Справа №1-26/2012 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/395/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2012 року, яким ОСОБА_8 було засуджено за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.5, 70 ч.1,4, 15 ч.3 - 185 ч.5, 185 ч.5, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 4 місяці з конфіскацією 1/2 частини всього належного йому майна, посилаючись на факти підроблення доказів та зловживання слідчого під час досудового розслідування, що вплинули на правильність прийнятого судового рішення у справі та засудження осіб за більш тяжкий злочин, просив скасувати вказаний вирок суду та ухвалити новий вирок відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , перекваліфікувавши дії останніх на ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року вказана заява захисника ОСОБА_7 була залишена без задоволення. Своє рішення місцевий суд мотивував відсутністю законних підстав для її задоволення та для скасування вироку Лебединського районного суду, оскільки обставини, наведені у заяві захисника, у сукупності з іншими дослідженими у суді доказами, знайшли свою оцінку як у рішенні суду першої інстанції, так і в ухвалах судів апеляційної та касаційної інстанції, а доказів, відповідно до вимог ч.3 ст.459 КПК України, на підтвердження зловживання слідчих під час кримінального провадження суду не надано.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, скасувати вирок Лебединського районного суду Сумської області, задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та ухвалити новий вирок. При цьому свої вимоги мотивує тим, що саме сфальсифіковані докази по справі дали підстави вважати, що злочин було вчинено організованою групою, тоді, коли засуджені фактично визнавали свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а тому висновки суду про те, що ці докази ніяким чином не вплинули на правильність кваліфікації дії засуджених та ухвалення вироку, а також висновки щодо неврахування при ухваленні вироку суду показів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не відповідають дійсності. Також апелянт наголошує на необґрунтованості висновку суду першої інстанції з приводу ненадання стороною захисту доказів на підтвердження фальсифікації слідчим доказів, оскільки зазначені докази містяться в матеріалах кримінальної справи №1-26/12.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, пояснення захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Отже, під нововиявленими обставинами розуміють встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

За змістом наведених вище норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

Розглядаючи заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про перегляд вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2012 року за нововиявленими обставинами та приймаючи рішення про залишення її без задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наведені заявником обставини не є підставами, передбаченими ст.459 КПК України, за наявності яких вирок підлягає перегляду.

Такі висновки районного суду, на думку колегії суддів, належним чином вмотивовані, відповідають вимогам кримінального процесуального закону і фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2012 року ОСОБА_8 засуджений за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.5, 70 ч.1,4, 15 ч.3 - 185 ч.5, 185 ч.5, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 4 місяці з конфіскацією ? частини всього належного йому майна; ОСОБА_9 за ст.ст. 185 ч.3, 15 ч.3-185 ч.5, 185 ч.5, 70 ч.1 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини всього належного йому майна; ОСОБА_10 за ст.ст. 15 ч.3-185 ч.5, 185 ч.5, 70 ч.1 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини всього належного майна. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 31 січня 2013 року даний вирок суду змінено, виключено з обвинувачення засуджених епізод від 20 квітня 2009 року, пов`язаний із замахом на вчинення крадіжки у с. Заруддя Роменського району, Сумської області, в іншій частині вирок суду залишено без зміни. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2014 року вирок Лебединського районного суду та ухвалу апеляційного суду залишено без зміни.

Наведені захисником ОСОБА_7 в заяві обставини щодо складання протоколів впізнання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , в яких вказано, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 впізнали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як здавачів м`яса, що насправді не відповідало дійсності, а також у протоколах впізнання вказані в якості понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , хоча дані особи не приймали участь у проведенні впізнання і не розписувалися у протоколах пред`явлення для впізнання, були відомі суду під час ухвалення вироку, про перегляд якого йде мова в даному випадку.

Так, в мотивувальній частині вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2012 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зазначено про допит свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в судовому засіданні та відображені пояснення останніх, відповідно до яких весною 2009 року працівники міліції їм показували фотографії чоловіків, питали чи не впізнали вони когось із них як здавачів м`яса, хоча вони нікого не впізнали, у протоколах пред`явлення для впізнання поставили свої підписи. Також відображено і надані в судовому засіданні пояснення свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , з яких вбачається, що вони не брали участь у слідчій дії по пред`явленню фотознімків для впізнання, не підписували протоколів пред`явлення для впізнання в якості понятих, а підписи у протоколах виконані не ними.

А тому судом першої інстанції цілком обґрунтовано не було визнано в якості підстав для перегляду вироку ці обставини, враховуючи також те, що вказаним доказам по кримінальному провадженні, вказаним процесуальним документам, надана належна оцінка як судом першої інстанції так і судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Погоджується також колегія суддів і з висновками суду першої інстанції щодо передчасності висновків захисника ОСОБА_7 про встановлений факт зловживання оперуповноваженого УБОЗу ОСОБА_21 під час кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки за заявою ОСОБА_7 з приводу складання завідомо неправдивих документів з боку оперуповноваженого УБОЗу ОСОБА_21 відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 31.01.2013 року. Постанову слідчого від 05 серпня 2015 року про закриття даного кримінального провадження скасовано ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2015року у зв`язку з тим, що слідчим не виконані вказівки, викладені в попередній ухвалі слідчого судді Червонозаводського суду м. Харкова від 10 червня 2015р., про необхідність вчинити ряд процесуальних дій. На даний час по цьому кримінальному провадженню не виконано кілька процесуальних дій, в тому числі пов`язаних з призначенням судово-почеркознавчої експертизи, що не дає безумовних підстав вважати встановленим факт зловживання ОСОБА_21 .

З огляду на наявну в матеріалах кримінального провадження інформацію про те, що 20 січня 2012 року на підставі ст.6 п.2 КПК України відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_22 за відсутністю у його діях складу злочинів, передбачених ст.ст.364,366,367 КК України, на підставі ст.6 п.1 КПК України у зв`язку з відсутністю події злочину, передбаченого ст. 374 КК України. (т.1 а.с.76), та за відсутності об`єктивних доказів, вироку або ж матеріалів кримінальної справи, які б підтверджували обставини щодо зловживань слідчого ОСОБА_22 , колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів захисника ОСОБА_7 про підроблення слідчим ОСОБА_22 протоколів допиту обвинувачених Боярського та ОСОБА_23 , протоколів ознайомлення обвинувачених з матеріалами кримінальної справи.

Не заслуговують на увагу колегії суддів також доводи захисника ОСОБА_7 щодо неналежності та недопустимості наявних у кримінальній справі актів судово-психіатричних експертиз складені, оскільки такі доводи фактично мають характер повторного дослідження доказів у кримінальній справі та вимоги їх переоцінки, що, в свою чергу, суперечить положенням п.1 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема такій засаді кримінального провадження як верховенство права, коли судове рішення не повинно братися під сумнів, а жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 і 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року, якою залишена без задоволення заява захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2012 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.