У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю детектива ОСОБА_3 , розглянувши клопотання сторони кримінального провадження детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погодженого з прокурором другого відділу Управління Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003550 від 26.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України,
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про накладення арешту на майно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: квартиру, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 138 квадратних метрів, житловою площею 67.8 квадратних метрів шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження майном власником або третіми особами; автомобіль марки VOLKSWAGEN модель MULTIVAN номер кузова НОМЕР_1 державний номер автомобіля НОМЕР_2 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном власником або третіми особами.
Обґрунтовуючи своє клопотання, детектив зазначив, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003550 від 26.03.2016 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у лютому 2016 року ОСОБА_6 познайомився з головою Наглядової ради Національного авіаційного університету ОСОБА_7 , з яким у подальшому налагодив довірливі відносини та на початку літа познайомив з ОСОБА_8 .
У цей же час ОСОБА_6 , відвідуючи ОСОБА_7 за місцем його роботи в НАУ, дізнався про існування рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09.03.2016 року щодо поновлення ОСОБА_9 на посаді першого проректора НАУ та інших судових рішень стосовно поновлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на посадах у НАУ.
Маючи значний досвід роботи в правоохоронних органах, органах виконавчої влади, на керівних посадах у вищих навчальних закладах та виконуючи на громадських засадах функції помічника-консультанта народного депутата України, у невстановлений слідством час прийняв для себе рішення про особисте неправомірне збагачення шляхом організації одержання службовою особою неправомірної вигоди і, керуючись метою незаконного збагачення, розробив злочинний план.
Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, він не в змозі, оскільки не обіймає в НАУ посад, пов`язаних із кадровою роботою університету, у тому числі призначенням та звільненням з посад працівників НАУ, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з раніше знайомим адвокатом ОСОБА_8 , що є головою адвокатського об`єднання «Юридичне бюро «Крижанівський та партнери», якому згідно з розробленим планом доручив наступне: схилення до вчинення злочину посадових осіб НАУ та переконання в можливості незаконного збагачення, використовуючи службове становище, у порівняно короткі терміни шляхом вимагання неправомірної вигоди; вчинення дій, спрямованих на безпосереднє вимагання неправомірної вигоди; організація та проведення зустрічей з особами, у яких вимагається неправомірна вигода; надання злочинним діям вигляду законних цивільно-правових дій; створення умов для досягнення злочинної мети - одержання неправомірної вигоди; безпосереднє отримання предмета неправомірної вигоди; зберігання та фізичний розподіл одержаної неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів між особами, що вчинили злочин; приховування дій, спрямованих на отримання неправомірної вигоди; здійснення заходів, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності, у випадку викриття правоохоронними органами.
У травні червні 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , маючи довірливі відносини з головою Наглядової ради НАУ ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановлений досудовим слідством час у приміщенні службового кабінету останнього, познайомилися з проректором з наукової роботи НАУ ОСОБА_14 , який на той час виконував обов`язки ректора університету.

Далі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_14 , перебуваючи на посаді проректора з наукової роботи НАУ, виконуючи обов`язки ректора НАУ та відповідно до наказу № 019/од від 29.01.2016 року «Про делегування частини повноважень ректора проректорам і структурний розподіл функціональних обов`язків курівництва університету» відповідає за кадрову роботу університету, у тому числі призначає та звільняє з посад працівників, вирішили залучити його до одержання службовою особою неправомірної вигоди.
У невстановлений слідством час, сформувавши довірливі відносини, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ознайомили ОСОБА_14 зі своїм планом на отримання неправомірної вигоди шляхом використання останнім свого службового становища та отримали від останнього згоду на участь.
Організувавши вчинення вищевказаного злочину, довівши свій злочинний умисел до ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , розподіливши їх ролі у вчиненні злочину, тобто досягнувши з ними попередньої змови, ОСОБА_6 розпочав реалізовувати свій злочинний умисел та вчиняти разом із співучасниками взаємопов`язані активні дії для досягнення кінцевої спільної мети.

