Справа № 481/728/16-к
Провадж.№ 1-кс/481/102/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2016 року м. Новий Буг
Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засідання клопотання старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженні № 0000278 від 09.05.2016 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою:
відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленець Сиктивдинського району республіки Комі, Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст. 115 КК України,
встановив:
01.07.2016 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під під вартою відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15- ч.1 ст. 115 КК України ОСОБА_5 ще на 60 діб.

В ході досудового розслідування встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_5 у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ( умисне вбивство), тобто злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Так, згідно з матеріалами клопотання під час досудового розслідування встановлено, що 09.05.2016 року близько 10:00 години перебуваючи на АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_5 вчинив сварку із ОСОБА_7 в ході якої висловлював словесні погрози вбивством останньому, перебуваючи біля проїзної частини вулиці, зірвав кільце ручної гранати невстановленого зразка та умисно, кинув її у бік ОСОБА_7 , після чого стався вибух. ОСОБА_7 встиг зреагувати на дії підозрюваного, ліг на землю, внаслідок чого не постраждав від вибуху.

Вказані обставини підтверджуються даними слідчих дій, а саме:

протоколом огляду місця події від 09.05.2016 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 09.05.2016 року; протоколами слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.05.2016 р. було обрано підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 08.07.2016 р.

Відповідно до клопотання слідчого в даний час неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Прокурор і слідчий заявлене клопотання у судовому засіданні підтримали із зазначених у ньому підстав.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи про недоведеність наявності ризиків за ст.177 КПК.

Суд заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного.

Судом встановлено, що запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування обраний у виді тримання під вартою за ухвалою слідчого судді від 11.05.2016 р., строк дії запобіжного заходу в ухвалі зазначений 60 діб до 08.07.2016 року.

Дана ухвала відповідає вимогам ст. 28 КПК України, яка передбачає розумні строки процесуальних дій чи рішень під час кримінального провадження. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно правових позицій Європейського суду з прав людини, викладеними за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», слідує, що:

- відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу саме тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами;

- продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;

- особа, обвинувачувана у правопорушенні, повинна бути звільнена, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого утримання під вартою. Щоб дотримати ці вимоги, судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, за якими вони відмовляють у задоволенні клопотання про звільнення ;

- існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;

- при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.

Аналізуючи наявність чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, їх зменшення чи збільшення чи появу нових, суд враховує те, що з обставин, наведених у клопотанні, ризики, які були доведені під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення, не збільшились, нові не з`явились.

Надане клопотання та додані до нього матеріали майже не відрізняються від попередніх, окрім доданих висновків експертів та повідомлення про підозру від 30.06.2016 року по іншому кримінальному провадженню. Заявлені слідчим ризики не підтверджуються обставинами на які посилається слідчий.

Підозрюваний ОСОБА_5 майже 2 місяців перебуває під вартою і був затриманий майже відразу після вчинення злочину, тобто був позбавлений можливості чинити тиск на свідків. Крім того, як пояснив слідчий в судовому засіданні свідки вже допитані, а тому існування ризику тиску на свідків та потерпілого є не доведеним.

Крім того, слідчим не надано жодних доказів того, що особа, залишаючись на волі може продовжувати свою злочинну діяльність чи уникати виконання процесуальних рішень органу досудового розслідування, суду чи явки до цих органів.

Тобто, судом не було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б вимагали продовження ОСОБА_5 найсуворішої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оскільки при розгляді клопотання не було доведено обставини, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України , суд приходить до висновку, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не обґрунтоване та задоволенню не підлягає, та вважає за необхідне застосувати положення ч.3 ст.194 КПК України та зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду та до Новобузького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Керуючись ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 199, ч.5 ст. 202, , 309 КПК України, слідчий суддя

Постановив :
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженні № 0000278 від 09.05.2016 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду та до Новобузького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області області .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 діб з моменту оголошення.

Слідчий суддя

Копію цієї ухвали мені вручено «___» липня 2016 року о ___ год. ___ хв.

Підозрюваний: _______________/підпис/

Захисник:_____________________/підпис/

Прокурор:___________________/підпис/

Слідчий_____________________/підпис