Справа № 308/1943/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.11.2016 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000267 від 28.01.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, що фактично проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а також матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000080 від 11.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимий, 03 червня 2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, 26 січня 2016 року о 02.00 годині, перебуваючи у будинку за адресою тимчасового проживання по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно викрав належну гр. ОСОБА_7 бензопилу марки «Дніпро-М» вартістю 892,20 гривень, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
12 грудня 2015 року о 19.00 год. ОСОБА_4 , будучи раніше судимий, 03 червня 2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, перебуваючи в ТЦ «Токіо», що розташовується на перехресті вул. Заньковецької та вул. Легоцького в м. Ужгороді, діючи з прямим, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, обману та зловживання довірою потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під приводом продажу металевого контейнеру, яким гр. ОСОБА_4 у власності не мав, виманив в потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1000 гривень.
14 грудня 2015 року гр. ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, знаходячись в кафе «Деліція», що розташовується на пр. Свободи в м. Ужгороді, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, обману та зловживання довірою потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виманив в останньої грошові кошти в сумі 4000 гривень.
Крім того, 15 грудня 2015 року о 10.00 годині, гр. ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, обману та зловживання довірою потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виманив в останньої грошові кошти в сумі 500 гривень.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив діяння, що кваліфікується за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, та показав, що, проживаючи у знайомих його батьків за адресою: АДРЕСА_2 , взяв належну ОСОБА_7 бензопилу марки «Дніпро-М». Вказав, що приїхавши на автозаправку «Шел» зрозумів, що не має грошей розрахуватися за паливо і вирішив залишити в заставу бензопилу з умовою повернення йому бензопили, коли він привезе гроші, а працівник автозаправки «Шел» сплатив за нього вартість палива. По факту отримання грошових коштів від гр. ОСОБА_6 за металевий контейнер пояснив, що почув від власника контейнера про намір його продати. Після цього він, перебуваючи в ТЦ «Токіо» запропонував гр. ОСОБА_6 купити в нього даний контейнер, який хотів продати їй за ціною більшою, ніж ціна, погоджена ним з власником контейнера. Визнав факт отримання від гр. ОСОБА_6 грошових коштів за даний контейнер у розмірі 5500,00 грн.
Також, заявлений до нього ОСОБА_6 цивільний позов ОСОБА_4 визнав у сумі 5500,00 грн. матеріальної шкоди та 5500,00 грн. моральної шкоди.
Потерпілий ОСОБА_7 проінформував суд, що претензій до ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України не має, збитки йому відшкодовано, наміру заявляти цивільний позов не висловив.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала що ОСОБА_4 , втершись їй в довіру, пояснивши, що йому терміново потрібні гроші на операцію дружині на апендицит, запропонувавши купити в нього металевий контейнер. Зазначила, що спочатку 14 грудня 2015 року в ТЦ «Токіо» дала ОСОБА_4 як завдаток за продаж металевого контейнера 1000,00 грн. Наступну суму в розмірі 4000,00 грн. вона передала ОСОБА_4 14.12.2015 року в кафе «Деліція». Зазначила, що ОСОБА_4 вона сприйняла як власника металевого контейнера, так як 14.12.2015 року вона їздила з ОСОБА_4 на прибудинкову територію в с. Горяни, де вони разом з ОСОБА_4 вказаний металевий контейнер, що викликало в неї довіру до ОСОБА_4 . Також зазначила, що 15.12.2015 року, коли вона була на роботі, ОСОБА_4 зателефонував їй, повідомивши, що виникли непередбачувані обставини. Оскільки він був у дуже схвильованому стані, довірившись йому ОСОБА_6 передала ОСОБА_4 ще 500,00 грн. за контейнер. Однак, контейнер вона так і не отримала. Приїхавши знову на територію, де ОСОБА_4 показував їй вказаний металевий контейнер, вона на гаражі побачила напис: «Продається» і номер телефону, за яким вона зателефонувала, щоб з`ясувати відомості про власника контейнера. Довідавшись про номер телефону справжнього власника контейнера, вона зателефонувала останньому, який підтвердив їй, що контейнер є його власністю і він його продає, особу, описану як ОСОБА_4 , він знає, однак жодних домовленостей з ОСОБА_4 з приводу продажу його контейнеру не було.
Окрім цього, вина обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому також стверджується й іншими доказами по справі, а саме:
- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками з 09.02.2016 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_8 впізнав в ОСОБА_4 на фотокартці під № 3 особу, яка в ніч на 27.01.2016 року близько 02 год. 00 хв., прийшла на автозаправку «Шел», що розташована за адресою: Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Об`їзна, 9 б та залишив там бензопилу помаранчевого кольору та за яку отримав грошові кошти в сумі 500,00 грн.;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2016 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала під № 3 особу, яка під приводом продажу металевого контейнера виманила в неї грошові кошти в сумі 5,500 грн.. Під № 3 до впізнання був пред`явлений ОСОБА_4 ;
- протоколом огляду місця події від 16.03.2016 року з якого вбачається, що об`єктом огляду є прибудинкова територія, що знаходиться по вул. Центральній, с. Горяни м. Ужгород. Потерпіла ОСОБА_6 вказала на ділянку (місце), де знаходився металевий контейнер розміром близько 2 на 3 м, висотою близько 3 м. На момент огляду контейнер на місці, де він знаходився зі слів потерпілої відсутній.
Таким чином, підсумовуючи досліджені та перевірені в ході судового розгляду докази по справі у їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому доведена повністю.
Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненому суд кваліфікує його дії:
-за ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
-за ч. 2 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене повторно.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з положень ст. 12 КК України щодо ступеня тяжкості злочину, а також санкції ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочини середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Судом також встановлено, що згідно з довідкою ЗОНД № 122 від 23.02.2016 року обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває під диспансерним наглядом у Закарпатському обласному наркологічному диспансері.
Обираючи до обвинуваченого вид та розмір покарання, суд враховує суспільну небезпеку скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, та приходить до переконання, що виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства, а також про призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням положень ст. ст. 70, 75, 76 КК України.
Цивільний позивач ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала цивільний позов, у якому зазначено, що вчиненням кримінального правопорушення їй завдано матеріальну шкоду, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 заволодів її грошовими коштами ніби за покупку будівельного контейнера, якого, як потім з`ясувалося, він ніколи не мав у власності, спричинивши тим самим їй майнову шкоду на загальну суму 5500,00 грн.