Так, створена для вимагання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення в інтересах ОСОБА_9 як особи, що надає неправомірну вигоду, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дій з використанням наданого службового становища, спрямованих на поновлення вказаних осіб на посадах у НАУ, злочинна група у складі організатора ОСОБА_6 , виконавця ОСОБА_14 , пособника ОСОБА_8 , вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин.
Реалізовуючи злочинний план, ОСОБА_14 , виконуючи обов`язки ректора Національного авіаційного університету, діяв усупереч наявним рішенням судів про поновлення ОСОБА_9 та інших колишніх працівників НАУ на посадах, не виконував рішення судів, чим створив умови, які переконували ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у наявності реальної небезпеки їх правам і законним інтересам, тобто умови, що змушують їх погодитись на надання неправомірної вигоди.
Разом з тим ОСОБА_6 , вивчивши соціальне положення та матеріальне становище осіб, які претендували на поновлення на посадах в НАУ, обрав ОСОБА_9 як особу, якій можливо висунути вимогу про надання неправомірної вигоди за поновлення його та вказаних вище осіб на посадах, яка, враховуючи свій авторитет, соціальне становище та матеріальний достаток, на його думку, зможе надати неправомірну вигоду у бажаному розмірі. Надалі ОСОБА_6 згідно з розробленим ним же планом 29.07.2016 надав ОСОБА_8 контактний номер телефону ОСОБА_9 , отриманий ним з невстановлених досудовим слідством джерел, для здійснення спілкування з останнім та організації особистої зустрічі з метою пред`явлення вимоги передачі неправомірної вигоди за поновлення його та інших колишніх працівників на посадах в НАУ.
29.07.2016 року ОСОБА_8 , діючи за вказівкою ОСОБА_6 з метою доведення до ОСОБА_9 умов поновлення його на посаді, вчинив спрямовані на встановлення зв`язку з останнім дії та ініціював зустріч з ним.
30.07.2016 року ОСОБА_8 згідно з розробленим ОСОБА_6 планом, під час зустрічі у приміщенні ресторану «Первак», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Рогніденська, 2, діючи за погодженням із ОСОБА_14 , повідомив ОСОБА_9 , що він є представником НАУ та ОСОБА_14 персонально, за дорученням якого уповноважений обговорити алгоритм, механізм та обставини, за яких ОСОБА_9 та інші, вказані вище, особи можуть бути поновлені на посадах. У ході розмови ОСОБА_8 підкреслив, що для поновлення на посаді ОСОБА_9 та іншим особам необхідно сплатити певну суму грошових коштів.
У подальшому, 05.08.2016 року, перебуваючи у згаданому вище приміщенні ресторану «Первак», ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про необхідність перерахування грошових коштів в розмірі 5 000 000 грн., що на момент вчинення злочину складає 7 256 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та згідно з приміткою 1 до ст. 368 КК України є неправомірною вигодою в особливо великому розмірі, на вказаний ним рахунок. Також ОСОБА_8 зауважив, що лише після проведення цих дій ОСОБА_14 поновить ОСОБА_9 на посаді першого проректора НАУ та інших осіб на відповідних посадах у навчальному закладі, таким чином здійснив вимагання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі.
Разом з тим під час чергової зустрічі 15.08.2016 року у приміщенні того ж ресторану, ОСОБА_8 підтвердив ОСОБА_9 факт вимагання грошових коштів у розмірі 5 000 000 грн. за поновлення на посаді ОСОБА_9 та інших осіб, однак змінив механізм передачі коштів, вказавши, що їх слід передати йому готівкою, одночасно зазначивши, що вони можуть бути виплачені в іноземній валюті в еквіваленті 200 000 доларів США або 172 000 євро. Після чого з метою координації спільної злочинної діяльності повідомив про вказану зустріч ОСОБА_6 , який у ході розмови погодив дії ОСОБА_8 та ОСОБА_14 направлені на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 за поновлення його, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на посадах у НАУ.
ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_8 інформацію про проведення активних переговорів з ОСОБА_9 , з метою запевнення останнього в реальності вимог ОСОБА_8 , узгодження організаційних питань призначення на посаду ОСОБА_9 та інших осіб, координації подальших дій цього ж дня ініціював зустріч ОСОБА_8 та ОСОБА_14 з ОСОБА_9 .
Крім того, ОСОБА_6 , виконуючи роль організатора, висловив вимогу ОСОБА_8 , згідно з якою у випадку отримання від ОСОБА_9 грошових коштів як неправомірної вигоди її частину в сумі 5 тисяч умовних одиниць необхідно перерахувати йому для здійснення поточних розрахунків, а решту коштів, отриманих від ОСОБА_9 у вигляді неправомірної вигоди, тримати в себе до визначення ОСОБА_6 її часток для кожного із співучасників.
ОСОБА_14 цього ж дня, виконуючи відведену йому роль, за попередньою між співучасниками домовленістю, діючи відповідно до вказівок ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , під час зустрічі в приміщенні ресторану «Первак», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Рогніденська, 2, у присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердив останньому свої наміри та зазначив, що у випадку надання ОСОБА_9 неправомірної вигоди він зможе поновити його на посаді першого проректора НАУ лише після проведення виборів ректора НАУ. Разом з тим ОСОБА_8 та ОСОБА_14 з метою надання своїм діям, спрямованих на отримання неправомірної вигоди, правомірного вигляду висунули вимогу ОСОБА_9 про передачу їм неправомірної вигоди в розмірі 5 000 000 гривень як допомоги на проведення виборів ректора НАУ.
Усвідомлюючи, що ОСОБА_9 має певні сумніви щодо виконання ОСОБА_14 взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_8 , діючи за погодженням із ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , запропонував ОСОБА_9 як підтвердження своїх намірів призначити на посаду проректора з розвитку та міжнародних зв`язків НАУ ОСОБА_10 , одночасно зазначивши, що вона може бути призначена на посаду лише у випадку передачі першої частини неправомірної вигоди в розмірі 100 000 євро.
Таким чином, в ході перемовин між ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відбувалися в період часу з 16 по 25 серпня 2016 року за допомогою телефонного зв`язку та під час особистих зустрічей, у т.ч. у приміщенні адвокатського об`єднання «Юридичне бюро «Крижанівський та партнери», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Рогніденська, 2, ОСОБА_8 за погодженням із ОСОБА_6 довів до відома ОСОБА_9 умови, з огляду на які останній до 26.08.2016 повинен передати йому грошові кошти в сумі 100 000 євро за поновлення ОСОБА_10 на посаді проректора з розвитку та міжнародних зв`язків НАУ. Поновлення ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на посадах у НАУ та передача решти неправомірної вигоди в сумі 72 000 євро відповідно до висунутих ОСОБА_8 вимог мало відбутися після виборів ректора НАУ.
Отримавши згоду від ОСОБА_9 , ОСОБА_8 повідомив про це ОСОБА_6 , який у свою чергу надав вказівку ОСОБА_14 виконати відведену згідно зі злочинним планом та розподілом ролей дію підписати наказ про призначення ОСОБА_10 на посаду професора кафедри іноземних мов Навчально-наукового інституту міжнародних відносин НАУ з подальшим переведенням на посаду проректора з розвитку та міжнародних зв`язків НАУ.
З метою підтвердження злочинного умислу та виконання вказівок ОСОБА_6 ОСОБА_14 26.08.2016 року видав наказ № 726/к, відповідно до якого ОСОБА_10 призначено на посаду професора кафедри іноземних мов Навчально-наукового інституту міжнародних відносин НАУ, та передав його копію ОСОБА_8 для доведення спільного злочинного умислу співучасників до логічного завершення.
ОСОБА_8 , отримавши копію наказу про призначення ОСОБА_10 на посаду, з метою надання своїм злочинним діям вигляду цивільно-правових відносин підготував фіктивну угоду, згідно з якою ОСОБА_9 у вигляді допомоги на проведення виборів ректора НАУ передає у загальній сумі 5 000 000 гривень, а ОСОБА_14 як уповноважена службова особа із використанням свого службового становища виконувача обов`язків ректора НАУ, зобов`язується призначити його на посаді першого проректора НАУ. Умови вказаної угоди ОСОБА_8 погодив із ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , який у свою чергу надав ОСОБА_8 повноваження підписати угоду від його імені.
Після чого 26.08.2016 року приблизно о 13 год. 50 хв. ОСОБА_8 , отримавши вказівку від ОСОБА_6 та погодження ОСОБА_14 , перебуваючи у приміщенні адвокатського об`єднання «Юридичне бюро «Крижанівський та партнери», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Рогніденська, 2, розуміючи протиправність своїх дій, схилив ОСОБА_9 до підписання вищевказаної угоди та отримав від нього частину неправомірної вигоди у розмірі 100 000 євро (що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 26.08.2016 склало 2 859 668,4 гривні) за прийняття ОСОБА_10 на роботу в НАУ з подальшим її поновленням на посаді проректора з розвитку та міжнародних зв`язків НАУ та як частину неправомірної вигоди за поновлення ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на посадах у НАУ.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в організації та керівництві вчиненням злочину, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою, групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди в особливо великому розмірі, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України.
16 листопада 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_6 знаходиться квартира, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 138 квадратних метрів, житловою площею 67.8 квадратних метрів. Вказаним об`єктом нерухомості ОСОБА_6 володіє одноосібно.

Згідно даних УДАІ в м. Києві ОСОБА_6 належить автомобіль марки VOLKSWAGEN модель MULTIVAN номер кузова НОМЕР_1 державний номер автомобіля НОМЕР_2 . Вказаним автомобілем ОСОБА_6 володіє одноосібно.

Враховуючи викладене, детектив вважає, що є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту майна, у тому числі з метою забезпечення можливого судового рішення в частині конфіскації майна.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Детектив клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши детектива, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
З огляду на положення ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При цьому, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Таким чином майно, на яке просить детектив накласти арешт відповідає критеріям визначеним в статті 170 КПК України, а саме те, що майно може бути конфісковано у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи третьої особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, що в сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.
Тому, з урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення у майбутньому можливої конфіскації майна в разі доведення вчинення злочину чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні детектива та може бути виконане завдання, для виконання якого детектив звернувся із клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що існує необхідність у накладенні арешту на майно, а саме з метою забезпечення збереження можливої конфіскації майна.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

квартиру, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 138 квадратних метрів, житловою площею 67.8 квадратних метрів;

автомобіль марки VOLKSWAGEN модель MULTIVAN номер кузова НОМЕР_1 державний номер автомобіля НОМЕР_2 ,

шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження майном власником або третіми особами.

Ухвала про арешт майна підлягає виконанню негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1