про те, що ОСОБА_6 отримала ушкодження у вигляді відкритого крайового перелому внутрішнього виростка правої стегнової кістки, перелому правої таранної кістки, рани правого колінного суглобу, рани та садин лівого колінного суглобу, забою грудної клітки. По ступеню тяжкості переломи відносяться до категорії середньої важкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я. Інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок ДТП (а.с. 55);
Посилання обвинуваченого ОСОБА_3 на те, що потерпіла ОСОБА_6 також винна в настанні дорожньо-транспортної пригоди суд вважає безпідставними та такими, що спрямовані на змешшення своєї вини.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має молодий вік, вину у вчиненні злочину визнав частково, завданих збитків потерпілій не відшкодував, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки на думку суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
З урахуванням тяжкості злочину, особи винного та думки потерпілої, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування основного покарання та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 100 000 грн. суд виходить з наступного.
ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке повністю знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.
Доведеними потерпілою та підлягаючими відшкодуванню є її моральні страждання, оскільки одразу після вчинення злочину вона відчувала сильний фізичний біль, в подальшому змушена була тривалий час проводити в лікувальних закладах, що призвело до порушення її загального психоемоційного стану та нормального перебігу і якості її життя. Обвинувачений не цікавився станом її здоров`я, не допомагав у витратах на лікуванні та навіть не вибачився, що також призводило до негативних переживань, порушення сну та нервозності. Разом з тим, суд вважає, що визначений потерпілою грошовий еквівалент моральних страждань є дещо завищеним.
Враховуючи ступінь вини обвинуваченого, його матеріальний стан, з урахуванням принципу розумності та справедливості заявлена потерпілою моральна шкода, на думку суду, підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в розмірі 50 000 грн.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 245 грн. 52 коп. (а.с. 57) та на користь потерпілої ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. (а.с.47) та витрати, пов`язані з прибуттям до місця судового провадження в сумі 210 грн., що підтверджені документально.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 245 (двісті сорок п`ять) грн. 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн. та 210 (двісті десять) грн. витрат, пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1