Ухвала
іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Нойштреліц, Німеччина, який
мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, просить їх змінити, перекваліфікувавши його дії з п. 6 ч. 2 ст. 115 на ст. 116 КК України, з ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 на ст. 128 КК України, та призначити покарання в межах санкцій цих статей. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що умислу на вбивство ОСОБА_8 з корисливих мотивів у нього не було, а потерпіла ОСОБА_9 взагалі випадково потрапила під обстріл. Вказує на те, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, неправильно кваліфікував його дії та при призначенні покарання не врахував усіх пом`якшуючих обставин. Також засуджений зазначає про неповноту судово-психологічної експертизи, оскільки експерт не прослуховувала записи судових засідань та не переглядала відео слідчих експериментів.

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено:

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 3 ст. 15, п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому майна.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.

Так, 30 жовтня 2013 року ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_9 8 735,00 грн строком на один мiсяць. За сплином зазначеного часу ОСОБА_5 в зв`язку фінансовими труднощами вказану суму повернути не зміг, тому через деякий час ОСОБА_9 почала телефонувати до нього та вимагати повернення боргу. ОСОБА_5 , не маючи можливості повернути взяті в борг кошти, протягом тривалого часу обіцяв повернути позику.

В сiчнi 2014 року ОСОБА_5 отримав вiд покупцiв за товар, який він реалiзовував, 25 000 грн, якi 08 січня 2014 року він повинен був передати своєму роботодавцю ОСОБА_10 .

08 січня 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи у м.Івано-Франківську, взявши iз собою 8 735 грн та пістолет «ZORAКl - MOD. 914» № НОМЕР_1 , який він незаконно зберiгав без передбаченого законом дозволу, поїхав до будинку ОСОБА_9 у с. Залуква Галицького району Івано-Франківської області, маючи умисел на вбивство двох осіб з корисливих мотивів, оскільки не бажав повертати борг.

Будучи озброєним пістолетом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на позбавлення життя двох осіб з корисливих мотивів, ОСОБА_5 здійснив ряд цілеспрямованих пострілів у голову та тулуб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Коли набої в магазинi пiстолету закінчились, ОСОБА_5 . помiтив, що ОСОБА_8 продовжує подавати ознаки життя, тому він направився в кухню, щоб взяти звiдти нiж, яким мав намір довести свiй злочинний намір до кiнця. В цей час ОСОБА_9 , скориставшись моментом, з метою уникнення смерті, через вiдчиненi вхiднi дверi втекла з будинку. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свiй злочинний намір, направлений на позбавлення життя двох осiб, з корисливих мотивiв, повернувся до коридору та ножем наніс ОСОБА_8 . цiлеспрямовані удари у життєво важливi дiлянки тiла, спричинивши останньому тяжких тілесних ушкоджень, вiд яких потерпiлий помер на мiсцi.

Пiсля цього ОСОБА_5 забрав грошовi кошти у сумі 8 735 грн, якi він попередньо передав ОСОБА_9 , зiбрав гiльзи, взяв iз собою знаряддя злочину та з мiсця вчинення злочину зник.

В результаті злочинних дiй ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень. Однак, ОСОБА_5 не змiг довести до кiнця свiй злочинний умисел з причин, що не залежали вiд його волi, оскільки смерть ОСОБА_9 не настала завдяки своєчасно наданій медичній допомозі.

Крім того, пiд час проведення огляду помешкання ОСОБА_5 у м. Івано-Франківську було виявлено та вилучено особливо небезпечні наркотичні засоби - канабiс, масою 19,43 г, та екстракт канабiсу, масою 0,542 г, які він придбав та зберiгав за мiсцем проживання для власного вживання, без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання поданої скарги, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання засуджений, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даними нормами кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.

Той факт, що засуджений вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів, незакінчений замах на вбивство потерпілої ОСОБА_9 з корисливих мотивів, незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби без мети збуту, незаконно зберігав та носив вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу, підтверджується показаннями потерпілої, свідків, даними, що містяться у протоколах огляду місця події, слідчих експериментів, речей та висновках експертиз.

На думку колегії суддів,висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 саме у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх належність та допустимість.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання часткове визнання ним вини, часткове відшкодування майнової шкоди, молодий вік та сприяння розкриттю злочину, а також дані про його особу та позицію потерпілої, тобто суд дотримався вимог статей 65-67 КК України.

Крім того, доводи засудженого щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, аналогічні наведеним у його касаційній скарзі, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи його апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3