Номер провадження: 11-кп/785/1330/16
Номер справи місцевого суду: 492/766/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 08.08.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000137 від 27.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296 та ч.1 ст.263 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків,

встановив:
14.06.2016 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000137 від 27.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296 та ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 08.08.2016 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення невідповідністю обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а саме: він не містить дати його складення, в ньому зазначена невірна адреса потерпілого ОСОБА_9 , до обвинувального акту не додані розписки обвинуваченого та захисника про отримання копії реєстру матеріалів досудового розслідування, а фактичні обставини, які прокурор вважає доведеними, викладені неповно і неточно, у зв`язку з чим формулювання обвинувачення є неконкретним, що порушує право обвинуваченого на захист та унеможливлює судовий розгляд справи по суті.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких вказує, що вважає ухвалу незаконною у зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями вимог КПК України, просить ї скасувати і направити обвинувальний акт на новий розгляд до Арцизького районного суду Одеської області.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що в обвинувальному акті вказана дата його складення та затвердження, в анкетних відомостях потерпілого ОСОБА_9 вказана адреса його проживання, а формулювання обвинувачення є конкретним та викладене відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату та час розгляду кримінального провадження. Від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 до апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги прокурора без участі обвинуваченого та захисника.

Оскільки участь обвинуваченого та його захисника не є обов`язковою в даному судовому провадженні, тому апеляційний суд, з`ясувавши думку прокурора, який не заперечував щодо цього, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без участі обвинуваченого і його захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; дослідивши обвинувальний акт та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того, згідно з п.п.3, 9 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті зазначаються анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також дату та місце складення та затвердження обвинувального акту.
Апеляційний суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не містить дати його складення (а.с.5). Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що в обвинувальному акті невірно вказані анкетні дані одного з потерпілих, а саме - ОСОБА_9 , оскільки повістка про виклик в судове засідання, направлена судом першої інстанції на адресу потерпілого, вказану в обвинувальному акті, не була доставлена адресату. Крім того, з обвинувального акту не вбачається, чому саме цей громадян визнаний потерпілим в ладанному кримінальному провадженні, яку шкоду або збитки йому було завдано діями обвинуваченого.

В порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України є неконкретним і неточним, зокрема в обвинувальному акті не конкретизовано в чому полягала особлива зухвалість дій обвинуваченого.

Вказані порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства перешкоджають повному, всебічному і об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення та можливості обвинуваченого підготуватись до захисту від такого обвинувачення.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд доходить висновку про наявність обставин, що перешкоджали судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 291, 404, 405, 407, 419, 428, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 08.08.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000137 від 27.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296 та ч.1 ст.263 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, - залишити без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4