Справа №590/297/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/681/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0000048 від 17.02.2016 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 24 травня 2016 року яким,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Воздвиженське, Ямпільського району Сумської області, який мешкає в АДРЕСА_1 ; зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України

з участю учасників судового провадженні:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду надійшли апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора в яких ставиться питання про зміну вироку суду.

Як встановив суд, 7.02.2016 року біля 14-00 години ОСОБА_7 незаконно проник до домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно потерпілого на суму 467 грн.

Обвинуваченому ОСОБА_7 призначене покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом повного складання покарань, за даним вироком та за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 17.03.2016 року, у виді громадських робіт на строк 168 годин, що відповідно до ст. 72 КК України дорівнює 21 дню позбавлення волі, остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 21 день.

В обгрунтування поданих апеляційних скарг:

-захисник прохає пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, оскільки суд не врахував ряд обставин, які пом`якшують покарання, а також не проаналізував всі фактичні обставини, які надавали суду можливість призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

-прокурор вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність і при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, застосував два принципи призначення покарання: за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків.

Заслухавши доповідача про суть кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, захисника, який прохає пом`якшити призначене покарання, думку прокурора про зміну вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, а також і правильність юридичної кваліфікації в апеляційних скаргах не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 суворого покарання, то на думку колегії суддів вони є безпідставними.

Суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, в повної мірі дотримався вимог ст. 65 КК України щодо основних засад призначення покарання.

При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, те що він має не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості і знову вчинив тяжкий злочин, а також і обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

На думку колегії суддів призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для його зміни не вбачається.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо допущену судом однобічність і неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого, то на думку колегії суддів вони є безпідставними та необгрунтованими.

Захисник не зазначив в апеляційній скарги в чому саме полягає неповнота судового слідства, адже він погодився на розгляд кримінального провадження на підставі ст. 349 ч. 3 КК України і докази в судовому засіданні взагалі не досліджувалися, крім того захисник не заявляв в суді клопотань щодо дослідження яких не будь доказів.

Не обгрунтував свої доводи захисник і щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, адже як обвинувачений так і захисник погодились із фактичними обставинами справи, які були викладені прокурором в обвинувальному висновку, ОСОБА_7 визнав себе повністю винним у пред`явленому обвинуваченні і вважав недоцільним досліджувати докази, оскільки він їх не оспорює, з такою позицією обвинуваченого погодився і захисник.

Крім того, суд першої інстанції перевірив доводи захисту щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст. 69 КК України, навівши відповідні доводи щодо відмові у застосуванні такої норми закону і колегія суддів з цим погоджується.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд не врахував та не визнав ряд пом`якшуючих покарання обставин, таких як стан здоров`я обвинуваченого, думку потерпілого щодо призначення покарання, то на думку колегії суддів дані обставини відносяться щодо даних про особу обвинуваченого, і не є обставинами, які пом`якшують покарання.

Є безпідставними і доводи апеляційної скарги захисника щодо врахування судом при призначенні покарання обставин що обтяжують покарання, адже судом у вироку чітко зазначено, що обставин, що обтяжують покарання не встановлено. Обставини, які суд врахував при призначенні покарання, на думку захисника як обтяжуючи, є лише даними про особу засудженого і вони повинні враховуватися судом при призначенні покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо застосування судом двох принципів призначення покарання то, на думку колегії суддів, вони є частково обгрунтованими.

Так, колегія суддів не вбачає неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, адже при призначенні покарання за сукупністю злочинів суд правильно послався на матеріальний закон, а саме на ст. 70 ч. 4 КК України, оскільки даний злочин був вчинений ОСОБА_7 до вироку, яким він був засуджений 17.03.2016 року за ст. 263 ч. 1 КК України до 240 годин громадських робіт. В мотивувальній та резолютивній частині вироку суд правильно визначив принципи призначення покарання, а саме шляхом повного складання покарань, але, на думку колегії суддів, при будуванні речення допустив стилістичну помилку, застосувавши слова « шляхом часткового складання» та слова « повністю приєднати» - як слова синоніми, тому слова: «до призначеного покарання повністю приєднати», необхідно виключити із резолютивної частини вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 24 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 - змінити, виключити із резолютивної частини вироку слова: «до призначеного покарання повністю приєднати».

В іншій частині вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з часу її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з часу її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4