Справа № 357/8694/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, до засудження не працював, проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 13.06.1995 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 141 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 17.12.1996 р. по відбуттю строку покарання; 2) 23.01.1998 р. Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 206 ч.3, 101 ч.1,42 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 30.07.2002 р. умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 3 дні; 3) 05.03.2003 р. Кам`яно-Подільським районним судом Хмельницької області за ст. 15, 185 ч.1 КК України до штрафу 510 грн.; 4) 16.06.2004 р. Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2,71 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 02.12.2005 р. умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 15 днів; 5) 05.03.2010 р. Ємільчинським районним судом Житомирської області за ст. 115 ч.1 КК України до 11 років позбавлення волі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 15.03.2016 р. зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.10.2009 р. до 25.03.2010 р., початок строку покарання 02 жовтня 2009 р., кінець строку 09 квітня 2020 р., про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі

У С Т А Н О В И В:
Із Білоцерківської виправної колонії надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш мяким у виді обмеження волі, мотивоване тим, що за час відбування покарання у БВК № 35 має ряд заохочень, з перших днів працевлаштований, працює, вину визнає у повному обсязі, має двох неповнолітніх дітей і дружину.

Суд, заслухавши ОСОБА_4 , який просить клопотання задовольнити, прокурора, який вважає клопотання не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали, приєднанні до клопотання, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути змінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш мяким можлива після фактичного відбуття засудженим: 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин.

Із характеристики наданої Білоцерківською ВК № 35 на ОСОБА_4 випливає, що засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо. Він не став на шлях виправлення та до нього не може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання у Білоцерківській ВК № 35 за вироком Ємільчинським районним судом Житомирської області від 05.03.2010 р. за ст. 115 ч.1 КК України до 11 років позбавлення волі, початок строку покарання 02 жовтня 2009 р.

На час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_4 не відбув 2/3 покарання.

Із довідки стягнень та заохочень засудженого ОСОБА_4 , наданої Білоцерківською ВК № 35 витікає, що ОСОБА_4 є раніше засудженим: 1) 13.06.1995 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 141 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 17.12.1996 р. по відбуттю строку покарання; 2) 23.01.1998 р. Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 206 ч.3, 101 ч.1,42 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 30.07.2002 р. умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 3 дні; 3) 05.03.2003 р. Кам`яно-Подільським районним судом Хмельницької області за ст. 15, 185 ч.1 КК України до штрафу 510 грн.; 4) 16.06.2004 р. Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2,71 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 02.12.2005 р. умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 15 днів.

У період відбування покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 05.03.2010 р. за ст. 115 ч.1 КК України до 11 років позбавлення волі, допускав порушення установленого порядку відбування покарання, режиму утримання, тобто допускав не сумлінну поведінку, за що на нього було накладено 5 (п`ять) стягнень.

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання, оскільки поведінка ОСОБА_4 незважаючи на неодноразово проявлений до нього судом гуманізм, а саме двічі звільнення умовно-достроково, він не виправдовував довіру суду, щоразу знову через нетривалий час вчиняв нові більш тяжкі злочини, у тому числі скоїв умисне вбивство, що є найбільш тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, неодноразово допускав порушення установленого порядку відбування покарання, що на думку суду, свідчить про злочинну спрямованість його поведінки, вперте небажання ставати на шлях виправлення.

Суд за вищевказаних обставин вважає, що поведінка засудженого протягом всього періоду відбування покарання не була сумлінною, він не став на шлях виправлення, а тому приходить до висновку, що ОСОБА_4 не може бути замінена невідбута частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що відносно ОСОБА_4 , який неодноразово судимий, двічі з місць позбавлення волі був звільнений умовно-достроково, після звільнення знову вчиняв злочини, у т.ч. скоїв умисне вбивство, за який відбуває у теперішній час покарання у Білоцерківській ВК № 35, відбуваючи покарання неодноразово допускав порушення порядку відбування покарання, у теперішній час не досягнута мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, а саме запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів, а тому він ОСОБА_4 не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ст. 82 КК України особа, що відбуває покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання .

Відповідно до ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,82 КК України, керуючись ст.ст. 371,537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області