АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

19 вересня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу подану потерпілим ТОВ «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» в особі директора ОСОБА_2 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2016 року , ?

ВСТАНОВИВ
Вказаним вироком ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст. 191 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

Не погодившись із даним вироком суду, потерпілим в кримінальному провадженні ТОВ «ЕКСПРЕСС ТРАНС» подано апеляційну скаргу в якій потерпілий юридична особа , просить скасувати даний вирок та ухвалити новий вирок , яким визнати винним ОСОБА_3 за ч.2 ст. 191 КК України з призначенням міри покарання до 5 років позбавлення волі із забороною обіймати посади водія автотранспортних засобів .
Перевіривши подану апеляційну скаргу на предмет відповідності вимогам ст.396 КПК України, вважаю, що вона не відповідає вищезазначеним вимогам процесуального закону і підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Відповідно до п.4 ч.2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Крім того , відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 393 КПК України , апеляційну скаргу мають подати потерпілий або його представник у частині що стосується інтересів потерпілого , але в межах вимог , заявлених ними в суді першої інстанції .
Як достатньо вбачається з матеріалів кримінального провадження ( журналу судового засідання та змісту вироку від 07.07.2016 року ) представник потерпілого ТОВ «ЕКСПРЕСС ТРАНС» ОСОБА_4 не заперечувала проти проведення судового засідання відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України не оспорюючи фактичні обставини і правильність кваліфікації . В судових дебатах висловила промову лише щодо призначення більш суворого покарання обвинуваченому і також не висловлювала сумнівів щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 191 КК України . Таким чином, вимоги заявлені представником потерпілого в суді першої інстанції стосувалися лише призначення більш суворого покарання обвинуваченому в межах кваліфікації за ч.1 ст. 191 КК України , а правильність кваліфікації не оспорювалася . В апеляційній скарзі потерпілого «ТОВ ЕКСПРЕСС ТРАНС» висуваються фактично нові апеляційні вимоги щодо неправильності кваліфікації за ч.1 ст. 191 КК України , і необхідністю кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 191 КК України які не висувалися в суді першої інстанції і відповідно не обґрунтовуючи їх з точки зору вимог процесуального закону в цій частині . Таким чином, апеляційна скарга не відповідає п.4 ч.2 ст. 396 КПК України щодо належного обґрунтування апеляційних вимог .
Згідно з вимогами ч.1 ст. 399 КПК України , суддя доповідач , встановивши , що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог , передбачених ст. 396 КПК України , постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху , в якій зазначаються недоліки і встановлюється достатній строк для їх усунення .
Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, суддя,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу потерпілого ТОВ «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» в особі директора ОСОБА_2 , на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 07.07.2016, ? залишити без руху, встановивши строк для усунення виявлених недоліків ? 05 днів з дня отримання копії цієї ухвали ТОВ «ЕКСПРЕСС-ТРАНС».
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1