Справа № 383/436/16-к
1-кп/405/142/16
УХВАЛА
26 жовтня 2016 року колегія суддів Ленінського районного суду міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький (м.Кіровоград) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2012 року за № 0000099 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кореянки, уродженки с. Пинзаряни Фалештського району Республіки Молдова, громадянки України, з освітою 7 класів, яка до арешту офіційно не працювала, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, у відношенні якої обрано запобіжний захід тримання під вартою,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
законного представника
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
встановила:
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів винесла на розгляд питання про доцільність продовження у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурором просив продовжити у відношенні обвинуваченої строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зникли, зокрема, є ризики переховування обвинуваченої від суду, виїзду за кордом, а саме в Росію, де вона проживала останні роки, вчинення інших дій з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини у кримінальному провадженні.
Захисник та обвинувачена вказали на доцільність зміни запобіжного заходу. Захисник зазначила, що обвинувачена не переховувалась від слідства, а сама їхала в Україну на потязі, коли була затримана на території Росії, має стійки соціальні зв`язки.
Потерпіла та законний представник потерпілої не заперечували проти продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України: характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , її вік, стан здоров`я та репутація, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченої з боку громадськості, відсутність у обвинуваченої стабільного джерела доходу, те, що вона не заміжня та не має утриманців тощо. Також, враховуючи викладене, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 зможе вплинути на свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду. Тривале переховування обвинуваченої, яка перебувала у міжнародному розшуку, від органів досудового розслідування, відсутність будь-яких достовірних даних щодо фактичного місця проживання обвинуваченої, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, в якому її обвинувачують, - дванадцяти років позбавлення волі, відсутність постійного джерела доходу можуть бути підставами для переховування від суду (ризик переховування).
Крім того, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченої ОСОБА_5 . При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість її ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченої під вартою.
Наявні ризики свідчать, що їх запобігання неможливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, оскільки, перебуваючи під домашнім арештом, особистому зобов`язанні, встановлені ризики не будуть забезпечені та інші альтернативні запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_5 .
Наведені доводи захисту про те, що обвинувачена має мати похилого віку та доньку, раніше не судима і не має наміру ухилятися від суду не є обставинами, що спростовують наявні ризики на даний час.
Таким чином, обраний раніше обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 177,178, 183, 331, 369 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Строк запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24.12.2016 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3