Справа № 2604/8211/12
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін судового провадження: заявника/інспектора ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування,
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2013 особу в інтересах якої подано клопотання визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України та, з урахуванням положень ст.ст. 69, 70 вказаного Кодексу, призначено покарання у виді позбавленняволі на строк 5 років й із застосуванням ст. 75 цього ж Кодексу звільнено від відбування цього покарання з іспитовим строком на 3роки з покладенням зобов`язань з числа передбачених ст. 76 КК України.

На цей час, до суду надійшло клопотання заявника про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку та обґрунтоване наявністю передумов регламентованих ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України.

У судовому засіданні сторони судового провадження це клопотання підтримали, просили задовольнити з підстав вказаних в останньому.

В той же час, у судове засідання засдужений будучи повідомленим про день та час розгляду клопотання (подання), згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у його відсутність та вивчивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, статтею 78 КК України регламентовано, що після закінчення іспитового строку, засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного покарання.

Вимогами ч. 2 ст. 165 КВК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, за поданням кримінально-виконавчої інспекції звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в кримінально-виконавчій інспекції.

А, згідно ст.ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Так, підтвердженням того, що особа у період іспитового строку не вчинила нового злочину підтверджується вимогами на судимість.

Але, у цьому випадку вимога на судимість по картотеках адмінзатриманих датована 15.12.2015 (а.ос.125), а інша вимога за 02.06.2016 (а.ос. 150), утой час, як сам іспитовий строк у засудженого закінчився тільки 24.01.2016, що вказує на те, що перевірка за увесь період дії іспитового строку, а саме з 24.01.2013 по 24.01.2016 заявником не проводилася, а тому дані обставини є невстановленими.

Не з`ясовано заявником і питання того з яких підстав засуджений не прибував до нього у період з 23.06.2015 по 24.01.2016, тобто не виконував, у цей час, покладені на нього обов`язки регламентовані ст. 76 КК України за вироком суду від 24.01.2013.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання заявника за своєю суттю є сумнівним, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), а тому у його задоволенні слід відмовити так, як заявник, у супереч положень ст.ст. 22, 26 КПК України, не довів наявність передумов регламентованих ст. 78 КК України для звільнення особи від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 78 КК України, ст. 165 КВК України, ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування відмовити.

Матеріали контрольної (особової) справи повернути до Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.
С у д д я : ОСОБА_1