Справа № 405/1614/16-к
УХВАЛА

15.03.2016 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що 07.10.2015 року за №0000156 за ч.1 ст.374 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за його заявою щодо порушення прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 права підозрюваного ОСОБА_3 на захист при проведенні фактичного допиту під час проведення негласної слідчої ( розшукової) дії. 05.02.2016 року прокуратура Кіровоградської області надіслала йому постанову про закриття кримінального провадження від 22.12.2015 року, складену старшим слідчим СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діях прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України. Не погоджуючись з постановою про закриття кримінального провадження зазначає, що в якості свідків допитано лише слідчого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_5 , які є найбільш зацікавленими особами щодо закриття кримінального провадження. Крім того, 04.04.2014 року було призначено групу слідчих, де керівником групи визначено ОСОБА_8 , та групу прокурорів, де старшим групи призначено ОСОБА_5 . Вказані обставини свідчать про неправдивість показів зазначених осіб, що вони не знали про проведення негласної слідчої дії у кримінальному провадженні, яка проводилась 05.04.2014 року. Крім того, слідчим ОСОБА_6 не встановлено, хто звертався до слідчого судді Апеляційного суду з клопотанням про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, хто затверджував таке клопотання. Не зрозумілим залишається той факт, що слідчий ОСОБА_6 , допитавши слідчого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_5 залишив поза увагою осіб, які проводили відповідну негласну слідчу( розшукову) дію, взагалі їх не допитавши. Крім того, слідчим ОСОБА_6 не встановлено коли саме проводився фактичний допит прокурором ОСОБА_5 підозрюваного ОСОБА_3 під час негласної слідчої дії. Зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст.ст.2,9 КПК України. Просить слідчого суддю скасувати постанову ст.слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000156 від 22.12.2015 року.

Вислухавши скаржника, який скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, прокурора, який зазначив про повне та об`єктивно проведене досудове розслідування та відсутність підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження, вивчивши представлені матеріали слідчий суддя дійшов висновку про обгрунтованість скарги та наявність підстав для скасування постанови старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 від 22.12.2015 року про закриття кримінального провадження виходячи з наступного.

Встановлено, що 07.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 внесено відомості за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда за фактом порушення 05.06.2014 року прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва-прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 , права підозрюваного ОСОБА_3 на захист.

Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 від 22.12.2015 року кримінальне провадження №0000156, розпочате 07.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України по факту порушення 05.06.2015 року прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 права підозрюваного ОСОБА_3 на захист - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю у діях прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставин, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення;

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати;

4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою;

5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, коли провадження є необхідним для реабілітації померлого;

6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню;

7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення;

8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримана згода держави, яка видала особу.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що обставини даного кримінального провадження досліджено не у повному обсязі.

Так, відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини у т.ч. події кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Разом з тим, органом досудового розслідування не встановлено час ( дату), коли, за твердженням ОСОБА_3 порушено його право на захист при проведенні негласної слідчої дії, зокрема, у оскаржуваній постанові таких відомостей не міститься.

Крім того, відповідно до п.4 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих ( розшукових) дій, негласних слідчих дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них.

В судовому засіданні встановлено, що постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях ОСОБА_4 від 18.12.2015 року скасовано постанову ст.слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 від 30.11.2015 року, якою дане кримінальне провадження закрито. При скасуванні як необґрунтованої постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2015 року прокурором зазначено, що наявні в матеріалах письмові вказівки прокурора від 13.11.2015 року у повному обсязі не виконано.

При цьому у представлених слідчому судді матеріалах кримінального провадження ( у одному томі, який є прошитим, але не пронумерованим), відсутні вказівки прокурора, на які він посилався при скасуванні постанови від 30.11.2015 року, що унеможливлює вирішення питання про стан виконання усіх вказівок прокурора від 13.11.2015 року при закритті даного кримінального провадження 22.12.2015 року.

Крім того, у матеріалах даного кримінального провадження взагалі відсутні процесуальні документи щодо дотримання вимог ч.1 ст.37 КПК України, згідно з якою прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Зокрема, у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у даному кримінальному провадженні, у тому числі прокурора ОСОБА_4 , яким скасована попередня постанова ст.слідчого ОСОБА_6 від 30.11.2015 року про закриття даного кримінального провадження.

Викладені вище обставини дають підстави вважати, що обставини кримінального провадження досліджені не у повному обсязі, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження - скасуванню як та, що не відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя , -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 від 22.12.2015 року про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 від 22.12.2015 року про закриття кримінального провадження №0000156 від 07.10.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1