У Х В А Л А

22 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3, розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк п'ять років.

На підставі статті 71 КК, за сукупністю вироків, ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років шість місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року вказаний вирок залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року вказані судові рішення залишено без зміни.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 7 квітня 2016 року повідомлено заступнику Генерального прокурора України про недоліки його заяви і надано строк на їх усунення.

В зазначений в ухвалі судді Верховного Суду України строк, заступником Генерального прокурора України подано нову заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року на підставі пункту 1 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

При цьому у заяві йдеться про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, а саме прокурор вважає, що засуджений ОСОБА_1 за вчинення протиправних дій стосовно потерпілого ОСОБА_2 має нести кримінальну відповідальність, передбачену частиною третьою статті 15, частиною першою статті 115 КК, як незакінчений замах на умисне вбивство.

Просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

На обгрунтування неоднаковості у правозастосуванні прокурор посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2011 року та 11 жовтня 2012 року, в яких у першому рішенні суд касаційної інстанції не погодився з кваліфікацією дій ОСОБИ за частиною першою статті 121 КК і скасував постановлені щодо ОСОБИ судові рішення, а справу направив на новий судовий розгляд.

У другому випадку суд погодився з правильністю кваліфікації дій ОСОБИ за частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК.

Відповідно до статті 449 КПК до заяви про перегляд судового рішення додаються копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 статті 445 КПК.

Однак надані прокурором копії рішень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2011 року та 11 жовтня 2012 року не є належним прикладом для порівняння.

Як видно з копії ухвали касаційного суду від 20 січня 2011 року судом касаційної інстанції скасовано судові рішення, а справу направлено на новий судовий розгляд, тобто, рішення касаційного суду не є остаточним і в ньому не висловлена правова позиція.

Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2012 року, наданої прокурором для порівняння, вбачається, що касаційний суд підтвердив обгрунтованість засудження ОСОБИ за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК, тобто висловив правову позицію відносно правильності застосування саме цієї норми кримінального закону, а не норми частини першої статті 121 КК. Таким чином, у порівняному та оспорюваному рішеннях судом було застосовано різні норми закону України про кримінальну відповідальність, що свідчить про відсутність підстави для перегляду судових рішень, передбаченої пунктом 1 статті 445 КПК.

У зв'язку із зазначеним вище заява підлягає поверненню заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви з підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або з інших підстав, ніж ті, які були предметом розгляду.

Керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и в:

заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_1 повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3