Номер провадження: 11-сс/785/1267/16
Номер справи місцевого суду: 495/6126/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.08.2016 року,-

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню №0002279від 05.08.2016 року, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України, та накладено арешт: наавтомобіль марки «Hyundai-Tucson mt-2» р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 ;мотоцикл марки «ИЖЮ-к» р/н НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 .
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Hyundai-Tucsonmt-2» та мотоциклу марки «ИЖ» потерпілому ОСОБА_9 були заподіяння тілесних ушкодження, що призвели до його смерті.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою в частині накладення арешту на автомобіль «Hyundai-Tucson mt-2» р/н НОМЕР_1 , що ОСОБА_10 відмовити та повернути його власнику, а в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Адвокат зазначає, що прокурором та слідчим в клопотанні не доведенообґрунтування необхідності накладення арешту на автомобіль, а тому накладення арешту на це майно було здійснено з порушеннями вимог ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України. Стверджує, що в діях ОСОБА_6 не має складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Крім того, адвокат вказує на те, що в порушення вимог ст.ст. 172 ч.1, 173 ч.7 КПК України про розгляд клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя не повідомив ОСОБА_6 та її захисника, а після винесення ухвали про накладення арешту, не надіслав її копію, а копію ухвали ОСОБА_6 отримала лише 31.08.2016 року.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, про час місце та розгляд були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Заслухавшисуддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що апеляційна скарга подана у відповідності до вимог ст.395 КПК України, то вони є обґрунтованими, з урахуванням наступного.

Згідно положень ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_5 , який в своїй апеляційній скарзі вказує на те що копію ухвали про накладення арешту він досі не отримав. Підстав ставити під сумнів дату отримання ОСОБА_6 та адвокатом копії оскаржуваного рішення у апеляційного суду не має, оскільки матеріали судового провадження не містять даних про таке повідомлення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 подана у відповідності до положень ст.395 КПК України та підлягає розгляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 щодо незаконності прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційним судом встановлене наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні такого клопотання.

Встановивши зазначені обставини, перевіривши обґрунтованість тверджень органу досудового розслідування з приводу обставин підозри вчинення кримінального правопорушення та врахувавши положення ст.ст. 167, 170 КПК України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та не упередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі і знищенню чи пошкодженню даного майна.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчим суддею було встановлено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002279, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що 05.08.2016 року, приблизно о 16:00 годині, на автодорозі «Білгород-Дністровський - Сергіївка», Білгород-Дністровського району Одеської області, сталося зіткнення автомобіля марки «Хюндай-Туксон» р/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , та мотоцикла марки «ИЖ» під керуванням ОСОБА_9 , в результаті ДТП останній отримав тілесні ушкодження від яких помер у лікарні.
За даним фактом СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002279 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

08.08.2016 року старший слідчий Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на: - автомобіль марки «Hyundai-Tucson mt-2» р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та мотоцикл марки «ИЖЮ-к» р/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_9 . Слідчий мотивував своє клопотання тим, що зазначене майно відповідає критеріям визначеним ст.ст.167, 170 КПК України, оскільки зберегло на собі кримінального правопорушеня, є речовим доказом у провадженні та підлягає експертному дослідженню для встановлення обставин кримінального правопорушення (а.с.1-3).

Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого та обставини на які посилається слідчий, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно відповідає вимогам ст.171 КПК України та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, пославшись на вимоги ст.ст. 167, 170 КПК України, задовольнив клопотання органу досудового розслідування, наклавши арешт майно, як на таке, що має відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Накладення арешту на автомобіль також є обґрунтованим, до моменту з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні, з метою недопущення його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді і не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, апеляційним судом не встановлено та апелянтом не доведено.

Посилання апелянта на те, що майно, саме: автомобіль не відповідає критеріям, передбаченим ч.2 ст.167 КПК України, оскільки не є предметом кримінального правопорушення, з урахуванням наданих суду матеріалів клопотання - є безпідставними, оскільки для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення по справі, в тому числі і визначення процесуального статусу особи, якій належить автомобіль та яка ним керувала під час ДТП, необхідно провести експертні дослідження з вказаним автомобілем.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до вірного висновку про необхідність накладення арешту на автомобіль, оскільки це рішення відповідає вимогам ч.3 ст.170 КПК України.

Таким чином, на думку апеляційного суду, для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування на даній стадії досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати належного ОСОБА_6 автомобіля, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на це майно, до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що цілком відповідає положенням ст.2 КПК України.

Настання будь-яких негативних наслідків в результаті накладення арешту на автомобіль, які б переважали інтереси держави у цьому кримінальному провадженні, з матеріалів кримінального провадження не вбачається та апелянтом не доведено.

Доводи апелянта про те, що клопотання слідчого було розглянуто слідчим суддею в порушення вимог ч.1 ст.172 КПК України без участі володільця майна та захисника - є безпідставними, оскільки таким порядок розгляду регламентований положеннями ч.2 ст.172 КПК України.

Що стосується посилань апелянта на те, що в порушення вимог ч.7 ст.173 КПК України копія ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно не була своєчасно направлена ОСОБА_6 та її захиснику, то вони є такими, що не можуть свідчить про незаконність ухвали слідчого судді, оскільки жодним чином не впливають на законність прийнятого рішення про накладення арешту на майно, та не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Доводи адвоката про те, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, є, на даній стадії, немотивованими, оскільки така оцінка може бути зроблена тільки за результатами досудового розслідування, за результатами якого, у відповідності до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, компетентним органом може бути прийняте процесуальне рішення, або за результатами судового розгляду, у разі обвинувачення певної особи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому апеляційний суд визнає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 167, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.08.2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0002279від 05.08.2016 року, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України, та накладено арешт наавтомобіль марки «Hyundai-Tucson mt-2» р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та мотоцикл марки «ИЖЮ-к» р/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить на праві приватної власності ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Копію ухвали невідкладно надіслати ОСОБА_5

Судді апеляційного судуОдеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11