УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч.5 ст. 185, ч.1 ст. 14, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 14, п.п. 1,6,9,12 ч.2 ст. 115 КК України; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 14, п.п. 1,6,9,12 ч.2 ст. 115 КК України; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -
Дніпровським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..
В судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання обвинувачених під вартою до закінчення раніше визначеного судом строку.
Прокурор, мотивуючи тим, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України просив продовжити строк тримання під вартою обвинувачених на 2 місяці.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала думку прокурора, зазначивши, що обвинувачені залі суду погрожують їй фізичною розправою, заявивши, що все одно вони її вб`ють.
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 заперечували проти продовження строку тримання під вартою своїх підзахисних, при цьому заявили клопотання про зміну запобіжного захисту обвинуваченим на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечували проти продовження строку тримання їх під вартою. Обвинувачений ОСОБА_12 просив суд продовжити строк тримання його під вартою.
Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного:
відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Ухвалою суду від 17.12.2014 року строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 був визначений до 17.02.2015 року.
Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відсутні.
При цьому суд враховує заяву потерпілої ОСОБА_4 , яка повідомила суду про погрози, що надходять на її адресу від обвинувачених безпосередньо в залі суду, що суд вважає достатнім і допустимим доказом наявності вищезазначених ризиків.
Крім того, при вирішенні даного питання, суд враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у разі визнання їх винуватими, їх вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці їх постійного проживання, у тому числі наявність у обвинувачених родини й утриманців, наявність постійного місця роботи, репутацію обвинувачених, їх майновий стан, наявність судимостей.
Доводи захисників обвинувачених про недоведеність органами досудового розслідування винуватості їх підзахисних, суд не може прийняти до уваги, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, так як на даному етапі провадження судом докази не оцінювались з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Керуючись ст. ст. 177-178, 199, 315, 331 КПК України,
Продовжити запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної Служби України в м. Києві та Київській області до 17 квітня 2015 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної Служби України в м. Києві та Київській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя