В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2016 за № 0009009 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 24 червня 2016 року приблизно о 12 год. 00 хв. перебував за місцем свого проживання та знаючи про реальну можливість придбання психотропної речовини амфетамін, в наглядно знайомої на ім`я ОСОБА_5 , у нього виник злочинний умисел направлений на придбання та зберігання психотропної речовини амфетаміну, без мети збуту для власного вживання.

Реалізуючи свої наміри, з метою незаконного придбання психотропної речовини амфетамін, ОСОБА_4 використовуючи свій мобільний телефон, котрий знаходився в нього у використанні, з невстановленого досудовим слідством номеру телефону зателефонував на невстановлений номер мобільного телефону до ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 в ході телефонної бесіди з ОСОБА_5 , домовився про незаконне придбання психотропної речовини - амфетамін, для власного вживання без мети збуту, за грошові кошти в сумі 900 гривень.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 , діючи згідно усної домовленості з ОСОБА_5 , з метою придбання та зберігання психотропної речовини амфетаміну, приблизно о 19 год. 00 хв. прибув до Ленінградської площі в м. Києві, де неподалік зустрівся з ОСОБА_5 , під час вказаної зустріч ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 900 гривень, для придбання замовленої психотропної речовини амфтамін, чим здійснив оплату за обрану вказану психотропну речовину. Після чого ОСОБА_5 передала ОСОБА_4 , оплачену останнім психотропну речовину амфетамін, котра знаходилася в 3-х поліетиленових пакетах котрі знаходилися в 1-му загальному поліетиленовому пакеті з пазовим замком.

В подальшому ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_5 поліетиленовий пакет в котрому знаходилася психотропна речовина амфетамін, поклав собі до барсетки, тим самим став незаконно зберігати вказану психотропну речовину при собі. Повернувшись до зупинки громадського транспорту, ОСОБА_4 на маршрутному таксі проїхав до зупинки міської електрички «Лівобережна», чим здійснив незаконне перевезення психотропної речовини амфетамін.

Того ж дня, а саме 24 червня 2016 року приблизно об 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 на зупинці громадського транспорту міської електрички «Лівобережна» в м. Києві був затриманий співробітниками поліції. Під час поверхневого одягу останнього, в присутності двох понятих, з барсетки, котру ОСОБА_4 тримав в руках, виявлено поліетиленовий згорток, в якому знаходилися 3 поліетеленових згортки з психотропною речовиною амфетамін, масою 0,186 г, 0,187 г., 0, 222 г., яку ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав та перевіз для власного вживання, без мети збуту.

Згідно ж висновку експерта № 2059х від 11.07.2016 в наданих на дослідження порошкоподібних речовинах білого кольору масою 0,300 г., 0,302 г., 0,358 г., виявлено психотропну речовину. Маса амфетаміну в наданій речовині становить 0,186 г., 0,187 г., 0,222 г.

Сам амфетамін, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці 2», є психотропною речовиною.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими під час досудовим розслідуванням справи обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, встановлених судом.

А тому, суд, враховуючи положення п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" (зі змінами та доповненнями згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 16, далі - Постанова), кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив повторно придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, хоча і лікувався у період часу з 12.11.2014 по 28.11.2014 в обласній психоневрологічній лікарні № 2, у зв`язку із наявністю діагнозу: синдром залежності від канабіоїдів, має постійне місце проживання, спосіб життя (раніше судимий, не одружений, не працює), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію прокурора про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування згідно ст. 75 КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Зокрема, про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями та інші), характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка під час та після вчинення кримінального правопорушення, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався, тож враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та дані про його особу, підстави для його визначення, на цьому етапі, відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 1587 гривень 72 копійки (висновок експерта № 2059х від 11.07.2016).

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2016 за № 0009009 знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

С у д д я : ОСОБА_1