Справа № 204/1408/16-к
Провадження № 1-кс/204/248/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого СВ Красногвардійського
ВП ДВП ГУ НП України
в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,
за участю підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську клопотання старшого слідчого СВ Красногвардійського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Острог Рівненської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця мешкання в м. Дніпропетровську не має раніше судимого:
- 13.04.2000 року Острозьким районним судом Рівненської області за ст.ст. 140 ч.2, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 року), засудженого умовно з іспитовим строком 2 роки;
- 18.03.2002 року Острозьким районним судом Рівненської області за ст.ст. 189 ч.2, 69 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 17.04.2002 року Острозьким районним судом Рівненської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 п.1,4 КК України вказаним покаранням поглинуто покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 18.03.2002 року, до відбуття покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
- 16.04.2003 року Острозьким районним судом Рівненської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України частково приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 17.04.2002 року, до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 18.05.2004 року Острозьким районним судом Рівненської області за ст.ст. 15, 185 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 7 місяців позбавлення волі за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 16.04.2003 року, до відбуття 3 років 7 місяців позбавлення волі;
- 29.03.2006 року Острозьким районним судом Рівненської області за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;
- 22.12.2010 року Острозьким районним судом Рівненської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 20.04.2011 року Острозьким районним судом Рівненської області за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 22.12.2010 року, до відбуття 3 років 2 місяців позбавлення волі;
- 25.08.2011 року Рівненським міським судом Рівненської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 20.04.2011 року, до відбуття 3 років 7 місяців позбавлення волі;
- 15.11.2012 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст. 263 ч.2, 304 ч.1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 25.08.2011 року, до відбуття 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 15.02.2013 року Рівненським міським судом Рівненської області за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 15.11.2012 року, до відбуття 4 років 2 місяців позбавлення волі,
- якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 25 лютого 2016 року надійшло клопотання старшого слідчого СВ Красногвардійського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000553 від 17.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, останній раз 15.02.2013 року Рівненським міським судом Рівненської області за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 15.11.2012 року, до відбуття 4 роки 2 місяці позбавлення волі, будучи звільненим з місць позбавлення волі 20.02.2015 року з Кам`янської ВК Запорізької області № 101 по відбуттю строку покарання, маючи не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та у лютому 2016 року повторно став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_5 09.02.2016 року близько 10.00 години, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яку він наймав згідно усного договору оренди у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив радіолу «Симфония модель 003» та аудіо-колонки «Стерео», які належать потерпілій ОСОБА_6 , при цьому у нього виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, та він визначив вищевказані радіолу та аудіо-колонки як об`єкт свого злочинного посягання.
Далі, ОСОБА_5 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, діючи умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, з корисливих спонукань та особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу, викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме:
- радіолу «Симфония модель 003», вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 70/34-487 від 23.02.2016 року, станом на 09.02.2016 року могла становити 4280,00 гривень,
- аудіо колонки «Стерео», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 70/34-487 від 23.02.2016 року, станом на 09.02.2016 року могла становити 375,00 гривень,
Після цього ОСОБА_5 з таємно викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4655 гривень.
Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються за ст. 185 ч.2 КК України.
В судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також суду пояснив, що він раніше неодноразово судимий, звільнився з місць позбавлення волі у лютому 2015 року. На теперішній час проживає у АДРЕСА_3 , де винаймає жиле приміщення. Неофіційно працює на ДМЗ грузчиком та отримує середній заробіток приблизно 3000-3500 грн. на місяць. Не одружений, дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Під час попередніх судових розглядів до нього застосовувалися запобіжні заходи у вигляді підписки про невиїзд, якого він дотримувався та не порушував його, на виклики слідчого та прокурора з`являвся, та не переховувався від суду. Про вчинене кримінальне правопорушення він добровільно повідомив органи поліції, у скоєному щиро розкаявся. Свою провину визнав у повному обсязі.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , приходжу до наступних висновків.
Відповідно до Витягу з ЄРДР за № 0000553 внесено відомості про те, що в період часу з 08.02.2016 року до 17.00 години 16.02.2016 року, невстановлена особа, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрала чуже майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: аудіо колонки «Стерео», чим заподіяла матеріальну шкоду (ЖЕО № 2488).
Так, відповідно до Витягу з ЄРДР за № 0000599 внесено відомості про те, що в період часу з 07.02.2016 року по 12.02.2016 року, невстановлена особа, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрала чуже майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: радіолу, чим заподіяла матеріальну шкоду на суму 400,00 грн. (ЖЕО № 2683).
Постановою про об`єднання кримінальних проваджень від 23.02.2016 року, кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від 17 лютого 2016 року та № 0000599 від 19 лютого 2016 року об`єднані в одне провадження. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно номер 0000553.
Про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повідомлено 25.02.2016 року.
За таких обставин вважаю, що клопотання та матеріали надані слідчим ОСОБА_4 , доводять про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 злочинну, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що крім того підтверджується протоколом огляду місця події від 22.02.2016 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , а також показаннями підозрюваного наданими в судовому засіданні слідчому судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Клопотання та матеріали, надані слідчим свідчать про існування ризику, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній є раніше неодноразово судимою особою, має не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості, повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення.
Щодо наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України приходжу до висновку про недоведеність слідчим його існування, оскільки слідчим не надано доказів того, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинене, буде переховуватись від досудового розслідування та суду, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що під час застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, він дотримувався та не порушував його, на виклики слідчого та прокурора з`являвся, та не переховувався від суду. Обставин, які б спростовували зазначені показання підозрюваного слідчим не надано. Також приймаю до уваги, що підозрюваний самостійно прийшов до відділення поліції та повідомив про вчинення ним кримінального правопорушення, свою провину визнав, що свідчить про відсутність ризику переховування від слідства та суду. Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що не будучи затриманим у порядку ст. 208 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 прибув до суду на призначений час для розгляду клопотання про обрання та застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання пі вартою, що розцінюється судом як готовність підозрюваного прибувати по першому виклику слідчого, прокурора або суду на визначений ними час.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п.п. 3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до приписів ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.
Таким чином, приходжу до висновку, що доводи слідчого і прокурора є недостатніми для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризику, зазначеному у клопотанні. Крім того, під час розгляду у суді клопотання встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та на теперішній час працевлаштувався, що позитивно характеризує особу підозрюваного.
Виходячи з матеріалів клопотання, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , особу правопорушника, який добровільно повідомив органи про вчинене ним кримінальне правопорушення, свою провину визнав, від суду не переховувався, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, наявність ризиків, а також необхідність завершення всіх процесуальних дій, без яких неможливий судовий розгляд зазначеного кримінального провадження, приходжу до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, так як саме даний запобіжний захід сприятиме запобіганню вчинення подібних кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжним заходом.
При цьому, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Красногвардійського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 24 квітня 2016 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ними час;
- не відлучатися за межі м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого СВ Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_4 .
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1