11-кп/775/161/2016(м)
264/2392/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

та потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000218, за апеляційними скаргами законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_6 та безпосередньо обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 січня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1) 08 червня 2015 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за:

- ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- ч.1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 червня 2015 року, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України строк тримання під вартою з 18 березня 2015 року по 09 липня 2015 року та строк перебування в слідчому ізоляторі для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження з 12 жовтня 2015 року до набрання цим вироком законної сили, ОСОБА_8 зараховано в строк покарання з розрахунку: один день перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судове рішення щодо якого ніким з учасників судового розгляду не оспорювалось.

Стягнуто з ОСОБА_8 у рахунок відшкодування шкоди на користь потерпілого ОСОБА_10 1 200 грн., потерпілої ОСОБА_7 500 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 у рахунок відшкодування шкоди 930 грн.,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 22 січня 2015 року о 20.00 год. з метою відкритого викрадення чужого майна біля магазину «Дюймовочка», розташованого в буд. № 57 по вул. Блажевича Іллічівського району м. Маріуполя, шляхом ривка відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_7 жіночу сумку вартістю 150 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 160 грн., гаманець, пенсійне посвідчення та посвідчення ветерана праці, ключі в кількості 4 шт., банківська картка «Приватбанк», що не становлять матеріальної цінності, а також мобільний телефон «Donod D 500» вартістю 100 грн. із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходилось 29 грн., завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 449 грн.

29 січня 2015 року о 01.00 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленою особою з метою повторної крадіжки чужого майна шляхом розбиття скла в двері проникли до салону автомобіля «Daewoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у дворі буд. № 196 по пр. Металургів Іллічівського району м. Маріуполя, звідки таємно викрали автомагнітолу «Sony» вартістю 1 000 грн., що належить ОСОБА_12

04 лютого 2015 року о 01.00 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленою особою з метою повторної крадіжки чужого майна шляхом розбиття скла в двері проникли до салону автомобіля «Geely FE-1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився у дворі буд. № 164 по пр. Металургів Іллічівського району м. Маріуполя, звідки таємно викрали відеореєстратор «ConvoyDVR-07 FHD» вартістю 750 грн., що належить ОСОБА_11 .

Того ж дня приблизно о 02.00 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою особою з метою повторної крадіжки чужого майна шляхом розбиття скла в двері проник до салону автомобіля «Daewoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився у дворі буд. № 206-а по пр. Металургів Іллічівського району м. Маріуполя, звідки таємно викрав мобільний телефон «FlyIQ 239» вартістю 900 грн. із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Life», яка не становить матеріальної цінності, що належать ОСОБА_13

06 лютого 2015 року приблизно о 01.30 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою особою з метою повторної крадіжки чужого майна шляхом розбиття скла в двері проник до салону автомобіля «KIA SEPHIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знаходився у дворі буд. АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав навігатор «Pioneer» вартістю 1200 грн., що належать ОСОБА_10 .

Не погодившись із вироком суду, законний представник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого та безпосередньо обвинувачений ОСОБА_8 , оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційних скаргах, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого через суворість, апелянти просили вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити і, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, призначити останньому покарання у мінімальних межах санкції частин статей КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, законного представника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого, яка підтримала свою і обвинуваченого апеляційні скарги, просила вирок суду змінити й призначити мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.185, ч.1 ст.186 КК України, прокурора та потерпілу, які відстоювали законність і обґрунтованість судового рішення, просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його законного представника, в їх межах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Події кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь останнього за ч.2 ст.185, ч.1 ст.186 КК України в апеляційному порядку не оскаржені.

Згідно зі статтями 50, 60 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_8 за наслідками розгляду кримінального провадження судом першої інстанції цим вимогам закону відповідає.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд повною мірою врахував тяжкість вчинених злочинів, а також дані про особу винного.

Так, вироком суду ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.186 КК України, які згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості. Сам ОСОБА_8 , раніше вже засуджувався за вчинення корисливих злочинів, схильний до вчинення злочинів, на профілактичні заходи не реагує, за колишнім місцем навчання зарекомендував себе, як учень з низьким рівнем знань, за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово був помічений в компанії осіб, які зловживають спиртними напоями. Враховуючи вказані обставини, а також ті, на які засуджений та його представник послалися в апеляційних скаргах (вчинення злочинів у неповнолітньому віці, визнання вини, щире каяття, відсутність на обліках в спеціалізованих медичних установах), суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі та за ч.1 ст.186 КК України 1 рік позбавлення волі, яке є наближеним до мінімального, передбаченого санкціями цих норм; за сукупністю злочинів та вироків застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши обвинуваченому остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає.

Інших обставин, які б пом`якшували обвинуваченому покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого та його законного представника не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_6 та безпосередньо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її оголошення.

Судді:

____________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3