АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/833/16 Справа № 705/4142/16-к Категорія: ч. 2 ст. 309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, освіта вища, не працює, розлученого, має сина ОСОБА_8 , 1999 р. н., проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.02.2016 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України, судимість в установленому законом порядку не знята і не погашена,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі статті 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі статті 76 КК України покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили вирішено не обирати.

Стягнуто на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз у загальній сумі 926,17 гривень. Вирішена доля речових доказів. -

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду першої інстанції у ОСОБА_7 , який має судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, 14.04.2016, в період з 16 год. 00 хв. до 16 год. 30 хв., під час проведення огляду місця події території поблизу будинку № 40 по вул. Радянській в м. Умані Черкаської області, працівниками поліції виявлено та вилучено медичний шприц ємністю 20 мл з речовиною коричневого кольору, яка згідно з висновком експерта від 15.04.2016 № 2/485 містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій, маса якого складає 0,8928 г. Цю речовину він умисно, повторно, незаконно придбав за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та зберігав на момент вказаного огляду під футболкою, в яку він був одягнений, для подальшого власного вживання без мети збуту.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання і зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2016 скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України просить звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Не заперечуючи доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, апелянт вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню в частині призначення покарання через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, що згідно Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначає, що судом при ухваленні вироку не в достатній мірі враховано суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який віднесено до категорії злочину середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення, маючи не погашену та не зняту судимість.

На апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 подали заперечення, в яких просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Вказують, що вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалений на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні належних та допустимих доказів.

Також місцевим судом враховано усі вимоги закону. Визнано пом`якшуючими вину обвинуваченого обставинами те, що ОСОБА_7 визнав свою вину і повністю розкаявся у вчиненому, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, стан здоров`я останнього, а саме, що він тривалий час хворіє на ряд захворювань, перебуваючи у СІЗО захворів на тяжку хворобу туберкульоз, проходить курс лікування від хвороби і в цей час.

У судовому засіданні прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити й призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 5 років позбавлення волі й на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Вбачає, що саме таке покарання більше відповідає особі обвинуваченого та характеру вчиненого ним злочину.

Обвинувачений просив відхилити апеляційну скаргу прокурора, вбачаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Вказав, що не потребує послуг свого захисника в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався в повному обсязі.

Відповідно до змісту вироку суду ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому. З огляду на це, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуте судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.

Згідно з журналом судового засідання та звукозаписом судового розгляду, ОСОБА_7 визнав пред`явлене йому органами досудового розслідування обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК України в повному обсязі. Суд, отримавши згоду учасників судового розгляду на розгляд справи у скороченому порядку без дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, зокрема щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його діяння, переконався в добровільності позиції обвинуваченого та роз`яснив йому наслідки такого розгляду, зокрема те, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тобто обов`язкові умови розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_7 , призначив йому обґрунтоване, законне і справедливе покарання, яке відповідає ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину, його характеру, особі винного. Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував щире каяття обвинуваченого як обставину, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Крім того місцевим судом вірно враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходило скарг, має неповнолітнього сина, потребує лікування від туберкульозу, не працює.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, враховуючи, що наявність судимості за вироком того ж суду від 25 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу, не є перешкодою у застосуванні положень ст. 75 КК України. Тому колегія суддів вбачає обґрунтованими підстави для задоволення вимог обвинуваченого щодо можливого застосування до нього положень ст. 75 КК України, проти чого не заперечує й прокурор у скарзі.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування більш суворого покарання у виді позбавлення волі щодо обвинуваченого з одночасним звільнення його від відбування цього покарання з дещо більшим іспитовим строком колегія суддів не вбачає достатніми.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційній скарзі прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :