Справа № 216/2211/16-к
Провадження № 1-кп/216/331/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу в складі:головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

с участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000048 від 11.04.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Хорли Каланчацького району Херсонської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженрого, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, не судимого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), поза штатом, має статус учасника АТО, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст . 407 ч. 3 КК України, суд
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на посаді стрільця-регулювальника у військовому званні солдата, 05.12.2014 року біля 14год. 00хв., діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, та умов укладеного контракту, самовільно без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 07.03.2016 року біля 10год. 00хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) і заявив про себе.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , винним себе у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч.3 КК України визнав повністю та суду показав, що він, проходив лікування у жовтні 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні військової частини у АДРЕСА_1 , потім у військовому шпиталю міста Хнрсон з привоту поранення отриманного під час проходження служби у зоні проведення АТО, а 05.12.2014 року, після виписки з шпиталю, замість того щоб спрямувати до місця проходження військової служби поїхав до себе додому, рідним сказав, що знаходиться у відпусці, тільки 07.04.2016 року, року добровільно з`явився за місцем проходження служби.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченимйого вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого, вірно, кваліфікували за ст. 407 ч. 3 КК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу винного, який характеризується задовільноно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, у вчиненому правопорушенні розкаюється, має поранення отримане під час знаходження у зоні проведення АТО.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимого ст. 66 КК України, суд визнає - повне визнання вини та щире каяття, активне сприяття досудовому розслідуванню.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, які обтяжують покарання - судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, особу підсудного, обставини, що пом`якшують, покарання, суд вважає, що покарання щодо підсудного ОСОБА_4 повинно бути призначене у межах санкції ст. 407 ч. 3 КК України з застосуванням ст.. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України та призначити йому покарання за ст. 407 ч.3 КК України - у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити, до набрання вироку законної сили . .

Матеріали кримінального провадження № 0000048 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/2211/16-к (1-КП/216/331/16).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст. 376 ч.3 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1