Справа № 216/5616/15-к
Провадження № 1-кп/216/81/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2016 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002127 від 18 липня 2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоюріївка Новобузького району Миколаївської області, українки, освіта середня, не працюючої, не одруженої, має на утриманні малолітню дитину, мешкаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 13 грудня 2013 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18 липня 2015 року в період часу з 13:57 години до 14:01 години ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшла до магазину «Глорія Джинс», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, 37, і є власністю ТОВ «Глорія Джинс», де скориставшись відсутністю уваги з боку працівників указаного магазину, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, у роздягальні цього магазину поклала джинсові штани GJN003631 вартістю 544 грн. 17 коп. (без ПДВ) у свою жіночу сумку чорного кольору та направилась в сторону виходу з магазину. Однак довести свій злочинний намір до кінця, а саме розпорядитись викраденим майном на свій розсуд, ОСОБА_4 не змогла з причин, що не залежали від її волі, так як була затримана на місці скоєння кримінального правопорушення працівниками підприємства ТОВ «Глорія Джинс» на шляху до виходу з магазину «Глорія Джинс».

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Прокурор у судовому засіданні просив визнати обвинувачену винною у вчиненні інкримінованого злочину та призначити їй покарання у виді позбавлення волі відповідно до вимог ч. 3 ст. 87 КК України, оскільки вона вчинила новий злочин протягом іспитового строку.

Обвинувачена в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що їй інкримінується, визнала повністю, підтвердила свої показання, які давала під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснила, що дійсно вчинила вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті. Вважає, що покарання, яке просить призначити прокурор, є несправедливим і занадто суворим, оскільки вона свою вину визнає та щиро кається у вчиненому. Крім того, при призначенні покарання просила суд врахувати наявність у неї малолітньої дитини та не позбавляти її волі.

Захисник у судовому засіданні просив ухвалити виправдувальний вирок, оскільки обвинувачена оговорила себе внаслідок тиску під час досудового розслідування. Також просив суд врахувати те, що в обвинуваченої є малолітня дитина та вона добросовісно виконує свої процесуальні обов`язки.

Допитана в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 дала такі показання. 18 липня 2015 року приблизно о 14.00 годині їй зателефонувала адміністратор магазину «Глорія Джинс» ОСОБА_7 та повідомила про те, що в указаному магазині раніше невідома жінка вкрала джинси, яку було затримано при виході з магазину.

Згідно із показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка є продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 18 липня 2015 року вона знаходилась на роботі та приблизно о 15.00 годині до неї підійшли працівники міліції й попросили бути понятою. В її присутності раніше невідома їй жінка дістала із чорної сумки для ноутбуку одну пару джинсів. На питання звідки в сумці джинси невідома жінка нічого не відповіла. Джинси були жіночі, темно-синього кольору, 44 розміру, вартістю 653 грн.

Заслухавши учасників судового провадження, допитавши представника потерпілого та свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження й переглянувши диск із записом з камер відеоспостереження магазину, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження, фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та визнаються обвинуваченою.

Доводи захисника про тиск на обвинувачену під час досудового розслідування суд до уваги не бере, оскільки вони спростовуються постановою про закриття кримінального провадження від 30 червня 2016 року, за змістом якої факти щодо здійснення на обвинувачену незаконного психологічного впливу з боку працівників поліції не знайшли свого підтвердження.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, які інкримінуються обвинуваченій. Ці діяння містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій згідно зі ст. 66 КК України, є її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки,

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила новий злочин протягом встановленого вказаним вироком суду іспитового строку.

Частиною 3 ст. 78 КК України визначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 із відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що частиною 2 ст. 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше судима, вчинила новий злочин протягом встановленого вироком суду іспитового строку, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога перебуває з березня 2014 року з приводу вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками, за місцем мешкання характеризується позитивно, не працює, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку про те, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею інших правопорушень без ізоляції останньої від суспільства не можливо, тому їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

На основі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання, призначене вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2013 року, та призначити остаточно покарання у виді 2 (двох) років 2 місяців позбавлення волі.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченій її право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1