Справа № 642/3341/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження що зареєстроване в ЄРДР 09.04.2016 року за №0001232 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, з неокінченою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В кінці березня 2016 року, ОСОБА_6 знаходився біля готелю Експрес», який розташований за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 1, де до нього підійшов невідомий чоловік, одягнений у камуфляжну форму, який представився на ім`я ОСОБА_7 та попросив закурити. Через деякий час ОСОБА_6 купив пачку сигарет, та вони разом з ОСОБА_7 підійшли до кафе «У Галини», де ОСОБА_7 познайомив ОСОБА_6 зі своїми друзями, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які також були одягнені в камуфляжну форму. Після чого, сидячи та розпиваючи алкогольні напої в кафе «У Галини», ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_6 придбати у нього корпус гранати Ф-1 та запал з кільцем, на що ОСОБА_6 погодився та за грошові кошти в сумі 50 гривень придбав у чоловіка на ім`я ОСОБА_10 корпус гранати Ф-1 та запал з кільцем, які він, побоявшись нести додому, згодом сховав на теплотрасі, тобто зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

08 квітня 2016 року, приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_6 повернувся на теплотрасу, викопав корпус гранати Ф-1 та запал з кільцем та пішов. Знаходячись на вул. Ініціативній, 4, ОСОБА_6 , справляв природну нужду у не відведеному для цього місці, у зв`язку з чим він був виявлений співробітником поліції, про що згодом був складений протокол про адміністративне правопорушення. Після чого інспектор поліції запросив ОСОБА_6 у пункт поліції, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21, де у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено згідно з висновком судової вибухотехнічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №4278 від 12.05.2016: «1. Наданий на дослідження предмет, схожий на гранату, є корпусом ручної протипіхотної гранати дистанційної дії, оборонного типу Ф-1, зарядом вибухової речовини (тротилу) у міцному корпусі. Наданий на дослідження запал, є запалом УЗРГМ, комплектуючим елементом ручних осколкових гранат, засобом підриву. 2. Корпус гранати Ф-1. (заряд вибухової речовини в корпусі), споряджений наданим на дослідження запалом УЗРГМ (засобом підриву), складає гранату Ф-1, яка належить до категорії бойових припасів. 3. Наданий на дослідження корпус гранати Ф-1 містить 50-56 г вибухової речовини - тротилу. Наданий на дослідження запал містить вибухову речовину загальною масою близько 1,3 г ( ініціюючу вибухову речовину ТНРС 0,15±0,05 г та азид свинцю 0, 2 г і бризантну вибухову речовину тетрил 1,0 г.», які ОСОБА_6 придбав, носив і зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, а саме: незаконне поводження з боєприпасами, тобто носіння, зберігання, придбання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.

27 травня 2016 року між прокурором Ленінського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1, молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001232 від 09 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 263 КК України, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 Кримінального процесуального кодексу України, було укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до умов вказаної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 263 ч.1 КК України. Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.263 ч.1 КК України, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні, сприяти досудовому слідству.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та ОСОБА_6 узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочину), передбачене ч.1 ст. 263 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки та покласти на нього обов`язки передбачені ст. 76 п.2,3 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст. 263 ч.1 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 263 ч.1 КК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений та його захисник вказували, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачений ОСОБА_6 зрозумів, роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник обвинуваченого підтримав заявлену угоду про визнання винуватості. Обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 263 ч.1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам відповідно до ст. 469 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання, не встановлені.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п.1, 4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки її умови не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором прокуратури Ленінського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1, молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_6 та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, передбачену ст. 263 ч.1 КК України.

Судові витрати за проведення експертизи які становлять 1691,52 грн. - стягнути з обвинуваченого.

Речові докази по справі знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Матеріальна шкода відсутня, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 8, 22, 26, 124, 314, 369, 370, 371, 373,374, 469, 472-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладеної 27 травня 2016 року прокурором прокуратури Ленінського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1, молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №№0001232 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення за ст.263 ч.1 КК України та призначити покарання: у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно до ст.76 п.2,3, 4 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язок: не віджати за межі України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрац3ії в кримінально-виконавчої інспекції

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи холодної зброї за яка становить 1691,52 грн. (одна тисяча шістсот дев`яносто одну грн.. 52 коп.) гривень.

Речові докази по справі - корпус гранати Ф-1. (заряд вибухової речовини в корпусі), споряджений наданим на дослідження запалом УЗРГМ (засобом підриву) знищити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Головуючий ОСОБА_1