У Х В А Л А
23 вересня 2016 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання директора ТОВ «Будівельна компанія «Княжичі» ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000139 від 24.04.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, -

в с т а н о в и в :
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 від 05 вересня 2016 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, яке знаходиться у володінні ТОВ «Будівельна компанія «Княжичі», а саме належні на праві власності ТОВ «Будівельна компанія «Княжичі» () земельні ділянки з кадастровими номерами :01:060:0024 площею 0,963 та :01:060:0025 площею 39,5505 га, розташовані за адресою: Київська область Бориспільський район с.Іванків, для заборони ТОВ «Будівельна компанія «Княжичі» розпоряджатися даним майном будь-яким чином та на майно яке знаходиться у володінні ОСОБА_5 , а саме належну на праві власності ОСОБА_5 (код - НОМЕР_1 ) земельну ділянку з кадастровим номером :01:038:0023 загальною площею 1,7326 га розташовану за адресою: Київська область Бориспільський район с.Іванків для заборони ОСОБА_5 розпоряджатися даним майном будь-яким чином.
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, директор ТОВ «Будівельна компанія «Княжичі» ОСОБА_5 подав до суду клопотання про скасування арешту майна з підстав необґрунтованого його накладення, а також відсутності потреби в застосування такого заходу. Крім того, директор ТОВ «Будівельна компанія «Княжичі» ОСОБА_5 вказав у клопотанні на застосування слідчим суддею правових норм, які на момент ухвалення рішення втратили чинність.

В судовому засіданні представник ТОВ «Будівельна компанія «Княжичі» підтримав клопотання та просив суд скасувати накладення арешту на майно з підстав викладених у заяві.
Прокурор заперечив щодо скасування арешту майна, тому що вважає, що його накладено обґрунтовано, а потреба в подальшому його застосуванні не відпала. В обґрунтування позиції прокурор також зазначив, що метою вказаного арешту було збереження земельних ділянок та унеможливлення їх подальшого відчуження третім особам, у зв`язку із чим вони попередньо і були визнані речовими доказами. Також, прокурор послався на те, що у випадку скасування арешту власники зможуть відчужити спірні земельні ділянки іншим особам, що в подальшому призведе до неможливості їх повернення у власність держави в порядку цивільного судочинства .

Розглянувши клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Ухвалюючи рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив із того, що в провадженні Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000139 від 24.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що внаслідок службової недбалості службових осіб ДП "Бориспільське лісове господарство" з порушеннями земельного законодавства, зокрема щодо зміни цільового призначення земельних ділянок було передано у приватну власність ОСОБА_5 та ТОВ «Будівельна компанія «Княжичі» спірні земельні ділянки, які частково накладаються на землі лісового фонду, що перебувають у постійному користуванні ДП "Бориспільський лісгосп". Посилаючись на вимоги ст.. 132, ч.1, 3, 10 ст. 170 КПК України слідчий суддя дійшов до висновку, що незастосування арешту майна в даному випадку може призвести до його незаконного відчуження іншим особам або до настання інших наслідків, які в подальшому можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Вирішуючи питання про обґрунтованість накладення арешту майна, слідчий суддя ОСОБА_1 звертає увагу на те, що за змістом ст. 170 КПК України (в редакції станом на вересень 2016 року) арешт майна допускається лише з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При цьому, в залежності від конкретної мети арешту майна в ч. 3 6 ст. 170 КПК України передбачені відповідні підстави для накладення арешту у кожному випадку окремо. А тому відповідно до ч 2 ст. 171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно обов`язково бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Також, за змістом ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати підстави і мету накладення арешту майна.
Так, згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: зокрема підстави застосування арешту майна.
Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, прокурор в клопотанні в порушенням вимог ст.. 171 КПК України не зазначив підстави та мету відповідно до положень статті 170 КПК України та належним чином не обґрунтував необхідності арешту майна. Ухвала слідчого судді від 05 вересня 2016 року також не містить конкретну мету накладення арешту відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України. В даній ухвалі міститься лише посилання на завдання арешту (ч. 1 ст. 170 КПК), тобто на те, що незастосування арешту майна може призвести до незаконного відчуження майна іншим особам або до настання інших наслідків, які в подальшому можуть перешкодити кримінальному провадженню.
За таких обставин, слідчий суддя погоджується із доводами ОСОБА_5 про необґрунтованість накладення арешту на майно.

Стаття 174 КПК України передбачає можливість власнику або володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне повністю скасувати накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 від 05 вересня 2016 року арешт на майно.

Керуючись ст. ст.. 170 174 Кримінального процесуального кодексу України, -

п о с т а н о в и в :
Повністю скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 від 05 вересня 2016 року справа №359/6889/16-к (провадження №1-кс/359/1176/2016).

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1