Справа № 283/2124/15-к
Провадження №1-кп/283/16/2016
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
18 березня 2016 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, несудимого,-

за частиною 2 статті 125 КК України,-
встановив:
ОСОБА_6 29 червня 2015 року близько 14 години, перебуваючи на вул. Комсомольській в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, під час спілкування зі своїм дядьком ОСОБА_7 , на ґрунті неприязних відносин, які склалися через поділ земельної ділянки, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_7 удар кулаком правої руки в область перенісся. Від даного удару потерпілий впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_7 та наніс йому два удари ногою по обличчю, два удари ногою по тулубу і один удар ногою по лівій нозі в область гомілки.

У результаті нанесення цих ударів обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, тулубу, саден перенісся, лівої гомілки, закритого перелому кісток носа, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров?я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про розгляд справи без участі свого захисника, пояснивши, що він скористується його послугами тоді, коли йому це буде необхідно. Свою вину у вчиненні злочину він не визнав та пояснив, що 29 червня 2015 року перебував в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, де допомагав по господарству своїй матері ОСОБА_8 , а саме: косив траву у садку, що межує із земельною ділянкою потерпілого ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_9 . Після цього пішов збиратися на автобус, який від`їжджав до м. Житомира о 15 годині 20 хвилин. На вул. Комсомольській зустрівся з ОСОБА_9 та попросив її установити межовий знак, який раніше розділяв земельну ділянку ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з земельною ділянкою матері обвинуваченого. Цей межовий знак заважав ОСОБА_7 та ОСОБА_9 орати город і вони його викопали, пообіцявши матері, що закопають назад. Після цього пішов до будинку матері. Коли переодягався, то почув в будинку крик та грубу лайку. Вийшовши з кімнати, побачив, що в будинку стоїть ОСОБА_7 та тримає матір за одяг. В цей час він кричав, що це його земля і ви жити тут не будете.

Обвинувачений попросив відпустити матір та вийти з будинку. Потерпілий відпустив матір, а обвинувачений взяв його за руку та вивів з будинку за хвіртку. Коли намагався її закрити, то потерпілий смикнув хвіртку на себе. ОСОБА_6 відпустив хвіртку з рук і вона вдарила потерпілого в ніс. Він впав на землю, а з носа почала текти кров. В цей час вийшла ОСОБА_9 і почала кричати, що обвинувачений побив її чоловіка.

Походження інших тілесних ушкоджень у потерпілого обвинувачений пояснити не зміг. Лише припустив, що його побив хтось інший.

Свідок ОСОБА_8 дала аналогічні показання, вказавши що її син ОСОБА_6 не бив ОСОБА_7 , а ніс потерпілого розбитий хвірткою, яку він тягнув на себе.

Суд визнає дані покази неправдивими та такими, які дані обвинуваченим ОСОБА_6 та його матір?ю ОСОБА_8 з метою уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності, оскільки вони жодним чином не пояснюють причини виникнення у потерпілого інших тілесних ушкоджень, крім ушкодження носа. Крім того ці показання повністю спростовуються іншими, зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні, доказами. Ці докази чітко, послідовно та логічно вказують на причини і механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого, а саме:

- Потерпілий ОСОБА_7 показав, що всі події відбувались 29 червня 2015 року близько 14 години. В цей час він лежав у ліжку. До нього увійшла дружина ОСОБА_9 та розповіла, що зустріла ОСОБА_6 , який наказав їй закопати в городі межовий знак. У зв?язку з цим потерпілий пішов до нього поговорити. Обвинувачений був у дворі. ОСОБА_7 повідомив йому, що знак закопувати не буде. У відповідь на це ОСОБА_6 вийшов з двору та вдарив потерпілого кулаком правої руки в ніс. Від удару потерпілий впав на землю. ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_7 та наніс йому два удари ногою по обличчю, два удари ногою по тулубу і один удар ногою по лівій нозі. В цей час вибігла дружина потерпілого та мати обвинуваченого, які відтягнули ОСОБА_6 від потерпілого.

Також потерпілий показав, що він в будинок та двір до обвинуваченого не заходив, а тому не міг отримати тілесні ушкодження під час користування хвірткою.

- Свідок ОСОБА_9 показала, що 29 червня 2015 року десь о 14-15 годині вона виганяла до череди корову та по дорозі зустріла ОСОБА_6 . Він наказав їй закопати до вечора в городі межовий знак. Свідок повернулась додому та розповіла про це своєму чоловіку ОСОБА_7 . Після цієї розмови чоловік пішов до обвинуваченого, щоб поговорити. Через деякий час прибігла внучка ОСОБА_10 та повідомила, що ОСОБА_6 б`є діда. Коли вибігла на вулицю, то побачила, що ОСОБА_6 наносить ОСОБА_7 удари ногами по тілу, а потерпілий в цей час лежить на землі. В цей час на вулицю також вибігла мати обвинуваченого і свідок разом з нею відтягла обвинуваченого від потерпілого.

- Свідок ОСОБА_10 показала, що 29 червня 2015 року вона перебувала в смт. Чоповичі Малинського району та гралася з ОСОБА_11 на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Через деякий час вийшов ОСОБА_7 , підійшов до подвір`я обвинуваченого та сказав ОСОБА_6 : «Толік тобі не соромно казати, щоб я пішов і забив кілок на чужому городі». У відповідь ОСОБА_6 сказав: «Ні, мені не соромно. Я тобі цей кілок заб`ю на голові». Потім обвинувачений вийшов з подвір?я та вдарив ОСОБА_7 по обличчю. Потім почав бити потерпілого ногами по голові, руках, ногах. Діти злякалися і почали кричати, оскільки в ОСОБА_7 пішла кров. В цей час вийшли ОСОБА_9 і ОСОБА_8 та відтягли обвинуваченого від потерпілого.

Від ударів ОСОБА_6 зламав ОСОБА_7 ніс. Він не міг бути зламаний внаслідок удару хвіртки, оскільки потерпілий у двір до обвинуваченого не заходив.

- Свідок ОСОБА_11 показала одного дня влітку 2015 року в смт. Чоповичі Малинського району вона гралася з ОСОБА_10 . Через деякий час до ОСОБА_8 прийшов обвинувачений. Потім з дому вийшов ОСОБА_7 і також пішов до ОСОБА_8 . Він підійшов до двору і попросив ОСОБА_6 вийти. Обвинувачений підійшов до хвіртки і почав сперечатися з ОСОБА_7 . Спір стосувався земельної ділянки. Потім ОСОБА_6 вийшов на вулицю та почав бити потерпілого. Спочатку він вдарив його в обличчя, а потім продовжив бити по тілу.

Також свідок показала, що тілесні ушкодження не могли бути заподіяні потерпілому хвірткою, оскільки потерпілий у двір до обвинуваченого не заходив, а розмовляв з ним на вулиці.

З вищевказаних показань свідків вбачається, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_6 , наносячи потерпілому удари руками та ногами. Нанесення тілесних ушкоджень внаслідок необережного поводження з хвірткою виключається, оскільки потерпілий навіть не заходив у двір до обвинуваченого.

Крім показань потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вина ОСОБА_6 у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень підтверджується і іншими доказами:

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.07.2015 року (а.с. 19-22) під час якого потерпілий детально розповів та показав, як ОСОБА_6 29 червня 2015 року близько 14 години, перебуваючи на вул. Комсомольській в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, умисно наніс йому удар кулаком правої руки в область перенісся. Від даного удару ОСОБА_7 впав на землю. Після цього ОСОБА_6 підійшов до потерпілого та наніс йому два удари ногою по обличчю, два удари ногою по тулубу і один удар ногою по лівій нозі в область гомілки.

- Висновками експерта з судово-медичної експертизи № 128 від 03.07.2015 року (а.с. 40) та № 180 від 21.08.2015 року (а.с. 42) відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, тулубу, саден перенісся, лівої гомілки, закритого перелому кісток носа, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я. Дані ушкодження могли виникнути від дії твердих тупих предметів, можливо від нанесення ударів руками, ногами людини в термін вказаний потерпілим.

Потерпілому було нанесено не менше 3 ударів по обличчю, 1 удару по тулубу та по лівій гомілці.

Показання потерпілого ОСОБА_7 надані ним в ході допиту в якості потерпілого відповідають механізму спричинення йому тілесних ушкоджень в тій частині де він вказує як йому наносились удари в ділянку обличчя, тулубу та по лівій нозі.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд, у відповідності до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, який вчинив ОСОБА_6 , є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України у виді штрафу. Дане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 365, 369, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Штраф підлягає сплаті протягом місяця з дня набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1