Справа № 461/2896/16-к
Провадження № 1-кс/461/2151/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.04.2016 слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Львівської області ОСОБА_5 щодо не розгляду клопотань під час досудового розслідування ,-
В судовому засіданні, скаржник вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити.
Прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, вказуючи на те, що доводи скаржника необґрунтовані, оскільки ним не подано жодних доказів того, що йому завдано будь-яку шкоду, а відтак, відсутні підстави для визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. Просить у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши пояснення скаржника, думку прокурора про безпідставність скарги, дослідивши матеріали скарги та письмові докази, вважаю, що скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити частково, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Нормою статті 304 ч.1 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, її представника, захисника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.
Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Як вбачається із матеріалів справи, 22.04.2016 року ОСОБА_4 на особистому прийому у прокуратурі Львівської області зареєстрував клопотання про реальне проведення слідчих дій за участю потерпілого ОСОБА_4 ; скасування постанови прокурора ОСОБА_3 від 23.03.2016 року.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 при подачі клопотання вказано про нанесену шкоду та її розмір, а тому вважаю, що в тіч частині скаргу слід задовольнити.
Як вбачається із п.1 ч.2 ст.56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим.
Згідно ч.3 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанови слідчого і прокурора - це процесуальні документи, якими оформляються їх рішення під час провадження досудового розслідування. Загальні для всіх постанов слідчого і прокурора вимоги, конкретизуються в статтях КПК, які регламентують порядок складання і зміст постанов про проведення певної процесуальної дії.
Норма ч.3 статті 110 КПК України не передбачає преюдиціального значення для прокурора та слідчого.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-
скаргу ОСОБА_4 задовільнити частково.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .