АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/916/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року суддя колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

- при секретарі ОСОБА_5

- з участю прокурора ОСОБА_6

- захисника ОСОБА_7

- обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року, згідно з яким:
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 30.09.2013 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, -
- визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 30.09.2013 року у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, з переведенням його відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 72 України у 9 місяців позбавлення волі, та остаточно визначено покарання у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим 30.09.2013 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі та звільнений підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, під час іспитового строку вчинив новий злочин за таких обставин.
Так, 02.04.2015 року, приблизно о 17 годині 35 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в парку за адресою: м. Київ, вул. Суздальська, 21/50, побачив в лівій руці потерпілої ОСОБА_9 мобільний телефон у зв`язку із чим у обвинуваченого виник намір на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 під приводом прохання зателефонувати, різким ривком вихопив з лівої руки ОСОБА_9 мобільний телефон «Соні Експеріа» вартістю 2000 грн., в якому було встановлено сім карту оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., на рахунку якої було 14 грн.
Відкрито викравши чуже майно на загальну суму 2.039 грн., обвинувачений з місця злочину з викраденим майном зник, завдавши потерпілій матеріального збитку на зазначену суму.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винуватості в інкримінованому ОСОБА_8 злочині та юридичну кваліфікацію його злочинних дій, врахувавши його позитивну характеристику з місця проживання, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та відсутність цивільного позову у зв`язку з відшкодуванням матеріальної шкоди, завданої потерпілій, просить змінити вирок суду та пом`якшити призначене обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
При цьому апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково та не в повній мірі взято до уваги дані про особу ОСОБА_8 його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле, склад сім`ї, матеріальний стан, а також достатні відомості про те, що обвинувачений, перебуваючи під вартою з 23.05.2015 року, зробив для себе належні висновки та став на шлях виправлення, а відтак його можливо звільнити від відбування призначеного покарання.

Іншими учасниками судового процесу вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 04.02.216 року не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які, підтримавши подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши ОСОБА_8 останнє слово; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі, дослідженими у судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, у тому числі показаннями потерпілої та даними, що містяться у письмових доказах у справі, зокрема у протоколі усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколі пред`явлення особи для впізнання, протоколі огляду місця події, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції належними та допустимими доказами, а також будь-ким із учасників процесу, у тому числі і захисником обвинуваченого не оспорюються.
А тому, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України та доведеність його винуватості відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що ж стосується апеляційних вимог ОСОБА_7 щодо пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, то вони є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. 65 КК України, суд першої інстанції при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_8 , який перебуває на спецобліку у лікаря-нарколога з приводу вживання наркотичних засобів, його вік, стан здоров`я та вчинення ним злочину під час іспитового строку, встановленого за попереднім вироком, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений після попереднього засудження належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, повторно вчинивши корисливий злочин, а тому являє собою суспільну небезпеку для оточуючих, у зв`язку із чим призначив ОСОБА_8 покарання, яке слід відбувати реально, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
Крім того, всупереч доводам захисника, судом першої інстанції при прийнятті рішення про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України були належним чином оцінені та враховані усі обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі.
Більш того, прохання сторони захисту про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням фактично суперечить вимогам закону, а тому не може бути задоволено.

За таких обставин, апеляційна скарга, як необґрунтована, задоволенню не підлягає.
Будь-яких інших передбачених законом підстав для зміни чи скасування постановленого по справі судового рішення відносно ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено, а тому вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необхідним застосувати до обвинуваченого положення ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши у строк покарання термін попереднього ув`язнення з моменту затримання до набрання вироком законної сили, проте який може бути визначений лише в межах даного кримінального провадження. Законних підстав для зарахування у цей строк і строк попереднього ув`язнення за попереднім вироком, як про це просить апелянт, немає.

З огляду на наведене та керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити беззадоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.04.2015 року по 19.07.2016 року включно із розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а для засудженого, який утримується під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4