Справа № 299/1949/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розглянув у закритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/119/16 за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.11.2015 року щодо ОСОБА_12 за ч.3 ст.152 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст. 152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст. 186 КК України.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , ромської народності, громадянин України, не працюючий, без освіти, не судимий, засуджений:
- за ч.3 ст.152 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 05 (п`ять) років позбавлення волі.
У порядку ст. ст.75,76, 104 КК України обвинувачений ОСОБА_12 звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 02 (двох) років іспитового строку не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_12 залишено домашній арешт.
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , ромської народності, громадянин України, раніше судимий, засуджений:
- за ч.3 ст.152 КК України на 07 (сім) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.153 КК України на 04 (чотири) роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 185 КК України на 02 (два) роки позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 304 КК України на 03 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 07 (сім) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 12 год. 45 хв. - 11.05.2015 року, зараховано в цей термін час його перебування під вартою.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишено тримання під вартою.
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , ромської народності, громадянин України, засуджений:
- за ч.3 ст.152 КК України на 07 (сім) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.153 КК України на 03 (три) роки позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 186 КК України на 02 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 07 (сім) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 21 год. 45 хв. -11.05.2015 року, зараховано в цей термін час його перебування під вартою.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_8 залишено тримання під вартою.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Нокіа -202», чорного кольору, жіночі штани чорного кольору, жилетка безрукавка біло рожевого кольору та світер бірюзового кольору, жіночі, білого кольору жіночі труси та бюзгальтер бірюзово зеленого кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Виноградівського РВ УМВС в Закарпатській області постановлено передати потерпілій ОСОБА_16 ..
Згідно вироку ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 визнані винуватими за вчинені кримінальні правопорушення при таких обставинах.
Так, ОСОБА_7 в період часу, близько з 19 год. 30 хв. - 07.05.2015 року по 20 год. 30 хв. - 07.05.2015 року, усвідомлюючи те, що ОСОБА_12 є неповнолітнім, шляхом умовлянь втягнув останнього у вживання алкогольних напоїв, після чого, перебуваючи на території футбольного стадіону, що розташований по вул. Стадіонна в смт. Королево Виноградівського району, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та чітко передбачаючи наслідки, які можуть настати після їхнього вчинення, добре розуміючи неповнолітній вік ОСОБА_12 , з метою залучити останнього до вчинення особливо тяжкого злочину, у словесній формі, під впливом шантажу про розповсюдження неправдивих чуток, пов`язаних зі станом статевого здоров`я неповнолітнього, інших низьких спонукань щодо можливості задоволення статевої пристрасті, звернувся до неповнолітнього ОСОБА_12 , з вимогою про вчинення явно злочинних дій, а саме: насильницького задоволення своєї статевої пристрасті та рішучість до скоєння кримінального правопорушення. У подальшому, усвідомлюючи про можливість вчинення щодо неповнолітнього ОСОБА_12 психологічного впливу, виявляючи свої протиправні наміри, у присутності останнього вчинив крадіжку грошей від ОСОБА_16 , з яких частину передав
неповнолітньому, чим переконав останнього про легкість і доступність вчинення протиправних дій. Як наслідок ОСОБА_7 порушив моральні засади суспільства в ставленні до виховання підростаючого покоління, здійснив пагубний вплив на неповнолітнього ОСОБА_12 та завдав шкоди його моральному вихованню.
Також, ОСОБА_7 , у період часу з 19 год. 30 хв. - 07.05.2015 року по 04 год. - 08.05.2015 року, разом із неповнолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , знаходячись на території футбольного стадіону, що розташований по вул. Стадіонна в сел. Королево Виноградівського району, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та, чітко передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усупереч волі потерпілої ОСОБА_16 застосовуючи погрози застосування фізичного та застосовуючи фізичне насильство, яке виражалось в утриманні потерпілої, нанесенні їй ударів по тілу та не зважаючи на опір, та на прохання потерпілої ОСОБА_16 припинити протиправні дії, декілька разів по черзі, вступили з останньою в статеві зносини природнім шляхом, внаслідок чого спричинили потерпілій ОСОБА_16 тілесні ушкодження та моральні травми.
Крім того, ОСОБА_7 , у період часу з 19 год. 30 хв. - 07.05.2015 року по 04 год. -08.05.2015 року, разом із ОСОБА_8 , перебуваючи на території футбольного стадіону, що розташований по вул. Стадіонна в смт. Королево Виноградівського району, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та, чітко передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, з метою задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім способом, усупереч волі потерпілої ОСОБА_16 , застосовуючи погрози застосування фізичного насильства та застосовуючи фізичне насильство, яке виражалось в утриманні потерпілої, нанесенні їй ударів по тілу та, не зважаючи на прохання останньої припинити свої протиправні дії, декілька разів по черзі, вступили з останньою у статеві зносини неприроднім шляхом (орогенітальний контакт), внаслідок чого спричинили потерпілій ОСОБА_16 тілесні ушкодження та моральні травми.
В результаті протиправних дій ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_16 були спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців шкірних покровів чола по центру, правого плеча в середній третині по внутрішній поверхні, правої гомілки в середній третині по передній поверхні, синців із петехіальними крововиливами шкірних покровів шиї в середній третині по попередній поверхні та лівої молочної залози, саден шкірних покровів попереково куприкової ділянки та обох колінних суглобів по переднім поверхням, які згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.95, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, що підтверджуються висновком судово медичної експертизи №207 від 03.06.2015 року.
Цього ж дня ОСОБА_7 , у період часу з 19 год. 30 хв. - 07.05.2015 року по 04 год.- 08.05.2015 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території футбольного стадіону, що розташований по вул. Стадіонна в смт. Королево Виноградівського району, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та чітко передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, з метою таємного заволодіння чужим майном, поза увагою потерпілої ОСОБА_16 , впевнившись у потуранні з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , з боку яких розраховував на дружні стосунки, та їх мовчазну згоду, шляхом вільного доступу, таємно викрав з гаманця, розміщеного в жіночій сумочці грошові кошти в сумі 800 (вісімсот) грн., що належали потерпілій ОСОБА_16 , чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 800 ( вісімсот) грн..
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , у період часу з 21 год. 30 хв. - 07.05.2015 року по 04 год. - 08.05.2015 року, перебуваючи на території футбольного стадіону, що розташований по вул. Стадіонна в смт. Королево Виноградівського району, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та чітко передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, впевнившись у потуранні з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , зі сторони яких він розраховував на дружні стосунки, та їх мовчазну згоду, усвідомлюючи факт спостерігання за його діями потерпілою ОСОБА_16 , з середини кишені безрукавки останньої, відкрито викрав належний ОСОБА_16 , бувший у користуванні мобільний телефон марки «Нокіа - 202», вартістю 260 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на вказану суму.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просить вирок суду від 24.11.2015 року щодо останніх - скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Указує, що судом першої інстанції допущено упередженість, однобічність та необ`єктивність: порушено принцип змагальності сторін та свободу в поданні ними до суду своїх доказів у доведеності перед судом їх переконливості; презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини; невідповідність призначеного покарання особі обвинувачених. Так, 29.05.2015 року в закритому судовому засіданні слідчим суддею під час допиту в порядку ст.225 КПК України, потерпіла неодноразово стверджувала про те, що до початку статевих зносин їй ніяких тілесних ушкоджень не заподіяно, фізичним насильством не погрожували, до вступу в статеві зносини з останніми, вона вживала з ними алкогольні напої, після чого з вулиці добровільно пішла з ними на стадіон, де вступила із трьома обвинуваченими по черзі у статеві зносини. З боку обвинувачених ніяких насильницьких дій не було. Після чого вона перейшла в приміщення поблизу стадіону, де знову вступила в статеві зносини з ОСОБА_17 та ОСОБА_7 .. Після того з вулиці знову повернулася на стадіон, де повторно вступила в статеві зносини з ОСОБА_8 , при чому жодного разу не чинила опір, і не звала на допомогу. Після чого, повертаючись додому в с. Н. Село Виноградівського району, і йдучи повз Виноградівський РВ УМВС вона не заявляла про її зґвалтування. Під час судового засідання потерпіла ОСОБА_16 давала суперечливі показання, та заявила що жодних претензій до