Справа № 453/843/16-к
Провадження № 1-кп/456/273/2016
ВИРОК

іменем України

01 серпня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плав`є Сколівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, інваліда 2-ї групи, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, за ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 у 2013 році після смерті свого тестя ОСОБА_6 , який мав у власності боєприпаси та бездимний порох та які знаходилися у сейфі покійного, знаючи про необхідність отримання передбаченого законом на зберігання боєприпасів та бездимного пороху дозволу, переніс металевий сейф з вищезазначеними речами до свого житлового будинку, що в АДРЕСА_1 .

01.03.2016 року працівниками Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області було проведено обшук в житлі та інших володіннях ОСОБА_5 за його місцем проживання по АДРЕСА_1 , під час якого з житлового будинку було вилучено бездимний одноосновний порох ємкістю 60,68 грам, який відноситься до метальних вибухових речовин, чотири патрони калібру 9 мм, один спортивно мисливський патрон кільцевого запалювання калібру 5,6 мм, один патрон калібру 7,62 мм до револьвера Наган, які являються боєприпасами до вогнепальної нарізної зброї, придатні до стрільби.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він своїми діями вчинив незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

24.06.2016 року між прокурором та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вказані вид, міра покарання визначені сторонами угоди з врахуванням ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження, характеру і тяжкості обвинувачення, каяття обвинуваченого.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 24.06.2016 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

засудив:

Затвердити угоду від 24 червня 2016 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1