Справа № 460/2480/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2016м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові Львівської області справу у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 від 30 жовтня 2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мервичі, Жовківського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , за військовим званням - солдат, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2014 року, наказом командира військової частини НОМЕР_2 №196 солдата ОСОБА_4 , мобілізовано на підставі Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607/2014 Про часткову мобілізацію, призначено на посаду телефоніста інформаційно-комунікаційного вузла цієї частини.

Відтак, з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_2 з районного військового комісаріату він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до Директиви. Генерального штабу Збройних Сил України від 26.07.2014 № НОМЕР_3 військова частина НОМЕР_2 з 15.09.2014 переведена на організаційно-штатну структуру воєнного часу та перейшла на умовне найменування - військова частина - польова пошта НОМЕР_1 .

21 серпня 2014 року, солдат ОСОБА_4 , без дозволу командира, не маючи наміру назавжди ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби - територію Міжнародного центру миро творчості та безпеки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

27 квітня 2016 року, солдат ОСОБА_4 самостійно прибув у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, про що доповів своєму командуванню та приступив до виконання обов`язків військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину визнав повністю та дав суду показання, що він дійсно 13 серпня 2014 року мобілізований на військову службу і вибув у військову частину НОМЕР_2 для проходження військової служби по мобілізації. 21 серпня 2014 року, без дозволу командира, самовільно залишив територію військової частини в якій проходив військову службу за сімейними обставинами, в цей період перебував за місцем свого проживання, однак самостійно повернувся у військову частину і приступив до виконання службових обов`язків. Жодного наміру назавжди ухилятися від військової служби в нього не було.

-2-

В даний час в скоєному він щиро розкаюється, розуміє, що вчинив протиправні дії. Просить суворо його не карати, не позбавляти волі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його винуватість стверджується зібраними в ході досудового та судового слідства доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000202 від 30 жовтня 2014 року та матеріалах судової кримінальної справи №460/2480/15-к. Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому провадженні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового провадження. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.

Оцінюючи докази по даній справі, що були добуті та досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, враховуючи ті обставини, що під час судового розгляду не доведено умислу обвинуваченого ОСОБА_4 на скоєння дезертирства, тобто в самовільному залишенні розташування військової частини з метою ухилитися від військової служби, а доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, без дозволу командира, 21.08.2014 року, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , тобто понад один місяць, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно перекваліфікувати з ч.1 ст.408 КК України на ч.3 ст. 407 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , як пом`якшуючі вину обставини, суд визнає те, що він сам з`явився із зізнанням, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в скоєному розкаявся.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не добуто.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, в той же час щиро розкаюється у вчиненому, сам з`явився із зізнанням, сприяв органам досудового розслідування у швидкому розкритті злочину, своїми діями не заподіяв шкоди.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

У кримінальному провадженні витрат на залучення експерта немає.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, застосованого 15 липня 2015 року Шевченківським районним судом м. Львова строком шістдесят днів, судом не продовжувався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст. 407 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до ст.76 КК України, під час іспитового строку зобов`язати

-3-

засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Командиру військової частини-польова пошта НОМЕР_1 здійснювати контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_4 , а у разі його звільнення з військової частини, контроль за виконанням вироку покласти на органи кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: