Справа № 131/1024/16-к
Провадження №11-кп/772/1256/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «29» вересня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000165 від 13.052016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6
народженя ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Якубівка Іллінецького району
Вінницької області, українця
громадянина України,
раніше неодноразово судимого, останній
раз:
-20.05.204 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого з іспитовим строком 2 роки,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
за участю сторін кримінального провадженя:

прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_8
за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від «06» липня 2016 року,
В с т а н о в и в:
Вироком Іллінецького районного суду Віницької області від 14 липня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 20.05.2014 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років 9 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в трок відбуття покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в період з 14.07.2016 року по день набрання вироку законної сили.
Вирішена доля речових доказів.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 20.05.2014 року Немирівським районним судом з а ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став в період іспитового терміну вчинив новий умисний, корисливий злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 10.05.2016 року, близько 22.00 год., перебуваючи у своєму житловому будинку по АДРЕСА_1 , вирішив таємно викрасти два королі, які знаходились у клітках домогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 та належать потерпілій ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_6 зайшов до домогосподарства, яке навкруги обгороджене дерев`яним та шиферним забором, через причинену хвіртку, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , перейшовши через подвір`я, зайшов за підсобне приміщення де розташовані кролятники.
Підійшовши до одного кролятника та відчинивши дверну клямку (зігнутого цвяха), таємно та умисно викрав 2-х кролів чорної та білої масті, яких помістив до білого полімерного мішка, що лежав поруч з кролятником та з викраденим покинув дане домогосподарство. Після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив крадіжку кроля білої масті вагою 2 кг. 600 гр., вартість якого становить 250 грн., короля чорної масті вагою 4 кг. 200 гр. вартість якого становить 350 грн., належних потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 600 грн., що підтверджується довідкою вартості № 93, виданою Іллінецькою районною спілкою споживачів від 24.05.2016 року, чим завдав потерпілій шкоду на дану суму.
До початку судового засідання від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 185 КК України, відповідно до ч.1 ст. 403 КПК України
В свої апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, просить змінити вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 14.07.2016 року щодо нього, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить зменшити йому строк відбування покарання до 3 років позбавлення волі.
Вимоги свої мотивував тим, що вирок в частині міри покарання щодо нього є занадто суворим, так як суд при призначенні покарання не врахував усіх пом`якшуючих його вину обставин, а саме що свою вину в інкримінованому злочині він визнав у повному обсязі, щире каяття та активне сприяння в розслідуванні провадження, крім того зазначає що на його утриманні знаходяться неповнолітні діти.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, потерпілу ОСОБА_8 , яка просила зменшити міру покарання ОСОБА_6 , міркування прокурора, який вважає вирок суду щодо ОСОБА_6 законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є крадіжка, вчинена повторно - є обґрунтованими.
Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.
Кримінальна справа щодо ОСОБА_6 розглядалась відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорювались.
Згідно з вимогами ч.1 ст.348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснює обвинуваченому його суть і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України - після виконання дій, передбачених ст.348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження порушені не були.
Судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самого обвинуваченого , у яких він повністю визнав себе винуватим.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України є правильною та в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання , суд на виконання вимог ст. 50 і ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 «Про практику призначення судами кримінального покарання», належно врахував характер і ступінь кримінального правопорушення, особу ОСОБА_6 .
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував всі пом`якшуючі його вину обставини, відповідно до ст. 66 КК України, в тому числі і на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, а саме повне визнання вини обвинуваченим , щире каяття та те, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей.
Апеляційний суд Вінницької області бере до уваги те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, після відбуття покарання, належних для себе висновків не зробив, та вчинив умисний тяжкий злочин, не працює, а тому доводи в апеляційній скарзі є безпідставними та не підлягають до задоволення.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покаранная є справедливим та обґрунтованим, яке грунтується на вимогах закону, а призначене у повній відповідності з вимогами ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів
Керуючись ст. ст. 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, суд, -
Постановив :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 14.07.2016 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
На підставі ст. 72 ч.5 КК України ОСОБА_6 зарахувати в строк відбування покарання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 1407.2016 року по 29.09.2016 рік включно.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали суду судом апеляційної інстанції, а особам, які знаходяться під вартою з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: