печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
03 червня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 заявила самовідвід у кримінальному провадженні № 757/19342/16-к за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 368 КК України.

Заява вмотивована тим, що згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_4 вказаний злочин вчинив у співучасті з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вироком Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2011 під головуванням судді ОСОБА_3 засуджені за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 368 КК України (справа № 1-16/11) в тому числі за обвинуваченням, що наразі інкримінується ОСОБА_4 .

Таким чином, суддя ОСОБА_3 вважає, що в даному судовому рішенні вона висловила думку щодо доведеності вини кожної з вищевказаних осіб та юридичної оцінки їх дій.

Суддя ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася.

Вивчивши заяву слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Суд вважає, що заяву про самовідвід слід задовольнити, оскільки вбачає наявність обставин, які викликають сумніви у неупередженості судді. При цьому, суд при задоволенні заяви про самовідвід враховує положення ст. 6 Конвенції, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, зокрема що вироком Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2011 під головуванням судді ОСОБА_3 засуджені за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 368 КК України (справа № 1-16/11) в тому числі за обвинуваченням, що наразі інкримінується ОСОБА_4 , тобто суддя ОСОБА_3 в даному судовому рішенні висловила думку щодо доведеності вини кожної з вищевказаних осіб та юридичної оцінки їх дій.

За таких обставин подальший розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 суддею поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом, що свідчать про наявність підстав для самовідводу судді ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 81, 82 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Заяву судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 368 КК України задовольнити.

Відвести суддю Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 368 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1