Справа № 203/4315/16-к
Провадження №1-кп/0203/432/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2016 м. Дніпро
Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000047 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сміла Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що молодшого лейтенанта ОСОБА_5 , 20 червня 2015 року Наказом №164 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду заступника командира 6 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадно-артилерійської груп

Крім того, встановлено, що відповідно до п.п. 2.3.1 8.1, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, видаються дозволи на придбання перевезення зброї

Відповідно до відомості про закріплення зброї за особовим складом 6 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадно-артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 за молодшим лейтенантом ОСОБА_5 було закріплено багнет-ніж №880.

9 травня 2016 року, перед виїздом з військової частини польова пошта НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_5 не здав багнет ніж до місця зберігання зброї

10 травня 2016 року молодшому лейтенанту ОСОБА_5 було надано щорічну основну відпустку з 10 травня 2016 року по 19 травня 2016 року. Цього-ж дня ОСОБА_5 , порушуючи вищевказані норми законодавства, не маючи відповідного дозволу на носіння холодної зброї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, порушуючи Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року став без передбаченого законом дозволу носити багнет-ніж при собі, поклавши його до своєї особистої сумки, після чого направився до м. Дніпро.

Так, продовжуючи носити ніж при собі, без передбаченого законом дозволу 10 травня 2016 року о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_5 прибув на станцію «Дніпропетровськ-Головний» та був зупинений працівниками ГУ НП України в Дніпропетровській області, які під час огляду особистих речей ОСОБА_6 виявили та вилучили багнет-ніж, який відповідно до висновку експерта №08/4,5-316 від 26.05.2016 є холодною зброєю.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, якносіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
09.09.2016 року між прокурором військовою прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000047 та ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України, підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 263 КК України в вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто вісімсот п`ятдесят гривень. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором військовою прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 10.05.2016 носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу, за що належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Вирішуючи питання про речові докази багнет-ніж №880, суд вважає необхідним відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України повернути військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .
Суд, приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 703 гривні 68 копійок.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 09.09.2016 про визнання винуватості між прокурором військовою прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази багнет-ніж №880 повернути військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-хімічної експертизи, які складають 703 гривні 68 копійок.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.
Головуючий ОСОБА_1