14.06.2016 Провадження по справі № 1-кп/380/17/16
Справа № 380/99/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
потерпілого: ОСОБА_6
представника потерпілого: ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Плахтіївка Саратівського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, інваліда 3 групи, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 30.08.2015 року близько 4 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , в порушення вимог п.2.9.а Правил дорожнього руху України ( водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), керуючи технічно справним автомобілем DACIA LOGAN , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, в порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху України (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії) рухався по вул. Кірова в м. Тетієві в напрямку вулиці Дзержинського в м. Тетієві. На перехресті вулиць Кірова та Київська в порушення п.2.3.б Правил дорожнього руху (водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну) водій ОСОБА_4 проявив неуважність та безпечність, при цьому, в порушення п.11.3 Правил дорожнього руху ( на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу), виїхав на зустрічну смугу руху та не врахував швидкість руху, дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобіля і не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку та здійснював маневр повороту на вул. Київська, чим порушив вимоги п.п. 13.3,12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України ( під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозить, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), внаслідок чого автомобіль RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_2 перекинувся.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді посттравматичного тромбофлебіту підшкірних вен лівої нижньої кінцівки, тромбозу глибоких вен, субкомпенсації венозного відтоку лівої нижньої кінцівки, що потягло за собою оперативне лікування 24.09.2015 року - венектомію лівої нижньої кінцівки з тромбектомією сафено-феморального співустя, забою лівого колінного суглоба, гемартрозу, розриву медіального мищелка латеральної колатеральної зв`язки лівого колінного суглоба, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 114 від 13.11.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я та могли утворитися в результаті ДТП ( в салоні автомобіля).
Порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 2.9а, 2.1а, 2.3 б, 11.3, 13.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, перебуває в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками що настали, а саме отримання потерпілим ОСОБА_6 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому злочині визнав повністю, ствердив суду обставини його вчинення, встановлені під час досудового розслідування, пояснивши, що він дійсно 30.08.2015 року близько 4 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи при собі посвідчення водія, керував власним автомобілем DACIA LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив наїзд на автомобіль RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_2 , від чого останній перекинувся. Зазначив, що після ДТП пропонував потерпілому відремонтувати машину та надати кошти на лікування, проте він відмовився. Вказав суду, що він розкаюється у вчиненому та просив його суворо не карати. Заявлений прокурором цивільний позов в інтересах держави в особі Тетіївської центральної районної лікарні про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину в розмірі 6 836,40 гривень визнав у повному обсязі. Цивільний позов з урахуванням уточнених позовних вимог, потерпілого ОСОБА_6 не визнав, посилаючись на своє матеріальне та сімейне становище.
Представник співвідповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з`явився, до суду надіслав письмове заперечення проти позову, в якому просив цивільний позов розглядати за його відсутності та відмовити цивільному позивачу в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», посилаючись на викладені у ньому обґрунтування. (а.с.- 152-156)
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що він 30.08.2015 року близько 4 год. в м. Тетієві керував своїм автомобілем RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салоні якого крім нього, знаходився пасажир. На перехресті вулиць Кірова та Київська обвинувачений допустив зіткнення з його автомобілем, внаслідок чого автомобіль перекинувся та отримав механічні пошкодження, а він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, після чого тривалий час змушений був лікуватися, переніс операцію, внаслідок чого зазнав матеріальної та моральної шкоди, розмір якої відповідно до уточнених позовних вимог становить: матеріальна шкода в сумі 25 311,43 гривень та моральна шкода в сумі 199 640,94 гривень, яку він просить стягнути із обвинуваченого на свою користь. Призначення обвинуваченому покарання покладає на розсуд суду.
Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю, заслухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину цілком доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше не судимий, є інвалідом 3 групи, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжке матеріальне становище, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує визнання вини, молодий вік обвинуваченого.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи всі обставини по справі, позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік із зобов`язанням відповідно до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Вирішуючи питання заявленого прокурором цивільного позову в розмірі 6 836,40 гривень суд вважає, що він підлягає до задоволення, виходячи із наступних міркувань.
Згідно зі ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до переконання, що він підлягає до задоволення частково, виходить із наступного.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 при експлуатації транспортного засобу DACIA LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2373531 строком дії з 07.10.2014 року по 06.10.2015 року.
Ліміт відповідальності за полісом за шкоду заподіяну майну становить 50 000 гривень.
В зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою страхова компанія відшкодувала потерпілому ОСОБА_6 47 700 гривень матеріальної шкоди спричиненої за пошкодження автомобіля.
Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Суд вважає, що витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 7181 гривня 25 копійок є обґрунтованими, підтверджені документально, мають зв`язок із дорожньо-транспортною пригодою та підлягають стягненню із обвинуваченого, а всього на користь потерпілого із обвинуваченого слід стягнути 9 481 гривню 25 копійок матеріальної шкоди.( 7181,25 + 2300 = 9 481, 25 грн.)
Висновок суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_10 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності і діяв на підставі замовлення ОСОБА_6 про те, що матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження при ДТП становить 75 311,43 гривень суд вважає недопустимим доказом, оскільки він отриманий з порушенням порядку встановленого Кримінально-процесуальним кодексом України щодо призначення експертизи у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
По справі встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 були завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася в глибокій душевній травмі, психологічних стражданнях, вимушених змінах у його життєвих стосунках.
З урахуванням характеру, обсягу, тривалості душевних страждань, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану потерпілого ОСОБА_6 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи сімейний та матеріальний стан обвинуваченого, розмір моральної шкоди, заподіяної обвинуваченим потерпілому, суд визначає в розмірі 20 000 гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Плахтіївка Саратівського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , ІПН № НОМЕР_3 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ІПН № НОМЕР_4 матеріальну шкоду в розмірі 9 481( дев`ять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривня 25 копійок та моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, а всього 29 481 (двадцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят одну ) гривню 25 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1