Справа №522/7912/16-к
Провадження №1-кс/8788/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю., адвоката ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Одесі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , на дії прокурора, які полягають у неповерненні вилученого під час обшуку майна,
в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_3 , діючий в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із скаргою в порядку ст. 303 КПК України на дії прокурора військової прокуратури Південного регіону України, які виразились у неповерненні тимчасово вилученого під час обшуку майна у кримінальному провадженні №0000021 від 16.03.2016 року.
Адвокат ОСОБА_3 в обґрунтування скарги посилається на наступне. У провадженні військової прокуратури ПРУ знаходиться кримінальне провадження №0000021 від 16.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України
29 березня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ( ОСОБА_5 ) було проведено обшук у службовому кабінеті № 48 слідчого ОСОБА_6 у адміністративній будівлі Приморського РВ ГУНП в Одеській Області за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42.
В ході обшуку окрім речей, які можуть мати значення для розгляду кримінального провадження, було вилучено належне ОСОБА_4 особисте майно а саме два мобільних телефони марки iPhone та ноутбук Apple MacВook, придбані ним у встановленому законом порядку.
04.04.2016 року ОСОБА_4 вернувся до військової прокуратури Південного регіону України із заявою про повернення належних йому особистих речей.
04.04.2016 року була отримана відповідь, в якій було повідомлено про те що, вилучені в ході обшуку особисті речі ОСОБА_4 постановою прокурора від 06.04.2016 року були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000021 від 16.03.2016 року, та зберігаються відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення».
Окрім цього стало відомо, що на належне ОСОБА_4 майно не було накладено арешт ухвалою слідчою судді, як це передбачене діючим законодавством) та з відповідним клопотанням до суду, а ні прокурор, а ні слідчій військової прокуратури Південного регіону України не звергалися. Також на теперішній час вилучене у ОСОБА_4 майно вже оглянуте слідчим, про що складено відповідні процесуальні документи, а тому немає потреби в знаходженні вищезазначених речей у розпорядженні військової прокуратури Південного регіону України.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно із ч. 2 ст. 91 КПК Укріпи, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Частиною 2 ст. 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом сторона обвинувачення здійснює ібнрття доказів шляхом
Глава 4 КПК України «Докази і доказування», містить не містить в собі такого документу як Постанова про визнання речовим доказом, та, відповідно, ні слідчий, ні прокурор не мають право виносити таку постанову.
Частинами першого, другою і и четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджайся результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Заявник ОСОБА_4 не є а ні підозрюваним, а ні потерпілим по кримінальному проводженню яке перебуває на розгляді у слідчою і взагалі не є стороною вищевказаного кримінального провадження, тому заявник вважає, що своїм листом прокурор лише формально відписався і не бажає виконати законні вимоги власника майна.
У зв`язку з викладеним, заявник просить скаргу задовольнити, визнати дії прокурора незаконними, а також Зобов`язати прокурора військової прокуратури Південного регіону України повернути на відповідальне зберігання належне ОСОБА_4 майно, вилучене в ході обшуку у службовому кабінеті № 48 слідчого ОСОБА_6 у адміністративній будівлі Приморського РВ ГУНП в Одеській Області за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42, а саме: два мобільних телефони марки iPhone та ноутбук Apple MacBook, які належать ОСОБА_4 .
Прокурор до судового засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив.
Адвокат ОСОБА_3 та скаржник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити із вказаних підстав.
Представник військової прокуратури та слідчий до судового засіданні не явилися, будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду скарги, тому слідчий суддя за клопотанням заявників вважає в порядку ч.3 ст.306 КПК України можливим розглянути скаргу без їх участі.
Розглянувши скаргу та дослідивши надані матеріали, заслухавши думку сторін, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність задоволення скарги із наступних підстав.
Із ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, дійсно вбачається про можливість вилучення будь-яких матеріальних носіїв інформації, що мають значення для кримінального провадження, в тому числі і комп`ютерної техніки.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку, слідчий чи прокурор має право… оглядати та вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та предмети, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
На підставі Закону України "Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні" від 10.11.2015 року, змінено порядок накладення арешту на вилучені під час обшуку речі та документи, а саме: "У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено". Вказаний закон набрав законної сили 11 грудня 2015 року.
Крім того, Законом України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації" від 18.02.2016 року, внесено зміни до порядку накладення арешту на майно, яке вилучено на підставі ст. 235 КПК України, де зазначено, що відповідна особа повинна звернутися із клопотанням не пізніше 48 годин після здійснення обшуку та вилучення майна. Вказаний закон, набрав законної сили 26.02.2016 року.
З урахуванням вище викладеного, вбачається, що прокурор чи слідчий за погодженням з прокурором, повинні були звернутися до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту не пізніше 31 березня 2016 року, однак, на даний час вилучене майно власнику не повернуто, та має статус речового доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, про можливість задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 у частині неповернення тимчасово вилученого майна. У частинні визнання протиправною бездіяльність працівників військової прокуратури - слідчий суддя не може задовольнити скаргу, оскільки у ч. 2 ст. 307 КПК України чітко наведений перелік ухвал які можуть бути постановлені за результатом розгляду скарг, тому скарга адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , на дії на працівників військової прокуратури Південного регіону України, яка виразилась у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000021 від 16.03.2016 року, задовольнити частково.
Вилучені під час проведення обшуку 29.03.2016року у службовому кабінеті №48 слідчого ОСОБА_4 за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42, речі, а саме: два мобільних телефони марки iPhone та ноутбук Apple MacBook, які належать ОСОБА_4 , повернути законному власнику.
У іншій частині скарга задоволенню не підлягає.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1

27.05.2016