У Х В А Л А

Іменем України

19.07.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

та його захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

та його захисників: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/933/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003165 від 04.10.2015 року, про обвинувачення,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драгово, Хустського району, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2015 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/933/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003165 від 04.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України.
За ухвалою від 18.12.2015 року судом було призначено підготовче судове засідання за зазначеним обвинувальним актом, та призначено справу до розгляду на 21.12.2015 року.
Проте, у це судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином, проте докази такого повідомлення були надані суду лише після проведення судового засідання, а саме пояснення працівника поліції про вручення йому судової повістки.
У наступне судове засідання 22.12.2015 року обвинувачений ОСОБА_7 також не прибув, його захисник ОСОБА_9 пояснив суду у заяві від 23.12.2015 року, що його підзахисний перебуває на лікуванні, саме цього дня йому було викликано карету швидкої допомоги у зв`язку із погіршенням його стану здоров`я. Жодних доказів викладеного суду надано не було.
23.12.2015 року до суду надійшло клопотання від прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_7 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За ухвалою від 31.03.2016 року судом було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання прокурора, оскільки у суду було відсутнє належне підтвердження поважності причин неприбуття до суду обвинуваченого на час подання до суду відповідного клопотання.
23.12.2016 року до суду прокурором подане клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
За ухвалою від 19.07.2016 року судом було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.
Про час і місце розгляду справи у судовому засіданні 04.01.2016 року обвинувачений ОСОБА_7 був судом повідомлений належним чином рекомендованим листом, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення особисто 22.12.2015 року та вперше прибув у судове засідання, проте будь яких доказів поважності причин неприбуття його раніше до суду не надав.
В судове засідання 14.01.2016 року обвинувачений ОСОБА_7 знову не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений (повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.01.2016 року) та особисто в судовому засіданні, причини неприбуття суду не повідомив.
В судовому засіданні його захисник ОСОБА_9 повідомив суду. Що його було затримано працівниками поліції, які складають на нього протокол, докази будуть надані в наступне судове засідання.
У судове засідання 31.03.2016 року обвинувачений ОСОБА_7 також не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення від 17.03.2016 року).
Обвинувачений ОСОБА_7 протягом тривалого часу не прибував у судові засідання, що перешкоджало розгляду клопотань, які надійшли до суду та розгляду кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, тому за ухвалою від 31.03.2016 року судом було відкладено розгляд на 14 год. 30 хв. 27 квітня 2016 року та ухвалено доставити приводом в судове засідання на зазначений день і час обвинуваченого ОСОБА_7 .
Ухвалу про привід виконано не було, Хустським ВП ГУНП в Закарпатській області було повідомлено суд про неможливість її виконання через відсутність його за місцем проживання у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

В судовому засіданні 27.04.2016 року судом було винесено ухвалу за якою розгляд кримінального провадження відкладений на 24.05.2016 року на 14 год. 00 хв. та повторно застосовано привід до обвинуваченого на вказаний день і час.

Ухвалу про привід виконано не було, Хустським ВП ГУНП в Закарпатській області було повідомлено суд про неможливість її виконання через відсутність його за місцем проживання так як останній відбуває адміністративний арешт.

В судовому засіданні 24.05.2016 року судом було винесено ухвалу за якою розгляд кримінального провадження відкладений на 13.06.2016 року на 11 год. 00 хв. та повторно застосовано привід до обвинуваченого на вказаний день і час.

І лише у судове засідання 13.06.2016 року на 11 год. 00 хв. прибув обвинувачений ОСОБА_7 , проте розгляд кримінального провадження було відкладено на 18.07.2016 року на 14 год. 00 хв. за клопотанням його захисника задля ознайомлення його із матеріалами кримінального провадження, оскільки він був залучений лише під час перебування справи в суді.

Стороною захисту у судовому засіданні надані суду у підтвердження поважності причин неприбуття ОСОБА_7 до суду наступні докази:

-у судове засідання 22.12.2015 року на 11 год. 00 хв. довідку Хустського центру первинної медико санітарної допомоги від 16.07.2016 року б/н (видана повторно) з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 23.12.2015 року був оглянутий фельдшером швидкої допомоги та йому було надано відповідну лікарську допомогу;
-у судове засіданні 24.05.2016 року на 14 год. 00 хв. довідку Хустського центру первинної медико санітарної допомоги про перебування ним на амбулаторному лікуванні у період з 25.05. по 30.05.2016 року та копію постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 19.05.2016 року за якою ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Що ж стосується поважності причин неприбуття у судові засідання 14.01.2016 року, 31.03.2016 року, 27.04.2016 року жодних доказів причин поважності неприбуття ані обвинуваченим ОСОБА_7 , ані його захисниками суду не надано, тобто він був відсутній у цих судових засіданнях без поважних причин, тому у суду наявні всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 систематично ухиляється від суду, що унеможливило своєчасний розгляд кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні.
04 січня 2016 року до суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 до суду надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурору Ужгородської місцевої прокуратури на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, а саме не містить формулювання обвинувачення.

Захисник в обґрунтування клопотання також зазначив, що органом досудового розслідування не зазначено, в чому саме полягали конкретні дії кожного з обвинувачених. Згідно висунутого обвинувачення його підзахисному ОСОБА_7 його дії не конкретизовано, не зазначено про те, в чому полягали його дії щодо пошкодження передніх лівих дверей на фургоні малотоннажному «Renault Trafik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 1988 року випуску, хто саме прикріплював ременем безпеки викрадений транспортний засіб до автомобіля марки «Меrcedes Е 200» та інші дії, які повинні бути встановленими при досудовому розслідуванні.

Також у обвинувальному акті зазначено про те, що своїми діями обвинувачені ОСОБА_5 та його підзахисний ОСОБА_7 завдали потерпілому суму матеріальної шкоди розміром 29 887 грн. 79 коп., з яких 25 545 грн. 00 коп. - ринкова вартість автомобіля марки «Renault Trafik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору та матеріальний збиток в результаті пошкодження вищевказаного автомобіля в сумі 4 342 грн. 79 коп. Також зазначено, що в ході досудового розслідування матеріальна шкода

частково відшкодована на суму 25 545 грн. 00 коп.

У зв`язку з тим, що в обвинувальному акті чітко не викладено фактичні обставини

вчинення кримінального правопорушення кожним з обвинувачених, не вказано матеріальну шкоду, яка завдана потерпілому, то на стадії підготовчого судового засідання такий обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

В судовому засіданні 18.07.2016 року іншим захисником обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_10 подане до суду практично аналогічне клопотання про повернення обвинувального акту від 09.12.2015 року та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, а саме не містить формулювання обвинувачення.

Крім того, цим захисником в обґрунтування клопотання зазначено, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відсутні найменування всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, більшість процесуальних дій взагалі не відображені у реєстрі, час повідомлення про підозру також не вказаний. Відсутні найменування, прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень, не зазначені взагалі процесуальні рішення про залучення захисника, а обвинувальний акт, який відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням також відсутній в реєстрі.

Прокурор заперечила проти задоволення вищезазначених клопотань, оскільки вважає що обвинувальний акт був складений нею у відповідності до вимог закону та відсутні підстави для його повернення.
Потерпілий підтримав думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримали свої клопотання та наполягали на їх задоволенні судом.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення вищезазначених клопотань судом, оскільки вважають, що прокурором наведено всі обставини, які він вважає встановленими, обвинувальний акт відповідає вимогам закону та відсутні підстави для його повернення прокурору та задоволення зазначеного обвинувального акту.
Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.
Я зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ наданих в інформаційному листі "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року, суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
При цьому формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.
Даний обвинувальний акт вимогам зазначеної статті не відповідає, оскільки в ньому не викладено належним чином формулювання обвинувачення.
Відповідно до вказаного обвинувального акту вказані фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 , а саме, що 04 жовтня 2015 року близько о 03.30 годин ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, разом із ОСОБА_5 , знаходячись навпроти під`їзду №1 розташованого біля будинку №15 по вул. Заньковецької в м. Ужгороді, діючи незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільний небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження передніх лівих дверей на фургоні малотоннажному «Renault Trafik», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 1988 року випуску та прикріплення його за допомогою ременя безпеки до автомобіля марки «Mersedes Е 200» буксирували його до гаражів, які розташовані по АДРЕСА_3 , таким чином незаконно заволоділи даним транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_4 , чим завдали останньому матеріальної шкоду на суму 25 545 гривень.
Формулювання обвинувачення: ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до вказаного обвинувального акту вказані фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 , а саме, що 04 жовтня 2015 року близько о 03.30 годин ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб, разом із ОСОБА_7 , знаходячись навпроти під`їзду №1 розташованого біля будинку №15 по вул. Заньковецької в м. Ужгороді, діючи незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільний небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження передніх лівих дверей на фургоні малотоннажному «Renault Trafik», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 1988 року випуску та прикріплення його за допомогою ременя безпеки до автомобіля марки «Mersedes Е 200» буксирували його до гаражів, які розташовані по АДРЕСА_3 , таким чином незаконно заволоділи даним транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_4 , чим завдали останньому матеріальної шкоду на суму 25 545 гривень.
Формулювання обвинувачення: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає, що при складанні обвинувального акту вказано ознаки підозри та не сформульоване обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: не вказано ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін злочину, їх кваліфікуючі ознаки що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та унеможливлює подальший розгляд справи.
Частина 2 статті 289 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинені з проникненням у приміщення чи інше сховище, або якщо вони завдали значної матеріальної шкоди.
Відповідно до пункту 1 примітки до наведеної статті під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Як зазначено у п. 15 - 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18) незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.
Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Проникнення в кабіну, гараж чи інше сховище, спробу запустити двигун або буксирувати транспортний засіб з метою заволодіння ним необхідно розглядати як замах на вчинення злочину.
Не є незаконним заволодіння транспортним засобом у стані крайньої необхідності, наприклад, для того, щоб терміново доставити тяжко хвору людину до лікарні, приборкати стихійне лихо, усунути іншу небезпеку, яка загрожує людям, інтересам суспільства чи держави.
Заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб має місце у випадках, коли дві особи і більше заздалегідь, тобто до початку виконання дій, які становлять об`єктивну сторону злочину, домовилися про спільне його вчинення, незалежно від того, хто з них керував цим засобом. Проте не підлягають кримінальній відповідальності за ст. 289 КК особи, які не брали участі у вилученні транспортного засобу, але після заволодіння ним винною особою здійснили поїздку на ньому.

Крім того, під попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 28 КК України) належить розуміти вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Домовитись про спільне вчинення злочину зазделегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.
Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.
У обвинувальному акті не викладено у чому полягала попередня змова ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , зміст домовленостей між ними.
Крім того, прокурором викладені фактичні обставини кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 , що не відповідає анкетним відомостям цього обвинуваченого, який зазначений у обвинувальному акті як ОСОБА_7 .
Проте не знайшли свого підтвердження доводі, викладені у клопотанні захисника ОСОБА_10 , що у реєстрі не відображений час повідомлення про підозру ОСОБА_7 , не зазначені взагалі процесуальні рішення про залучення захисника та складання обвинувального акту, оскільки відповідні процесуальні дії прямо зазначені у п. 16, 19, 20, 28, 30 розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003165 від 04.10.2015 року.

На думку суду вищезазначене порушення вимог закону порушує права обвинувачених на захист, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, яке сформульоване та викладене в обвинувальному акті, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи і права забезпечення обвинуваченого на захист.
Такі суперечності є істотними, оскільки виключають можливість визначення судом меж пред`явленого звинувачення, що є не конкретним викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і про які вони повинні бути обізнані та обрати позицію захисту.
Невизначеність правової кваліфікації не лише є порушенням ст. 291 КПК України, але і порушує право на захист ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , оскільки невизначеність обвинувачення перешкоджає реалізації, передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України права підозрюваного, обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.
Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Ст. 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Ст. 109 чітко передбачено категоричний перелік відомостей які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.
Гл.28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.
Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту з недоліками є неприпустимим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.
Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.
За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Оскільки у даному випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/933/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003165 від 04.10.2015 року, про обвинувачення, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - повернути прокурору, який затверджував обвинувальний акт для усунення порушень вимог КПК України, протягом двох тижнів з дня отримання матеріалів кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1