Справа № 302/1246/15-к
У Х В А Л А

19.05.2016 р.смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю:

секретар ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3

потерпілі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_8 ,

захисники - адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № в ЄРДР 0000425 від 23.08.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,-

в частині розгляду клопотання захисника ОСОБА_9 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт чи заставу та продовження строку тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, який надійшов у суд 22.12.2015 р. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ст. 121 ч.2 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, з таким формулюванням обвинувачення, зазначеним у вказаному обвинувальному акті: " 23.08.2015 р. біля 05 год.30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля будинку № 7 по вул. Лучкая в смт.Міжгір`ї, в ході бійки, яка виникла між ним та його братом ОСОБА_8 з однієї сторони, а також ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з іншої сторони, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кишеньковим ножем в праву ногу ОСОБА_11 , а саме в область передньо-внутрішньої частини верхньої третини правого стегна, спричинивши тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер неподалік місця пригоди".

Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.02.2016 року обвинуваченому ОСОБА_8 за клопотанням потерпілої ОСОБА_4 змінено міру запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою. Строк дії ухвали суду в частині зміненого (обраного) запобіжного заходу тримання під вартою встановлено два місяці з дня виконання (до 12 квітня 2016 року).

Згідно ухвали Міжгірського районного суду від 01.04.2016 р. продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою на два місяці з дня винесення цієї ухвали - по 30.05.2016 р. (включно).

16.05.2016 р. захисник обвинуваченого ОСОБА_9 подав суду клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт або заставу з таким обгрунтуванням. Станом на час заявлення клопотання всі свідки обвинувачення допитані в суді , у тому числі й ті, які є рідними, знайомими і близькими до обвинуваченого. У справі допитані експерти. За оцінкою захисника змісту допитів випливає, що обвинувачення ОСОБА_8 грунтується на припущеннях і непослідовних показах свідка ОСОБА_12 , який діяв спільно з ОСОБА_13 тому захисник вважає необгрунтованою підозру і обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України і стверджує, що його підзахисний оборонявся від нападу ОСОБА_14 і діяв в умовах необхідної оборони в обставновці захисту, не мав умислу позбавити життя потерпілого, а тому має нести відповідальність передбачену ст. 118 та ст. 124 КК України, бо його удар ножем у пахову артерію потерпілого призвів до смерті випадково і був удар направлений, на думку захисника, не в область життєво важливого органу, а в ногу.

Захисник вважає, що ОСОБА_8 тримається під вартою з порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції і правових позицій рішень Європейського Суду "Харченко проти України". Вимогу суду здати паспорт громадянина України захисник вважає неправильною, бо ця вимога не передбачена в ухвалі слідчого -судді, який на досудовому розслідуванні змінив запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Сторона обвинувачення в особі прокурора висловила остаточну позицію, за якою клопотання підлягає відхиленню з таким обгрунтуванням. Обвинувачений ОСОБА_8 знищив речовий доказ - ніж, в справі слід дослідити інші речові докази, провести їх впізнання з участю свідків, дослідити значну кількість процесуальних документів.Прокурор також вважає, що ризик ухилення від суду обвинуваченого не минув з огляду на відсутність сім`ї, місця праці .

Потерпіла сторона клопотання заперечила з мотивацією позиції тим, що ризики ухилення обвинуваченого не зникли, бо суду обвинувачений не визнав вину, не працює, паспорт гр. УКраїни не бажає здати, не зважаючи на ухвалу суду від 12.02.2016 р. і 01.04.2016 р., а також тому, що судовий розгляд потребує значного об`єму дослідження доказів, зокрема і проведення комісійної комплексної експертизи, повторного допиту свідків. Представник потерпілої ОСОБА_4 також заявив, що в інших судових засіданніх обвинувачений погрожував родичам потерпілої, про що ними подана заява в Міжгірський ВП.

Оцінивши встановлене, суд дійшов такого висновку .

Обвинувачений ОСОБА_8 обгрунтовано обвинувачується в причетності до смерті ОСОБА_11 , яка за обставинами пред`явленого обвинувачення настала від удару ОСОБА_8 ножем у стегнову артерію і втрати крові внаслідок цього тілесного ушкодження. Це обвинувачення містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України. У разі доведеності вини ОСОБА_8 йому загрожує покарання передбачене цією нормою закону як найсуворіше у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Цей злочин законом віднесений до тяжких злочинів (ст.12 КК України), має ознаки застосування насильства і наслідок спричинення загибелі людини.

Питання невинуватості чи винуватості обвинуваченого, перекваліфікація його дій на менш тяжкі кримінальні правопорушення, зазначені в клопотанні захисника, оцінка доказів, які вже досліджені під час судового розгляду вирішуються судом за наслідками розгляду справи в остаточному судовому рішенні, винесеному в цьому кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення в особі прокурора не зменшила об`єм обвинувачення та кваліфікацію дій обвинуваченого станом на час розгляду клопотання захисника. Отже, доводи захисника про необгрунтованість підозри і пред`явленого обвинувачення щодо зміни запобіжного заходу, суд відхиляє.

Ризики і підстави, передбачені ст. 177 КПК України, в тому числі зазначені в ухвалі суду від 01.04.2016 р., повністю не зникли. Це суд обгрунтовує таким. Обвинувачений не бажає здати паспорт гр. України, а цей документ дозволяє вільно пересуватись по території України, а також виїжджати за її межі в Російську Федерацію. Обвинувачений до арешту не мав постійного місця праці , і виїжджав на заробітки, не має сім`ї і утриманців. Отже, суд визнає його соціальні зв`язки не достатньо міцними. Ризик впливу на свідків також не минув, оскільки значна кількість свідків є близькими до обвинуваченого (друзі, добрі знайомі з постійним підтриманням цих зв`язків). Не зважаючи на те, що прямий допит усіх свідків завершено, є необхідність перехресного додаткового допиту для з`ясування причин розбіжності в їх показах і можливого повторного допиту.

В ухвалах суду від 12.02.2016 р. і 01.04.2016 р. суд. визнав запобіжний захід домашній арешт неналежним для забезпечення кримінального провадження. З огляду на мотивацію, зазначену в цих ухвалах, стадію судового розглдяу справи, яка потребує дослідження речових доказів, їх впізнання, оголошення частини процесуальних документів (які не досліджувались: протоколи слідчих експерементів , огляд відеозйомок місць події), наявність ризиків, зазначених вище і передбачених ст. 177 ч.1 КПК України (пункт 1,3,4) обставин, передбачених пунктами 1-5 у ч.1 ст. 178 КПК України, які також зазначені вище з врахуванням молодого віку і задовільного здоров`я обвинуваченого, зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт є недоцільним..

Покликання захисника на застосування вимог ст. 5 Конвенції, правових позицій у рішеннях ЄСПЛ "Харченко проти України" (п.80), "Єлов проти України" (п.60) суд бере до уваги, навівши інші аргументи, які зазначені в цій ухвалі, щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .. Суд констатує, що строк тримання під вартою ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні з часу затримання тривав з 23.08.2015 р. по 18.12.2015 р. (менше 4-х місяців), а під час судового розгляду обвинувачений перебував під вартою з 12.02.2016 р. ,тобто менше 3-х місяців). Строк судового розгляду справи триває менше 5 місяців з дня надходження справи до суду.

Зазначені строки суд визнає розумними і несвавільними в розумінні застосування пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції щодо тривалого тримання під вартою обвинуваченого. Продовження строку тримання під вартою суд визнає виправданим з огляду на серйозне обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 , складність справи, забезпечення балансу прав обвинуваченого і потерпілої сторони справи та наведених вище додаткових обгрунтувань і підстав. Такий висновок суду відповідає принципам визначеним у рішенні ЄСПЛ "Плєшков проти України (п.п.34,35,49).

Клопотання захисника ОСОБА_9 щодо застосування застави суд вважає за необхідне розглянути з таким обгрунтуванням.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу під час судового розгляду , в тому числі й щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого здійснюється згідно з ст. 331 та главою 18 КПК України, ст. 183 ч.3, ч.4 КПК України, суд, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (продовження строку дії цього запобіжного заходу) у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства і злочину, що спричинив загибель людини, може визнати розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України у разі винесення застави

При визначенні розміру застави, суд зважає на таке.

Суд обгрунтовує застосування застави поряд із запобіжним заходом тримання під вартою дотриманням прав і свобод людини.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_15 віднесений законом до тяжких (ст. 12 КК України) . Наслідками злочину є загибиль людини. Обвинувачений не працює. Під час з`ясування джерела його доходів, обвинувачений заявив, що заробляв на життя до арешту сезонними роботами за межами місця проживання. Обвинувачений не має сім`ї і утриманців. Отже, майновий стан обвинуваченого не підтверджений щодо джерел доходів та витрат на прожиття . Захисник ОСОБА_9 заявив про визначення розміру застави судом. З огляду на викладене суд вважає, що розмір застави має значно перевищувати 80 розмірів мінімальної заробітної плати, чинної до застосування на час винесення ухвали (1450 грн.) і застосовує ст. 182 ч.5 КПК України . При цьому суд бере до уваги і ризики, передбачені ст. 177 КПК України з обгрунтуванням доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст. 331, 183 ч.3 і ч.4, 181 ч.5, 194 ч.5, 195, 196 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_9 задовольнити частково .

Відмовити у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт.

Продовжити ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, строк тримання під вартою на два місяці з дня винесення цієї ухвали по 19 липня 2016 року (включно).

Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу в сумі 400 (чотириста) тисяч грн.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_16 обов`язки на строк протягом двох місяців :

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю ;

2) не відлучатися без дозволу суду із зареєстрованого місця проживання в АДРЕСА_1 ,;

3) не спілкуватися з свідками по справі;

5) здати на зберігання в суд паспорт громадянина України;

6) носити електронний засіб контролю.

Застосувати до ОСОБА_8 в разі внесення ним застави з дня звільнення з під варти електронний засіб контролю. Винесення ухвали в частині негайного застосування електронних засобів контролю доручити працівникам поліції в порядку, встановленому МВС УКраїни.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 наслідки недотримання вимог закону та цієї ухвали в частині не виконання покладених обов`язків та застосування електронних засобів (ст.ст.194 ч.5, 195 ч.6, 182 ч.3 КПК України).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає до негайного виконанню.

Суддя:ОСОБА_1