обвинувачених не має. У ході допиту потерпілої слідчим суддею, остання показала, що вступила в статеві зносини з обвинуваченими, оскільки вони пропонували їй по 200 доларів. Також, не надано оцінку показанням свідка ОСОБА_18 , яка показала, що 07.05.2015 року потерпіла в магазині замовляла обвинуваченим спиртне та сигарети, поводилась відверто, цілувалась з ОСОБА_7 , і була задоволена. Під час демонстрації слідчого експерименту було видно, що потерпіла тривалий період часу на вулиці вживала з обвинуваченими спиртні напої та цілувалась з обвинуваченим ОСОБА_7 , що дало підстави вважати, що вона бажає взаємних інтимних стосунків з обвинуваченими. Під час проведення слідчого експерименту, слідчий задавав навідні питання обвинуваченому ОСОБА_19 та коментував його дії. Також, у судовому засіданні не доведено відкрите заволодіння чужим майном, оскільки потерпіла не бачила хто саме, і яким чином викрав у неї її мобільний телефон. У вироку суду відсутні будь які докази того, що ОСОБА_8 втягнув неповнолітнього ОСОБА_20 в злочинну діяльність. Жодний висновок експерта не підтвердив сам факт зґвалтування.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду від 24.11.2015 року скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Указує, що всі звинувачення, які були йому інкриміновані органом досудового розслідування ґрунтуються виключно на доказах, які були надані працівниками міліції. Під час досудового розслідування працівники міліції використовували методи психологічного тиску, його побиття та катування. Під час досудового розслідування неодноразово звертався до прокурора ОСОБА_21 про застосування до нього насильства з вимогою підписувати потрібні працівникам міліції папери, але прокурор не реагував на скарги, а тільки здійснював тиск та примушував визнати себе винним у вказаних злочинах. Суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_22 , які спростовують показання потерпілої про її насильницьке згвалтування. Вирок суду ґрунтується лише на тих доказах, які надали працівники міліції. Обвинувачений ОСОБА_12 , визнав себе винним в одному злочині, і дав покази проти них, щоб отримати умовний термін, що йому було обіцяно працівниками міліції. Також, не проводилося інші слідчі дії, якими могли підтверджуватися факт згвалтування потерпілої. Крім того, вони є неграмотними (читати, писати не вміють), про що заявляли на досудовому слідстві, і в судовому засіданні. Також, було порушено його право на захист, оскільки їх захист здійснював один захисник, який не захищав, а підштовхував його на визнання вини, обіцяючи умовний термін.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду від 24.11.2015 року скасувати, кримінальне провадження направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд. Указує, що вказаний вирок суду є незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, що виразилося в порушенні обсягу доказів які повинні досліджуватися. У ході судового розгляду судом у відповідності до положень ст.349 КПК України було визначено, які докази будуть досліджуватись. Зокрема, прокурором поряд з іншими доказами, які судом досліджені, було заявлено клопотання також і про допит свідка ОСОБА_23 який, будучи допитаним у ході досудового розслідування в якості свідка показав, що обвинувачений ОСОБА_8 йому, як голові циганського табору ромського поселення добровільно, уникаючи працівників міліції, видав викрадений ним мобільний телефон у потерпілої та повідомив про вчинене разом з іншими особами зґвалтування потерпілої. Даний мобільний телефон свідок ОСОБА_23 в ході допиту передав слідчому. Дане клопотання прокурора було задоволено, однак такий свідок до суду не з`явився та відповідно не був допитаний.
Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклавши основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підтримання апеляційних скар та часткове заперечення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора на підтримання своє апеляційної скарги та часткове підтримання апеляційних скарг обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку доказів(ч.3 ст.370, з урахуванням ст.94 КПК України).
Вмотивованим є судове рішення у якому наведені пояснення (мотиви), чому суд уважає ту або іншу обставину доведеною, чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Вмотивованість судового рішення забезпечується не лише наявністю у ньому мотивувальної частини, а й наведенням у ній оцінки та відповіді на кожен доречний, важливий і вирішальний аргумент сторони судового провадження.
Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності.
Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті ( частини статті ) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 КК України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Як убачається з вироку, судом при його постановленні даних вимог закону в повній мірі дотримано не було.
Так, з вироку вбачається, що суд першої інстанції, формулюючи свої висновки щодо доведеності в діянні ОСОБА_7 складу злочинів, передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.186 КК України, не дав належну оцінку наявним розбіжностям у показаннях потерпілої ОСОБА_16 щодо обставин заволодіння телефоном марки «Нокіа» та викраденням грошових коштів.
З показань потерпілої ОСОБА_16 наведених у вироку вбачається, що саме ОСОБА_8 з кишені її безрукавки витягнув мобільний телефон марки «Нокіа», а з гаманця, який знаходився в сумочці витягнув гроші в сумі 800 грн., позаяк із показань потерпілої даних у судовому засіданні 21.07.2015 року, що містяться на технічному носії інформації вбачається, що потерпіла ОСОБА_16 не пам`ятає хто саме витягнув з сумочки гроші в сумі 800 грн..
Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції не дав належну оцінку вказаним розбіжностям у показаннях потерпілої ОСОБА_16 , що має суттєве значення для встановлення істини в кримінальному провадженні, і могли вплинути на викладені у вироку висновки, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, що є наслідком постановлення необґрунтованого вироку.
Згідно ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; забезпечення права на захист; мова, якою здійснюється кримінальне провадження.
Додержання цих принципів в діяльності відповідних державних органів і посадових осіб є основною реалізацією вимог щодо справедливого розгляду і вирішення кримінальних проваджень.
Відповідно до ст.20 ПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Згідно ст.29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуватись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як убачається, з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції встановивши, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 є особами ромської народності, без освіти, недостатньо володіють державною мовою, якою ведеться судочинство, не реалізував право останніх виступати в суді рідною мовою та мати перекладача, відтак порушив право обвинувачених користуватися мовою, якою вони володіють та допомогою перекладача, що у свою чергу перешкодило їм здійснити належний захист своїх прав по пред`явленому обвинуваченню.
Відповідно до ч.1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника якщо відповідно до вимог статті 52 КПК України його участь у кримінальному провадженні є обов`язковою.
Згідно ч.1, п.4 ч.2 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів; щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження - з моменту встановлення цього факту.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, у порушення вимог ст. ст. 49, 52 КПК України підготовче судове засідання - 08.07.2015 року провів у відсутності захисника адвоката ОСОБА_11 , участь якого за вказаних обставин є обов`язковою, чим істотно порушив право обвинувачених на захист та кримінальний процесуальний закон, що тягне за собою скасування вироку.
Зазначені обставини свідчать про порушення загальних засад кримінального провадження відповідно до вимог ст.7 КПК України.
Ці вимоги закону не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення й відповідно до ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування судового рішення.
Крім того, апеляційний суд уважає, що, розглядаючи кримінальне провадження суд першої інстанції відповідно до ст.410 КПК України допустив неповноту судового розгляду, яка виразилася в безпідставному ігноруванні клопотання прокурора про допит свідка ОСОБА_23 .. Задовольнивши клопотання прокурора про допит свідка ОСОБА_23 , суд першої інстанції зазначеного свідка не допитав, незважаючи на те, що показання цього свідка могли мати суттєве значення для встановлення істини в кримінальному провадженні й могли вплинути на викладені у вироку висновки щодо доведеності винуватості обвинувачених, в інкримінованих їм злочинах.
Отже, наведене свідчить про те, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.370 КПК України, згідно якої обгрунтованим може вважатись тільки таке рішення, яке ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
На підставі наведеного колегія суддів уважає, що з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами в даному кримінальному провадженні проведено неповно та з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку згідно положень ст. 409 КПК України.
Згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У відповідності до вимог п.1 ч.1ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені ст. 412 КПК України.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.
Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів як обвинувачених так і потерпілої, які перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає до скасування.
Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Одночасно, апеляційний суд з урахуванням тяжкості вчинених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, даних про їх особу, фактичних обставин кримінального провадження, тяжкості покарання, що загрожує останнім у разі доведеності їх вини, з метою запобіганню ризикам, передбачених статтею 177 КПК України, прийшов до висновку про необхідність продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури - задовольнити частково.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.11.2015 року щодо ОСОБА_12 за ч.3 ст.152 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст. 152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.186 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 тримання під вартою продовжити до 09.07.2016 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_12 домашній арешт продовжити до 09.07.2016 року.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: