Справа №293/830/16-к
УХВАЛА
30 серпня 2016 року смт Черняхів
Слідча суддя Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 з участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчої ОСОБА_4
розглянувши клопотання старшої слідчої СВ Черняхівського відділення поліції Коростишівського ВП ГУ НП України в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324 від 29.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідча звернулася до суду з клопотанням від 29.08.2016 про арешт майна (далі клопотання), в якому просить накласти арешт на майно ОСОБА_5 , а саме на автомобіль ВАЗ 21154, д. н. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання слідча зазначає, що 28.08.2016 близько 17 год. 45 хв. до чергової частини Черняхівського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області з Черняхівського ТМО надійшло повідомлення про те, що до приймального відділення було доставлено малолітнього ОСОБА_6 , 2008 р. н., з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП.

В ході досудового слідства встановлено, що 28.08.2016 близько 15 год. 00 хв. в с. Городище Черняхівського району по вул. Миру водій ОСОБА_5 , керуючи власним транспортним засобом марки ВАЗ 21154, д. н. НОМЕР_1 , вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , 2008 р. н., який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.

Автомобіль марки ВАЗ 2115, д. н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , 28.08.2016 оглянутий та визнаний в кримінальному провадженні речовим доказом, оскільки вказаний автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324 від 29.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000324, копія якого додана до клопотання.

Клопотання погоджене прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області юристом 2 класу ОСОБА_3 .

Враховуючи, що слідча та прокурор в судовому засіданні не заявили клопотання про застосування технічних засобів фіксування при розгляді клопотання, розгляд клопотання на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України здійснюється слідчим суддею без здійснення його фіксації.

Слідча в судовому засіданні заявлене клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засідання заявлене клопотання також підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Розглянувши клопотання та додані до нього документи, заслухавши думку слідчої та прокурора, які клопотання підтримали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Клопотання відповідає вимогам КПК України, належним чином обґрунтоване, наведено достатньо підстав вважати, що накладення арешту на зазначений автомобіль матиме важливе значення для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні.

З аналізу клопотання суд приходить до висновку, до досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Тому, відповідно, розгляд клопотання здійснюється без виклику особи, що є власником зазначеного майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що автомобіль марки ВАЗ 21154, д. н. НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_5 , та відповідно до постанови слідчої від 29.08.2016 вказаний автомобіль визнано речовим доказом, слідча суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що на даному автомобілі можуть зберігатися сліди злочину та у випадку не накладення на нього арешту можуть бути зіпсовані, знищені.
На підставі викладеного, керуючись статтями 170-172 КПК України, слідча суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21154, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 175 КПК України дана ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ст. 395 КПК України ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідча суддя/ підпис/ ОСОБА_1
копія: вірно
суддя: