МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1475/16-к
Провадження № 1-в/480/956/16
Ухвала
22 червня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
Ольшанської виправної колонії (№53) ОСОБА_4 ;
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Ольшанською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 53) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ОСОБА_5 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2008 року визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у виді десяти років позбавлення волі.
На момент розгляду справи засуджений відбув 9 років 4 місяці 14 днів. Невідбутий строк складає 7 місяців 16 днів, з урахуванням перерахунку відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання .
11.05.2016 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, який заперечував проти задоволення клопотання, пояснюючи це тим, що засуджений не довів свого виправлення, думку прокурора, який вважав, що заява не підлягає задоволенню з тих же підстав, пояснення засудженого, який просив його звільнити умовно-достроково, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що з 25.07.2013 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії (№ 53). По прибюуттю до Ольшанської виправної колонії засуджений ОСОБА_5 був розподілений до відділення № 6, де і знаходиться по теперішній час. ОСОБА_5 був працевлаштований на виробницстві установи слюсарем котельні. Згідно з положеннями ст. 130 Кримінально-виконавчого кодексу України заохочувався два рази за сумлінне ставлення до праці правами начальника колонії, але потім змінив своє ставлення до праці та на даний момент не працевлаштований у зв`язку з небажанням працювати.
За час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується таким чином. За допущенні порушення установленого порядку відбування покарання три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі три рази поміщувався у ДІЗО. Допущені порушення виражалися у самовільному залишенні строю, нетактовній поведінці з представниками адміністрації та зберіганні заборонених предметів.
У взаємовідносинах з іншими засудженими засуджений ОСОБА_5 не конфліктний, підтримує дружні стосунки з засудженими негативної спрямованості. У відношенні до представників адміністрації проявляє грубість, нетактовність.
Засуджений ОСОБА_5 не завжди намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Умисно уникає виконання робіт з самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених.
Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає.
Засуджений ОСОБА_5 має неповну середню освіту та не навчається в загальноосвітній вечірній школі при Ольшанській виправній колонії УДПтСУ в Миколаївській області (№53), у зв`язку з небажанням навчатися.
Засуджений ОСОБА_5 приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених, а саме Духовне відродження.
Засуджений ОСОБА_5 участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. На заходи профілактично-виховного впливу реагує посередньо.
Засуджений ОСОБА_5 на профілактичному обліку не перебуває. Соціально-корисні зв`язки з рідними не підтримує. Вину у скоєному злочині не визнає, не усвідомлює суспільну небезпеку вчиненого умисного вбивства. Вирок суду та призначене покарання вважає не справедливим. З намірами на життя після звільнення з місць позбавлення волі не визначився.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів щодо засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він характеризується посередньо, не працевлаштований на виробництві установи, уникає виконання робіт з самообслуговування, при цьому відповідно до медичного висновку ОСОБА_5 є працездатним. Відбутий строк покарання складає 9 років 4 місяці 14 днів, але за весь цей час відбування покарання з 2007 року засуджений ОСОБА_5 має всього шість заохочень.
Отже, засуджений ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1