АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/3/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1163/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/1163/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 січня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шостка Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-24.06.2011 року Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.277, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України на 5 років 7 місяців позбавлення волі, звільненого 08.12.2015 року за відбуттям строку покарання,-
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Як установив суд, 13 грудня 2015 року близько 22 години 10 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 4 по вул. Електровозна у м.Харкові, діючи з умислом на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до раніше не знайомої йому ОСОБА_8 , наніс їй один удар рукою в область спини, збивши з ніг, та наніс потерпілій декілька ударів рукою в область обличчя та грудної клітини, спричинивши ОСОБА_8 фізичну біль.
Після цього ОСОБА_7 шляхом ривку вихопив у ОСОБА_8 належну їй сумку, в якій знаходились гаманець вартістю 246 грн., грошові кошти в сумі 25 грн., мобільний телефон «Nokia 1280» вартістю 260 грн., а всього заволодів майном і грошима ОСОБА_8 на загальну суму 531 грн. і з викраденим майном зник.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та суворість призначеного йому покарання. Зазначив, що у він дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, у результаті юридичної неграмотності. Вважає, що при призначені покарання суд не взяв до уваги його сприяння на досудовому слідстві розкриттю злочину, визнання своєї винуватості, щире каяття, наявність у нього тяжкого захворювання виразки. Просить вирок змінити та згідно до положень ст.69 КК України призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в результаті розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, позбавленні підґрунтя.
Згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як слідує із матеріалів кримінального провадження, зокрема технічного запису судового засідання, перед прийняттям рішення про дослідження доказів у передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України порядку, суд попередньо з`ясував у обвинуваченого, та інших учасників судового провадження всі вищевказані в цьому законі обставини і, впевнившись що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, а його позиція добровільна, роз`яснив ОСОБА_9 наслідки розгляду провадження у зазначеному вище порядку, проти чого останній не заперечував (а. с.57).
Даних, які б свідчили про неналежне виконання судом вимог ч. 3 ст. 349 КПК України щодо роз`яснення порядку і наслідків розгляду кримінального провадження в передбаченому вище порядку, як про це зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого, не встановлено.
За таких обставин суд обґрунтовано розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого за своїм розміром та видом покарання на підставі ст.69 КК України, безпідставні.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Як убачається із матеріалів провадження, при призначені покарання, суд визнав пом`якшуючою покарання лише одну обставину щире каяття.

Посилання у скарзі, як на пом`якшуючу покарання обставину - сприяння розкриттю злочину та на наявність у нього тяжкого захворювання виразки, є безпідставними, оскільки матеріали провадження таких даних не містять.

Яких - небудь нових даних про особу ОСОБА_9 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі не наведено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст. 65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, у зв`язку з чим призначив йому мінімальне за своїм розміром покарання, передбачене у санкції ч.2 ст.186 КК України, розмір якого колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за умисні корисні злочини, через п`ять днів після звільнення з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання за попереднім вироком, знову вчинив умисне корисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, суд, врахувавши ці обставини та дані про його особу, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання лише у виді позбавлення волі з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення шляхом застосування положень ст.69 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк призначеного йому покарання строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2015 року по 24 травня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: