490/6553/15-к 29.03.2016
н/п 1-кп/490/207/2016
Справа № 490/6553/15-к
ВИРОК
29 березня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , національність росіянин, громадянин України, місце народження м. Горький, Росія, без місця реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого, в останнє:
- вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2013 року за ч.2 ст. 309, ч.2 ст.263 КК України, зміненого ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19.03.2013 р. до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяці, звільненого 27.08.2014 р., під адміністративний нагляд строком на 1 рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.187 Кримінального кодексу України, -

Сторони судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за наступних обставин.
Вчиняючи передбачене ч.1 ст. 187 КК України кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 13 травня 2015 року о 14-30 годин, знаходячись на території торгівельного намету на ринку "Україна", розташованого по вулиці Комсомольська в м. Миколаєві, з погрозою застосування заздалегідь заготовленого ножа, відкрито намагався заволодіти грошовими коштами, які належать ОСОБА_6 . Останній, сприймаючи можливість застосування ОСОБА_3 ножа та нанесення ним тілесних ушкоджень як реальну погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, побоюючись за своє життя та здоровя, намагаючись припинити дії ОСОБА_3 , отримав від останнього тілесне ушкодження у вигляді рани в області п`ятого пальця лівої кісті, крововилив в області правого передпліччя.
Разом з тим, тим суд доходить висновку, про відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, з наступних підстав.
З об`єктивної сторони розбій, відповідно до ч.1 ст. 187 КК України є нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою спричинення такого насильства. Напад може бути таємним чи відкритим, але обов`язково повинен виявлятися у психологічному або фізичному насильстві, яке має реальний характер: воно здатне подавити волю потерпілого і примусити його передати майно.
Психічне насильство виражається в погрозі заподіяти вказане фізичне насильство, у тому числі і в погрозі вбивством.
При цьому погроза повинна мати реальних характер і сприйматися потерпілим як така, що дійсно може бути реалізована.
Із фактичних обставин справи щодо ОСОБА_3 встановлено, що він мав намір отримати будь яку суму грошей, від будь якої особи. Зайшовши до торгівельного намету ОСОБА_6 , попросив дати йому грошей. Потерпілий словесно виразив своє невдоволення вимогою обвинуваченого, але, останній не покинув торгівельного намету і продовжував стояти. Поведінка обвинуваченого обурила потерпілого, на що він встав зі стільця, підійшов до ОСОБА_3 узяв лівою рукою за його праву руку, а правою рукою за ліву ключицю в районі шиї і штовхнув його з торгівельного намету на землю, заламав йому руки, та тримав до приїзду працівників міліції.
З наданих потерпілим в судовому засіданні показань, з`ясовано, що потерпілий не помітив одразу ножа в руці ОСОБА_3 , а побачив його лише тоді, коли встав зі стільця з метою виштовхнути останнього з торгівельного намету.
Аналіз характеру та послідовності дій обвинуваченого ОСОБА_3 у своїй сукупності не свідчать про напад і виключає психічне насильство в погрозі заподіяти фізичне насильство потерпілому - як дві нерозривні, взаємозалежні дії, що складають суспільно небезпечне діяння проти власності розбій.
Враховуючи вказані обставини суд вважає, що дії ОСОБА_3 не свідчать про напад, поєднаний із погрозою застосування насильства у зв`язку з чим ОСОБА_3 слід виправдати за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Крім цього, судом встановлено, що 12 травня 2015 року приблизно о 20-00 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 знаходячись поряд з пам`ятником воїнам танкістам, на території скверу, розташованого на перехресті проспекту Леніна та вулиці Комсомольська у м. Миколаєві, в ході раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_7 , реалізуючі свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_7 два ножові поранення в область правого передпліччя та правої частини ребер.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України вину не визнав, суду показав, що 12 травня 2015 року більш точного часу не пам`ятає, відпочивав в компанії знайомих йому людей у сквері, розташованого на перехресті проспекту Леніна та вулиці Комсомольська у м. Миколаєві, до них підійшов ОСОБА_7 , в ході розмови з яким виник словесний конфлікт з приводу телефону, який в руках тримав ОСОБА_7 .. На його думку телефон був схожий на той, який, не за довго до цієї зустрічі у нього вкрали, аби уникнути з`ясування стосунків ОСОБА_7 , побіг через проспект Леніна, в невідомому напрямку, більше з ним у той день ОСОБА_3 не зустрічався. Будь яких ножових поранень ОСОБА_7 під час конфлікту не наносив. Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, його винуватість повністю підтверджується зібраними і дослідженими в ході судового розгляду доказами в їх сукупності.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що в вечері 12.05.2015 року більш точного часу не пам`ятає, на перехресті проспекту Леніна та вул. 7-ма Слобідьська зайшов до двору житлового будинку, номер якого не пам`ятає, придбати пляшку самогону де і зустрівся з ОСОБА_3 . Після чого, вони вдвох направилися до скверу розташованого на перехресті проспекту Леніна та вулиці Комсомольська у м. Миколаєві, і на лавці, що навпроти будинку по пр. Леніна з вивіскою "VIKRA" розпивали придбаний самогон. Під час вживання алкогольного напою між ним та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 маючи при собі розкладний ніж, що був поряд із ним на лавці, схопив його за ліву руку а правою рукою наніс йому удар ножем в область печінки, потім ще декілька разів ОСОБА_3 наніс йому удари ножем, після чого ОСОБА_7 прикриваючи рукою рану побіг у напрямку вул. 7-ма Слобідська. Біля магазину "Плюс" що розташований по вул. Акіма, в м. Миколаєві, точну адресу не пам`ятає, впав на тротуарну плитку де і втратив свідомість.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 12 травня 2015 року у вечірній час, викликала міліцію і швидку медичну допомогу пораненому ОСОБА_7 , який лежав без свідомості біля магазину "Плюс" розташованого по вул. Акіма, в м. Миколаєві.
Свідок ОСОБА_9 , суду пояснила, що перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 12 травня 2015 року близько 17-00 годин ОСОБА_7 пішов із дому, у невідомому напрямку, пізніше сусід повідомив що її чоловік без свідомості лежить під магазином. У ОСОБА_7 були видимі ножові поранення його забрала швидка медична допомога. З початку ОСОБА_7 обставин події не пам`ятав, а пізніше пригадав і назвав чоловіка, прізвище і ім`я, якого вона не пам`ятає. пригадує лише те, що з цим чоловіком ОСОБА_7 раніше відбував покарання.
Будь - яких підстав ставити під сумнів правдивість показань свідків або потерпілого по справі не має. Обвинувачений ОСОБА_3 не зміг навести ні одного мотиву, з якого вказані особи могли його оговорити.
Крім цього, факт вчинення ОСОБА_3 вказаного вище злочину підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами.
Висновком експерта №675 від 18.05.2015 р. у потерпілого ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого торакоабомінального поранення справа з пораненням діафрагми та печінки, правостороннього гемотораксу, внутрішнього крововиливу, геморрагічного шоку 3 ступеня, 2 колото-різаних пошкоджень в області правого передпліччя. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючого торакоабомінального поранення справа з пораненням діафрагми та печінки, правостороннього гемотораксу, внутрішнього крововиливу, геморрагічного шоку 3 ступеня за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Тілесне ушкодження у вигляді двох колото-різаних пошкоджень в області правого передпліччя, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Протоколом огляду місця події від 13.05.2015 року, згідно якого, з місця огляду було вилучено ніж довжиною 250 мм., довжина рукоятки 112 мм. належний ОСОБА_3 .
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 04.06.2015 року з участю потерпілого ОСОБА_7 , згідно якого, останній впізнав серед пред`явлених йому речей ніж №2 яким йому було спричинені тілесні ушкодження.
Висновком експерта №123 від 09.07.2015 року, за висновками якого можливість утворення виявлених ушкоджень на куртці та джемпері ОСОБА_11 від дії клинка наданого на експертизу ножа (вилученого протоколом ОМП від 13.05.2015р. належного ОСОБА_3 ) не виключена.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.07.2015р. з участю потерпілого ОСОБА_7 .
Оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_3 умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_7 .
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради пред`явлено цивільний позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 на суму 3386,7 грн. який за результатом судового розгляду підлягає задоволенню, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного вище злочину доведена.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме, те, що він є раніше судимим, в останнє засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2013 року за ч.2 ст. 309, ч.2 ст.263 КК України, зміненого ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19.03.2013 р. до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяці, звільненого 27.08.2014 р., під адміністративний нагляд строком на 1 рік, не працює, не маючого постійного місця проживання, який за місцем відбування покарання в Ольшанскій виправній колонії №53 характеризується позитивно.
Обставин які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , та що обтяжують - судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією частини 1 статті 121 КК України, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Процесуальні витрати по залученню експерта у кримінальному провадженню у вчиненні злочину, яке визнане судом доведеним, покладаються на обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне залишити попереднім.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд -
У вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_3 виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Строк відбування призначеного ОСОБА_3 покарання відраховувати з дня затримання з 13 травня 2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення у період з 13.05.2015 року по 29.03.2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 на суму 3386,7 грн. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ МВС України в Миколаївській області процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів в загальній сумі 7273,56 гривень.
Речові докази:
- одяг потерпілого ОСОБА_7 , одяг підозрюваного ОСОБА_3 , розкладний ніж, три змиви речовини бурого кольору, пачка цигарок "D&B", скляна пляшка "Дюшес", жерстяна банка "Revo", п`ять полімерних стаканів, пляшка скляна "Пшенична краля", полімерна пляшка "Пепсі", окуляри, фрагмент тканини, просякнутий речовиною бурого кольору, зразок крові потерпілого ОСОБА_7 , зразок крові ОСОБА_6 -о., зразок крові підозрюваного ОСОБА_3 , зразок нігтів підозрюваного ОСОБА_3 , пачка цигарок "Вінстон", які знаходяться в камері зберігання речових доказів Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області - знищити;
Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попереднім.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 3386,70 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення ним копії вироку.
Суддя ОСОБА_1