АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/4696/13-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/50/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 25.02.2013р до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054, відносно:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу

Дніпропетровської області, зареєстрованого

за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2015р.
Вироком суду першої інстанції, 13 листопада 2015р., ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3р., з конфіскацією предметів контрабанди, а саме: медалей «За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы», на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 1р., з покладанням обов`язків, відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Вирішені питання по речовим доказам і по відшкодуванню процесуальних витрат.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , ухваливши свій виправдувальний вирок.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, оскільки воно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухваливши свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України у виді позбавлення волі строком на 4р.6 міс., та підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3р. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
За обставин, встановлених судом і детально наведених у вироку, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченогоч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, за наступних обставин.
Так, на початку квітня 2013р., обвинувачений ОСОБА_6 , маючи у власності колекцію медалей за тематикою - оборона та визволення міст від німецьких окупантів у ВВВ, яка належить до культурних цінностей, що має історичне значення та складається з медалей «За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы», які він зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив здійснити продаж зазначеної колекції.

ОСОБА_6 , будучи зареєстрованим під псевдонімом « ОСОБА_9 » користувачем Інтернет-аукціону « ОСОБА_10 », за допомогою власного комп`ютера розмістив на сайті Інтернет-аукціону «Аукро» пропозиції (лоти) щодо продажу предметів власної колекції, а саме медалей «За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы».

За результатом виставлених на Інтернет - аукціоні «Аукро» лотів, на початку квітня 2013р. року ОСОБА_6 отримав на належну йому електронну поштову скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » пропозиції від ОСОБА_11 щодо купівлі та пересилки до Російської Федерації на адресу: АДРЕСА_2 , медалей « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «За оборону Кавказа», «За оборону Москвы», «За освобождение Варшавы» та «За оборону Сталинграда» та від ОСОБА_12 , щодо купівлі та пересилки в Російську Федерацію на адресу: АДРЕСА_3 медалей «За взятие Будапешта» та «За освобождение Праги».

Після отримання вказаних пропозицій, на початку квітня 2013р. у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України поштовим каналом з приховуванням від митного контролю медалей, усвідомлюючи, що вони є колекцію за тематикою - оборона та визволення міст від німецьких окупантів у ВВВ, яка належить до культурних цінностей, що має історичне значення.

На початку квітня 2013р., ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою маскування та приховування медалей від митного контролю, власноруч вирізав у картоні 2 спеціальні схованки по контуру медалей, у які помістив медалі «За взятие Будапешта» та «За освобождение Праги», обгорнув картонним папером рекламного характеру, скріпив липкою стрічкою, помістив у конверт та заклеїв.

На вказаному поштовому конверті ОСОБА_6 з метою укриття власної причетності до здійснення міжнародного відправлення власноруч, на лицьовій стороні конверту написав прізвище вигаданої особи « ОСОБА_13 » та адресу відправника «б- АДРЕСА_4 », за якою він не мешкає та не зареєстрований, у нижньому правому куті прізвище та адресу отримувача « ОСОБА_12 , АДРЕСА_5 », чим приготував поштове відправлення для відправлення через митний кордон України до Російської Федерації.

Також, на початку квітня 2013р., ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою маскування та приховування медалей від митного контролю, власноруч вирізав у картоні 5 спеціальних схованок по контуру медалей, у які помістив медалі «За взятие Берлина», «За оборону Кавказа», «За оборону Москвы», «За освобождение Варшавы» та «За оборону Сталинграда», обгорнув картон з медалями картонним папером рекламного характеру та газетою, скріпив липкою стрічкою, помістив у конверт та заклеїв.

На вказаному поштовому конверті ОСОБА_6 , з метою укриття власної причетності до здійснення міжнародного відправлення власноруч, на лицьовій стороні конверту написав прізвище вигаданої особи « ОСОБА_14 » та адресу відправника «б- АДРЕСА_4 », за якою він не мешкає та не зареєстрований, у нижньому правому куті прізвище та адресу отримувача « ОСОБА_11 , АДРЕСА_6 », чим приготував його для відправлення через митний кордон України до Російської Федерації.

З метою довести свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, 9 та 10 квітня 2013р., знаходячись у відділеннях поштового зв`язку № 49 та № 8 ЦПЗ №2 Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта», усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження» від 21.05.2012р. №448, з метою переміщення вищевказаних предметів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, особисто передав вказані поштові відправлення у вигляді рекомендованих листів для пересилання до Російської Федерації, а саме:

- 9 квітня 2013р. передав оператору поштового зв`язку відділення №49 «Укрпошта», ОСОБА_15 відправлення у конверті на адресу ОСОБА_12 , на яке співробітником пошти було наклеєно номер штрих-кодового ідентифікатора RB500438807UA та видано ОСОБА_6 фіскальний чек;

- 10 квітня 2013р., передав оператору поштового зв`язку відділення №8 «Укрпошта», ОСОБА_16 відправлення у конверті на адресу ОСОБА_17 , на яке співробітником пошти було наклеєно номер штрих-кодового ідентифікатора RB500561640UA та видано ОСОБА_6 фіскальний чек.

Тим самим, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, щодо пересилки за межі України колекції медалей, які в сукупності є культурною цінністю, що має історичне значення, виконав усі необхідні дії, які він вважав за необхідне, для переміщення контрабандним шляхом вищевказаних нагород через митний кордон України.

Відповідно до висновку експерта №17438/14-53/17439/14-34/12867-12874/15-53/12875-12882/15-34 від 12.08.2015р. за результатами проведення комплексної судової мистецтвознавчої та металознавчої експертизи медалі: «За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы» підібрані за певними ознаками, а саме за тематикою - оборона та визволення міст від німецьких окупантів у ВВВ, незалежно від того, що кожна з них не є культурною цінністю, зібрані разом, складають колекцію, яка належить до культурних цінностей, що має історичне значення.

09 та 10 квітня 2013р. міжнародні поштові відправлення до Російської Федерації у вигляді рекомендованих листів за номерами штрих-кодових ідентифікаторів RB500438807UA на адресу ОСОБА_12 , та RB500561640UA на адресу ОСОБА_17 затримані співробітниками слідчого відділу Управління СБУ у Дніпропетровській області у відділі обробки міжнародної кореспонденції Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (м.Дніпропетровськ, вул.Привокзальна,11), у зв`язку з чим, ОСОБА_6 з причин, які не залежать від його волі, не зміг довести злочин до кінця.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , скасувати та ухвалити свій вирок, яким виправдати обвинуваченого.

Захисник вказує на незаконність судового рішення на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону України.

Захисник вважає, що вина ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині не доведена стороною обвинувачення, оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 являється колекціонером-фалеристом з великим стажем і всі медалі, якими він володів, він вважав такими, які не представляють собою культурної цінності, внаслідок їх великого тиражу та відсутності в них будь-яких дорогоцінних металів, саме тому він відкрито відправляв вказані медалі до Російської Федерації через поштові відділення «Укрпошти», у нього не було умислу на скоєння злочину.

Захисник, посилаючись на експертне дослідження №6388-32 від 18.12.2013р., вказує на те, що медалі: «За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы», «За строительство БАМа», «За отвагу на пожаре», які були вилучені з поштових відправлень ОСОБА_6 , не відносяться до категорії культурних цінностей, також, посилаючись на судово - мистецтвознавчу експертизу Харківського НДІСЕ №5942/8504 від 01.08.2014р., вказує на те, що встановити окрему культурну цінність наданих 9-ти медалей не надається можливим, посилаючись на комплексну судово - мистецтвознавчу і металознавчу експертизу №17438/14-53/17439/14-34/12867-12874/15-53/12875-12882/15-34 від 12.08.2015р., зазначає, що ці 9 вилучених медалей, культурними цінностями не являються.

Захисник вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.201 КК України.

Сергієнко вважає надуманими і безпідставними висновки суду про те, що медалі ««За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы», які зібрані разом, складають колекцію, яка відноситься до культурних цінностей, що мають історичне значення, при цьому зазначає, що перелічені медалі ніколи не були частиною колекції ОСОБА_6 , що підтверджено доказами по справі.

Прокурор, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України у виді позбавлення волі строком на 4р.6 міс., та підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3р.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Не погоджуючись з призначеним обвинуваченому покаранням, прокурор, вказує на те, що з перелічених судом обставин, які позитивно характеризують особу винного, до них відноситься тільки позитивна характеристика за місцем мешкання, інші зазначені судом факти, як то, не притягнення в минулому до кримінальної відповідальності, відсутність перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, свідчать про відсутність негативних відомостей про особу, а не його позитивні дані.
Прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 не зміг довести злочин до кінця лише з причин, які не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були припинені співробітниками правоохоронного органу, тому така обставина, як відсутність тяжких наслідків від злочину не повинна була враховуватися судом при призначенні обвинуваченому покарання, оскільки спричинення шкоди чи будь-яких інших наслідків, не є умовою настання відповідальності за ознакою складу злочину, передбаченого ч.1 ст.201 КК України.
Крім, цього, прокурор вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним тяжкого злочину та відсутність обставин, які пом`якшують покарання, тому на його думку, мінімальний строк призначеного судом покарання, і мінімальний іспитовий строк, не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити у повному обсязі, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення.
Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді, повністю підтримав апеляційну скаргу свого захисника, просив її задовольнити у повному обсязі, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України у виді позбавлення волі строком на 4р.6 міс., та підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3р.
В іншій частині рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , просила залишити без задоволення.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційних скарг.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг сторони захисту і обвинувачення, зіставивши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, прослухавши технічний запис судових засідань, дійшла висновку, що вони не обґрунтовані, і не підлягають задоволенню.

28 жовтня 2015року, виходячи з фактичних обставин кримінального провадження, встановлених у судовому засіданні, дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор у відповідності до ст.338 КПК України, змінив обвинувачення, склавши обвинувальний акт(ар.пр.204т.3), копії якого вручив стороні захисту(ар.пр.209, 210 т.3), розгляд справи було відкладено і надано стороні захисту можливість підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.
Прокурор формулюючи обвинувачення і викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважав беззаперечно встановленими, вказав в обвинувальному акті, що ОСОБА_6 , обвинувачюється у замаху на контрабанду культурних цінностей, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, а саме колекції медалей за тематикою оборона та визволення міст від німецьких окупантів у ВВВ, яка належить до культурних цінностей, що має історичне значення та складається з медалей «За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы», «За строительство БАМа», «За отвагу на пожаре».

Суд першої інстанції, у відповідності до ст.337 КПК України розглянув кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення.
Доводи захисника проте, що суд першої інстанції, ухвалив рішення, яке ґрунтується на припущеннях і суперечливих доказах, надумані і не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Суд першої інстанції, повно і всебічно, дослідивши всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши докази надані стороною обвинувачення і стороною захисту, кожен окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов законного висновку про винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.
Згідно п.18ч.1ст.4 МК України, культурні цінності це об`єкти матеріальної і духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.
Закон України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» №48/1999року, зі змінами, регулює відносини, пов`язані з вивезенням, ввезенням та поверненням культурних цінностей, і спрямований на охорону національної культурної спадщини та розвиток міжнародного співробітництва України у сфері культури.
У ст.1 Закону викладено визначення колекція культурних цінностей - однорідні або підібрані за певними ознаками різнорідні предмети, які, незалежно від культурної цінності кожного з них, зібрані разом становлять художню, історичну, етнографічну чи наукову цінність, а саме: рідкісні монети, ордени, медалі, печатки та інші предмети колекціонування; вивезення культурних цінностей - фактичне переміщення юридичними чи фізичними особами з будь-якою метою через митний кордон України культурних цінностей з території України без зобов`язання їх зворотного ввезення в Україну;
Предметом контрабанди можуть бути як культурні цінності України, так і культурні цінності інших держав незалежно від форм власності.

Історичні цінності є частиною культурних цінностей, тому виключення із тексту ст.201 КК України слів «історичні цінності» Законом України від 15 листопада 2011р.№4025-I не означає декриміналізацію контрабанди таких цінностей.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження вважає, що суд першої інстанції, з`ясовуючи, чи були предметом контрабанди вказані в обвинувальному акті медалі «За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы», «За строительство БАМа», «За отвагу на пожаре», всебічно дослідив надані докази.

У ст. 84 КПК України визначено поняття доказів у кримінальному провадженні, це є фактичні дані, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. З огляду на викладене, одним із джерел доказів у справі є висновок експерта.
Оцінюючи висновки судових експертиз, щодо визнання колекції медалей за тематикою - оборона та визволення міст від німецьких окупантів у ВВВ, культурними цінностями, що мають історичне значення та складаються з медалей «За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы», суд, законно і обґрунтовано послався як на доказ, саме на висновок експерта Київського НДІСЕ за результатами комплексної мистецтвознавчої та металознавчої експертизи №17438/14-53/17439/14-34/12867-12874/15-53/12875-12882/15-34 від 12.08.2015 року, оскільки зазначена експертиза була виконана з додержанням вимог Закону.

Висновок експерта повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст. 101 КПК України, Закону України «Про судову експертизу» № 4038-ХІІ від 25 лютого 1994 року (зі змінами від 19 грудня 2006 року) та «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 8.10.1998 року N 53/5.
Так, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, освіта, спеціальність, учений ступінь і звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав та які провів дослідження, мотивовані відповіді на поставлені питання, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Оскільки, експертне дослідження Донецького НДІСЕ №6388-22 від 18.12.2013р.(ар.пр.77, 78-85 т.3) не відповідало вимогам ст.ст.101, 102 КПК України, і крім того, згідно з п.12ст.290 КПК України не було відкрито іншій стороні кримінального провадження, суд, правильно, не допустив відомості, що містяться в них, як докази, тому посилання захисника на вказаний висновок, як на доказ, є безпідставним.
Висновок комплексної судово-мистецтвознавчої та металознавчої експертизи № 9475/10230 ХНДІСЕ ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса, складений 04.11.2013р., висновок комплексної судово-мистецтвознавчої та металознавчої експертизи № 5942/8504 ХНДІСЕ ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса, від 01.08.2014р.(ар.кр.пр.54, 55-63,125, 126-134т.3) не суперечать, одна одній, і по суті, не протирічать висновку експерта Київського НДІСЕ за результатами комплексної мистецтвознавчої та металознавчої експертизи №17438/14-53/17439/14-34/12867-12874/15-53/12875-12882/15-34 від 12.08.2015 року.

Однак, висновки експерта Київського НДІСЕ від 12.08.2015 року, відповідають визначенню предмету контрабанди, зазначеному у ст.1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» №48/1999року, зі змінами.
Суд першої інстанції, обґрунтовано визнав і інші документи, доказами, які узгоджуються між собою, та свідчать про умисний намір обвинуваченого на вчинення дій по переміщенню через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, і слушно послався на них у вироку, а саме - протокол огляду від 11.04.2013 року, згідно якому були оглянуті сторінки Інтернет сайту «Аукро», інтернет сторінка користувача « ОСОБА_9 » на яких зберігаються відомості, щодо переліку предметів виставлених на продаж, медалів та орденів (т.1 а.с. 98-106);

- протокол огляду від 12.04.2013 року згідно якому було оглянуто електронну поштову скриньку ОСОБА_6 (т.1 а.с. 108-110);

- протокол огляду від 14.05.2013 року згідно якому оглянуті предмети та речі вилучені 12.04.2013 року у міжнародних поштових відправленнях для ОСОБА_18 , Белгородська область, ОСОБА_12 Пензенська область, Шевченко О. Московська область (т.1 а.с. 111-129);

- постанова про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів справи кримінального провадження речових доказів від 17.05.2013 року, а саме: конвертів міжнародного поштового відправлення та медалів «За оборону Сталинграда», «За взятие Берлина», «За взятие Будапешта», «За освобождение Варшавы», «За оборону Кавказа», «За освобождение Праги», «За оборону Москвы», «За отвагу на пожаре» та «За строительство Байкало-Амурской магистрали» та квитанція про передачу їх на зберігання (т. 1 а.с. 131-132, 133);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.05.2013 року, згідно якому свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_6 , як постійного клієнта відділення №49 «Укрпошти», який передав їй для пересилки до Російської федерації два міжнародних поштових відправлення у вигляді рекомендованих листів в запечатаному вигляді громадянам ОСОБА_18 . Белгородську область та ОСОБА_12 в Пензенську область (т.2 а.с. 35-36);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.05.2013 року згідно якому свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка в поштовому відділенні №8 «Укрпошти», передав їй для пересилки до Російської федерації рекомендований лист на адресу ОСОБА_11 , Московської області (т.2 а.с. 45-46).

Враховуючи вимоги ч.2 ст.15 КК України, а також п.8 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», від 3 червня 2005 р. № 8
із змінами, де зазначено, що при розгляді справ про контрабанду судам слід мати на увазі, що цей злочин вважається закінченим з моменту незаконного переміщення предметів контрабанди через митний кордон України, і ,що замах на контрабанду має місце, якщо її предмети виявлено до переміщення через митний кордон України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його затримали на місті злочину.

Щодо доводів прокурора про м`якість призначеного покарання, колегія суддів, вважає їх безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, виходячи з вимог ст.ст.50, 65 КПК України, повно і ретельно перевірив відносно нього обставини які пом`якшують покарання, а також перевірив відомості, характеризуючи особу обвинуваченого. Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував ступінь тяжкості і обставини вчиненого правопорушення, особу винного ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Призначене покарання є достатнім і необхідним для його виправлення і попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити - без задоволення, а вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2015р. - без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 - заставу в сумі 22 940 грн., скасувати і заставу повернути засудженому.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4