Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 595/593/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000103 від 19 березня 2016 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліщанці Бучацького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, який тимчасово не працює, раніше не судимий, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин:

08 березня 2016 року о 23 годині, перебуваючи на Площі Ринок в місті Бучач у ОСОБА_5 виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення із транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , цінних речей та предметів, які перебувають у власності ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 18 березня 2016 року о 23 годині, перебуваючи на Площі Ринок в місті Бучач, ОСОБА_5 підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчинив бокові двері транспортного засобу, які були не замкненими та помітив у салоні автомобіля автомагнітолу марки «Ріоner» вартістю 240 гривень та навігатор марки «МІО» вартістю 1250 гривень. Діючи умисно, бажаючи заволодіти неналежним йому майном та в подальшому використати його для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотиви та мету, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, взяв із автомобіля автомагнітолу марки «Ріоner» та навігатор марки «МІО» загальною вартістю 1490 гривень, отримавши можливість володіти, користуватися та розпоряджатися вказаними речима.

Такі дії підозрюваного ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

23 березня 2016 року згідно вимог ст.471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави, яке повинен понести ОСОБА_5 .

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 цього Кодексу.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час підготовчого засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, а саме, відшкодування збитків, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.3 ст.469 цього Кодексу угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 23 березня 2016 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.

Речові докази автомагнітолу та навігатор повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з часу його оголошення.

Суддя ОСОБА_1