Крім того, цивільний позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь 50000 грн. моральної шкоди. Вказані вимоги обґрунтовує душевними стражданнями у зв`язку з фактом шахрайства, негативними емоційно-вольовими переживаннями, які завдали значної шкоди її здоров`ю, а це втрата ваги тіла, порушення сну, перенесені нею хвороби, які є наслідком пережитих нею душевних страждань та нервових переживань.

Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав частково, а саме у сумі 5500,00 грн. матеріальної шкоди та 5500,00 грн. моральної шкоди.

Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 5500,00 грн. - матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з обвинувального акту, встановлена в ході досудового слідства у кримінальному провадженні №0000267 від 28.01.2016 року сума матеріальної шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 , становить 5500,00 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 5500,00 грн. завданих матеріальних збитків.

Щодо вимог ОСОБА_6 у частині стягнення моральної шкоди, суд враховує приписи ст. ст. 23, 1167 ЦК України, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Оскільки дії ОСОБА_9 знаходяться в причинному зв`язку з тим, що потерпілій ОСОБА_6 було спричинено моральні та душевні переживання у зв`язку з фактом шахрайства щодо неї та втратою грошових коштів, що негативно вплинуло на стан її здоров`я, суд прийшов до переконання, що з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути 8000,00 грн. моральної шкоди, оскільки саме такий розмір компенсації, виходячи з вимог розумності та справедливості, буде відповідати понесеним потерпілою моральним стражданням.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадження №0000267 для проведення товарознавчої експертизи №11/73 від 11.02.2016 року в розмірі 306,90 грн. - підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 70, 75, 76 КК України, 100, 124, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, що фактично проживає у АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, із середньою освітою, громадянина України, раніше судимого, визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 190 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням у розмірі 5500,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 8000,00 гривень.

В задоволенні решти заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 сплачений нею судовий збір за заявлену в цивільному позову вимогу про стягнення моральної шкоди пропорційно до задоволених вимог в розмірі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертизи у розмірі 306,90 грн.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: бензопилу марки «Дніпро-М», передану під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , вважати повернутою за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1