Дата документу Справа № 310/749/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/808/16
Єдиний унікальний № 310/749/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000258, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 460 грн. 80 коп.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 19 січня 2016 року приблизно о 13 годині, знаходячись біля загальноосвітньої школи № 10, розташованої по вул. Піонерська в м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_7 виявив на лавочці паперовий згорток, в якому знаходилась суха речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору. Зрозумівши за кольором та запахом, що дана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою незаконного придбання наркотичного засобу для власного вживання, підняв вказаний паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом, чим незаконно придбав його, після чого поклав його до правої зовнішньої кишені куртки, надітої на ньому, тим самим почав незаконно зберігати при собі особливо небезпечний наркотичний засіб з метою власного вживання без мети збуту.

Того ж дня, приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись біля супермаркету АТБ по вул. Морозова в м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_7 , продовжуючи незаконно зберігати при собі вказаний наркотичний засіб, був зупинений працівниками Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, які під час його зовнішнього огляду з правої зовнішньої кишені куртки, надітої на ньому, виявили та вилучили згідно висновку експерта № 030 від 22.01.2016 року особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою 8,73 г (в перерахунку на суху речовину), який ОСОБА_7 незаконно зберігав без мети збуту.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 посилається на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Зазначає, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає ряд альтернативних покарань, в тому числі менш суворі чим обмеження волі (штраф, виправні роботи, арешт). Між тим, суд врахувавши, що ОСОБА_7 раніше не судимий, щиро покаявся у вчиненому, сприяв встановленню істини у справі, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, водночас обрав останньому одне із найсуворіших покарань у виді обмеження волі, до того ж не у мінімальній межі. При цьому дійшов безпідставного висновку про неможливість призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, внаслідок відсутності у того роботи, що суперечить наявним в матеріалах справи даним про знаходження на його утриманні малолітньої дитини, та ще не може свідчити про відсутність у того іншого доходу, до того ж суд може прийняти рішення про розстрочку виплати штрафу певними частинами строком до 1 року.
Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., з розстрочкою його виконання на 5 місяців по 170 грн. щомісячно.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який зокрема в останньому слові просив призначити йому покарання у виді штрафу; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, які викладені в формулюванні обвинувачення, а також щодо кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції прийняв до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, а також з`ясував майновий стан обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доцільність призначення покарання із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України. Суд апеляційної інстанції, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, вважає, що покладені на ОСОБА_7 судом першої інстанції обов`язки будуть гарантією запобігання вчинення ним інших злочинів, а заходи контролю стимулюватимуть його виправлення.
Колегія суддів не вбачає достатніх підстав, передбачених законом, для скасування або зміни вироку суду першої інстанції.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4