Ухвала іменем україни

24 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001408, за касаційною скаргою заступника прокурора Донецької області на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26 грудня 2013 року Першотравневим районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75,76 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

- 22 грудня 2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 75,76 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

- 05 серпня 2015 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

в с т а н о в и л а:

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначене за вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 22 грудня 2014 року, остаточно визначено 5 років позбавлення волі.
Визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2. ст. 186 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до нового призначеного покарання частково у виді 1 року позбавлення волі приєднано невідбуте покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2014 року, та остаточно, з урахуванням покарання призначеного на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначено позбавлення волі строком 6 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання призначене вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 05 серпня 2015 року поглинено більш суворим новим призначеним покаранням, та остаточно визначено покарання 6 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду та призначення нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Стверджує, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки судом апеляційної інстанції не розглянуто усіх доводів апеляційної скарги прокурора. Зокрема, прокурор у своїй скарзі зазначав, що суд першої інстанції призначив остаточне покарання засудженому із порушенням вимог кримінального закону, а саме ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України. Крім цього, засудженому двічі призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, що є недопустимим. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, не мотивував належним чином прийняте рішення, не спростував доводи скарги прокурора.
У запереченні на касаційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_7 вважає, що рішення суду щодо засудженого є законними, тому доводи скарги прокурора задоволенню не підлягають.
ОСОБА_6 засуджено за те, що він протягом 25-29 квітня та 1-8 травня 2014 року з магазину «Брусничка» по проспекту Перемоги в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, діючи повторно, здійснив 12 таємних викрадень продуктових товарів, на загальну вартість 2516,35 грн.

08 травня 2014 року ОСОБА_6 , намагався таємно викрасти із магазину «Брусничка» продукти вартістю 254,78 грн., однак його було затримано.
Крім того, ОСОБА_6 2, 5, 6, 12 грудня 2014 року з магазину «Єва-287» у м. Маріуполі повторно здійснив 4 таємних викрадень належного ТОВ «РУШ» майна, вартістю на загальну суму 2118 грн.
06 січня 2015 року, перебуваючи в приміщенні магазину «Єва-287» відкрито викрав товари ТОВ «РУШ» на суму 423,60 грн.
12 січня 2015 року, перебуваючи в магазині «Сільпо № 208» м. Маріуполь, шляхом вільного доступу відкрито заволодів майном, яке належить «Фоззі-Фуд», після чого направився до виходу з магазину, однак довести умисел до кінця не зміг, оскільки був затриманий охоронцем магазину.
13 січня 2015 року, таким же способом намагався викрасти товари із магазину «Брусничка № 0296».
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав скаргу прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо встановлених фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та кваліфікація дій засудженого в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора про неправильне застосування судами кримінального закону заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Цих вимог апеляційним судом не дотримано.

У поданій на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2015 року апеляційній скарзі прокурором наведено доводи щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 покарання.

Зокрема, стверджувалося, що суд всупереч вимогам ст. 70 КК України двічі призначив покарання винному за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому прокурор послався на роз`яснення пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються лише у випадках самостійної кваліфікації вчиненого.

Всупереч цим роз`ясненням, суд неправильно застосував закон та двічі призначив покарання за однакові епізоди злочинної діяльності за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Наведені доводи апеляційним судом не перевірено та відповіді на них ухвала апеляційного суду не містить.

Не перевірено доводи про неправильне застосування судом вимог ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів із вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22 грудня 2014 року, відповідність такого призначення роз`ясненням пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

За змістом ст. 438 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону є підставами для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, ухвала апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з призначенням справи до нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, дати повну відповідь на доводи апеляційної скарги прокурора, ухвалити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 433- 439 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_8