Справа № 700/848/16-к
Провадження № 1-кп/700/90/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 р. Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у режимі відеоконферензв`язку в залі суду в смт. Лисянка справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, засудженого 16.05.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.186 КК України до відбування покарання у вигляді 6 років 3 місяців позбавлення волі, 03.10.2014 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області на підставі ст.82 КК України замінено не відбуту частину покарання на більш м`яке покарання, а саме на виправні роботи на не відбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 3 дні, з утриманням 20% заробітної плати щомісячно на користь держави, обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2013 року засуджений за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі. 03.10.2014 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області на підставі ст.82 КК України змінено не відбуту частину покарання на більш м`яке покарання, а саме на виправні роботи на не відбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 3 дні з утриманням 20% заробітної плати щомісячно на користь держави.

07.11.2014 року ОСОБА_4 поставлений на облік Лисянського РП Жашківського МРВ КВІ.

Для відбування покарання у виді виправних робіт ОСОБА_4 , згідно трудового договору від 28.11.2014 року № 8, був направлений на приватне підприємство «Задульський», де він був призначений на роботу слюсарем-ремонтником.

Проте, ОСОБА_4 з 21.05.2015 р., 22.05.2015 р. та 25.05.2015 р., умисно, безпричинно не з`явився для відбування покарання у виді виправних робіт. 26.05.2015 року по місцю роботи ОСОБА_4 був відсутній, про причину не виходу на роботу не повідомляв ні Лисянське РП Жашківського МРВ КВІ ні власника ПП «Задульський», на зв`язок не виходив та по місцю проживання відсутній по даний час.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю і пояснив, що дійсно скоїв злочин при обставинах і з наслідками, вказаними в обвинувальному акті. Він дійсно з 21.05.2015 р., 22.05.2015 р. та 25.05.2015 р., умисно, безпричинно не з`явився для відбування покарання у виді виправних робіт до ПП «Задульський». На даний час усвідомив скоєне, жалкує, що поступив необдумано і запевняє, що подібного більше не повториться.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Дії підсудного ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який посередньо характеризуються за місцем проживання, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.

Як пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує підсудному, що вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, розкаявся в скоєному, в ході досудового слідства та в судовому засіданні давав послідовні, правдиві покази, чим активно сприяв розкриттю злочину.

Наведені обставини, що пом`якшують ОСОБА_4 покарання істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, але враховуючи особу винного суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 а також запобігання вчинення ним нових злочинів можливе лише при призначенні покарання у виді арешту.

На момент постановлення даного вироку ОСОБА_4 не відбув покарання 1 рік 1 місяць 22 днів виправних робіт за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2013 року, тому до призначеного покарання йому необхідно частково приєднати частину невідбутого покарання за вказаним вироком з розрахунку, відповідно до ст.72 КК України, де одному дню позбавлення волі (арешту) відповідають три дні виправних робіт, що складає: 417 днів : 3 = 139 днів позбавлення волі (арешту)= 4.5 місяців арешту.

Цивільні позови по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання два місяці арешту.

До призначеного покарання, на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2013 року, і остаточно призначити до відбування шість місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуюча -