ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А Справа № 636/2371/16-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Провадження № 1-кп/636/331/16
18 липня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України - не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 28 ч. 3, 204 ч. 1, 28 ч. 3, 204 ч. 2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до вимог ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження права на оскарження вироку, підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КІІК України, підозрюваному роз`яснені і є зрозумілими, наслідком укладання та затвердження угоди про визнання винуватості для підозрюваного є відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, позицію прокурора підтримав захисник, обвинувачений угоду про визнання винуватості від 30.06.2016 не підтримав, зазначив, що винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 28 ч. 3, 204 ч. 1, 28 ч. 3, 204 ч. 2 КК України, визнає частково, оскільки скоїв зазначені правопорушення один, а ні організованою групою в складі з ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , з покаранням, визначеним в угоді не погоджується, так як не має можливості сплатити штраф в зазначеному в угоді розмірі, пославшись на відсутність коштів на погашення штрафу. Зазначене суперечить умовам угоди про визнання винуватості від 30.06.2016 та є перешкодою для затвердження даної угоди судом.
Вислухав сторони, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього документи та текст угоди про визнання винуватості, перевіривши при цьому додержання вимог ст. 291 та ч.7 ст. 474 КПК України, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог пунктів 1,3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадках встановлення
непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
В ч. ч. 6, 7 ст. ст. 474 КПК України зазначено, що суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, умови угоди не відповідають інтересам суспільства, умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
На підставі вимог ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним може бути укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до вимог ст. 470 КПК України, прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором не визнаються підозрюваним, що є підставою для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості від 30.06.2016, оскільки встановлені обставини, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд дійшов висновку, що при укладанні угоди про визнання винуватості не були наведені підстави призначення ОСОБА_5 покарання відповідно до вимог ст. 70 КК України, в зв`язку з явною неможливістю виконання угоди обвинуваченим, який не працює.
Доказів про ймовірне джерело доходів обвинуваченим та прокурором суду не надано.
Таким чином, судом встановлено, що дана угода суперечать вимогам КПК України, зокрема ст. 472 КПК України, та закону, умови угоди порушують права, свободи і інтереси обвинуваченого, а тому, відповідно до вимог ст. 474 КПК України, не може бути затверджена судом, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України. На підставі вимог ч. 8 ст. 474 КПК України, повторне звернення з угодою у цьому кримінальному провадження не допускається. Крім того, зміст пункту 5 Угоди про примирення: «Підозрюваний розуміє, що виконання зобов`язань іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення складеної угоди» не ґрунтується на законі, оскільки зі змісту угоди не випливає будь-яких зобов`язань іншої сторони, які б виконувалися під умовою дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов укладеної угоди. При цьому, в угоді зазначені наслідки невиконання такої умови угоди відповідно до ст.476 КПК
Також в угоді є посилання на вимоги ст. 70 КК України, однак не визначений принцип складання покрань.
Відповідно до положень ст.109 КПК України - реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, не зазначено повний зміст процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування і час їх проведення, та не відображено повний зміст процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано в повному обсязі про вчиненні процесуальні дії, оскільки зазначено лише назву такої дії, але не вказано в якому місці та за участю яких учасників проведено ту чи іншу процесуальну дію, та яким саме слідчим.
За наявності однієї з підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, або за наявності кількох підстав у їх сукупності суд зобов`язаний відмовити у затвердженні угоди, оскільки угода не є обов`язковою для суду. Окрім того, суд вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди фактичним обставинам справи або сумніви стосовно справедливості запропонованої в угоді міри покарання чи юридичній кваліфікації діяння.
Разом з цим, суд також не має змоги продовжити судове провадження у загальному порядку, оскільки обвинувальний акт та додані до нього додати не відповідають положенням ст. 291 КПК України, якими встановлено вимоги до обвинувального акта.
Так, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
На підставі вимог, що встановлені для складання і затвердження обвинувального акту, які закріплені в ст. 291 КПК України, зокрема в п. 5 частини другої цієї статті, обвинувальний акт в обов`язковому порядку має містити у тому числі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, однак суд вважає, що розгляд кримінального провадження щодо вчинення ОСОБА_5 злочинів організованою групою в складі з ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , що не визнається ОСОБА_5 , і унеможливлює встановлення фактичних обставин інкримінованих останьому кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 28 ч. 3, 204 ч. 1, 28 ч. 3, 204 ч. 2 КК України, без участі виделених в окреме провадження осіб. Наявні недолики порушують вимоги ст. 20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист у зв`язку з неконкретністю пред`явленого обвинувачення.
Зазначені порушення вимог КПК України суд вважає істотними і такими, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у затвердженні угоди про примирення від 30.06.2016 слід відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.
На підставі вищенаведеного та, керуючись ст. ст.314, 369-372, 469, 470, 472, 474 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст. ст. 28 ч. 3, 204 ч. 1, 28 ч. 3, 204 ч. 2 КК України повернути прокурору, якій його затвердив для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківський області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1