УХВАЛА

Справа № 569/7717/16-к

17 червня 2016 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду із клопотанням про арешт майна гр. ОСОБА_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , а саме на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01) із забороною використовувати та розпоряджатися даним житловим приміщенням.

В обґрунтування клопотання вказала, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005945 від 25 вересня 2014 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 25.09.2014р. в чергову частину Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зареєстровані в АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом, під приводом купівлі її квартири, заволоділи її грошовими коштами в сумі 357 035 грн., спричинивши останній майнову шкоду на вищевказану суму.

Зокрема, 1 серпня 2014 року, у день укладення договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_5 та її син ОСОБА_3 повідомили ОСОБА_4 завідомо неправдиві відомості про те, що кошти у сумі 357 035 гривень, які являють собою оціночну вартість квартири, уже знаходяться на її рахунку у США, чого в дійсності не було, оскільки, як виявилося, вказаний рахунок не існує. На момент укладення даного договору ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою вдалося переконати потерпілу ОСОБА_4 в існуванні закордонного інвестиційного фонду, на який мали бути перераховані грошові кошти за вищевказану квартиру, внаслідок чого ОСОБА_4 довіряючи останній підписала 1 серпня 2014 року договір купівлі-продажу своєї квартири, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 . В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_4 так і не отримала грошових коштів за продану нею квартиру.

Згідно договору купівлі-продажу квартири, від 1 серпня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 новим власником квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 , став ОСОБА_3 .

Вказана подія, окрім показань ОСОБА_4 , підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також її доньки ОСОБА_13 , згідно з якими ОСОБА_4 довіряла ОСОБА_5 та членам її сім`ї, які використовуючи її довіру, спонукали останню без попереднього розрахунку із нею укласти фіктивний договір купівлі-продажу її квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Речі, на які планується накласти арешт житлова квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01).

Підстави, що речі перебувають у певному місці житлова квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

Обґрунтування необхідності накладення арешту на майно квартира, розташована в АДРЕСА_2 , є предметом та доказом у кримінальному провадженні, щодо якого здійснюється досудове розслідування, дана квартира має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування, а тому на неї необхідно накласти арешт, а також отримати можливість заборони на використання майна, а також заборони розпоряджатися таким майном особам, які протиправним шляхом нею заволоділи, незастосування яких може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що у зазначеній квартирі на даний час проживає ОСОБА_13 , дочка потерпілої ОСОБА_4 .

Протягом усього періоду проживання у ній, жодних вимог щодо звільнення приміщення квартири від діючого власника, ОСОБА_3 , до ОСОБА_13 не надходило.

Таким чином, вищевказана квартира має ознаки набутої в результаті вчинення злочину, а тому до моменту з`ясування істини у кримінальному провадженні повинна бути арештована з метою недопущення її відчуження. При цьому можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна квартири, для інших осіб відсутня.
Прокурор у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримала, просила задоволити.

Заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задоволити із наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005945 від 25 вересня 2014 року за фактом заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) вчиненого в особливо великих розмірах повідомлень про підозру органом досудового розслідування не пред`явлено.

Згідно ч.4 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Разом із тим, як убачається із матеріалів клопотання в житловій квартирі, яка є об`єктом кримінально-караних дій та знаходиться в АДРЕСА_2 на даний час проживає ОСОБА_13 , дочка потерпілої ОСОБА_4 .

Частиною 12 ст.170 КПК України регламентовано, що заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з можливістю розпоряджатися ним будь-яким чином може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005945 від 25 вересня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_2 до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 , а саме квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01) із забороною розпоряджатися даним житловим приміщенням до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005945.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя