АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1155/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 621/1959/14-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 19.02.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Грунь Охтирського району Сумської області, громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, одружений, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Позов ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто зі ОСОБА_8 11929, 51 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн. компенсації моральної шкоди.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого до набрання вироку законної сили залишено у виді домашнього арешту.
Відповідно до вироку, 21.05.2014 року, близько 19 години, ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання сварився з ОСОБА_11 дочкою дружини ОСОБА_12 у зв`язку з його поведінкою відносно ОСОБА_12 та пристарілої матері ОСОБА_10 . В ході сварки ОСОБА_11 вдарила ОСОБА_8 рукою в обличчя. Чоловік ОСОБА_11 ОСОБА_10 став між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , намагаючись припинити конфлікт. ОСОБА_8 схопив ножа і став ним розмахувати перед ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . ОСОБА_11 утримувала ОСОБА_8 на відстані за допомогою дерев`яної палки.
ОСОБА_8 розвернувся у сторону ОСОБА_10 і з метою спричинення тілесного ушкодження, наніс йому один удар ножем в область передньої поверхні грудної клітки зліва, спричинив проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням верхньої долі лівої легені, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя, після чого покинув приміщення будинку.
ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто закінченому замаху на навмисне протиправне спричинення смерті іншій людині ( вбивство).
Судом 1-й інстанції дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі. Вказав, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Не погодився з перекваліфікацією дій обвинуваченого, вважає, що ОСОБА_13 мав умисел на позбавлення життя потерпілого, скоїв для цього всі необхідні дії, але умисел не був доведений до кінця, у зв`язку зі своєчасним наданням потерпілому медичної допомоги. Положення ст. 75 КК України застосовані необґрунтовано, ОСОБА_8 скоїв особливо тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, вину не визнав, завдану шкоду не відшкодував.
Заслухавши доповідь головуючого, з`ясувавши думку прокурора та потерпілого, яка підтримали апеляцію; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляції, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення, виходячи з наступного.
Висновки районного суду, який визнав ОСОБА_8 винним за ч. 1 ст. 121 КК України засновані на досліджених судом та викладених у вироку доказах.

Так, потерпілий ОСОБА_10 показав, що між його жінкою ОСОБА_14 та обвинуваченим проходила сварка у зв`язку зі скаргами тещі ОСОБА_12 , що ОСОБА_8 її б`є. Тому його дружина хотіла забрати мати із собою. Під час сварки ОСОБА_14 не пускала ОСОБА_8 в кімнату, де була мати.

В руках у ОСОБА_13 він побачив ніж, а ОСОБА_14 схопила палку. При цьому, обвинувачений почав розмахувати ножем перед ОСОБА_11 . Бажаючи припинити сварку, він став між дружиною та обвинуваченим. В цей момент ОСОБА_8 наніс йому удар ножем в область грудної клітини. Після цього він схопив ОСОБА_13 за руку, в якій був ніж. Скиби відійшов та вийшов на вулицю.

Показами свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що в розмові мама сказала, що її б`є ОСОБА_8 . Тоді вона пішла та дала ОСОБА_15 пощьочину, а далі дала аналогічні покази, як і потерпілий.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 23.05.2014 р., у потерпілого ОСОБА_10 мало місце проникаюче колото-різане поранення лівою половини грудної клітини з ушкодженням верхньої половини лівої легені. Воно утворилося від одноразової дії предмету, яким міг бути ніж. За ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за ознаками небезпечності для життя.

Слідчим експериментом за участю обвинуваченого, який розповів про обставини, нанесеного потерпілому удару ножем.

На виявленому в кущах ножі, на лезі виявлені плями бурого кольору, кров, походження якої від ОСОБА_16 не виключається згідно з судово-медичної експертизи.

Давши правильну оцінку цим та наведеним у вироку доказам, суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Наведені докази підтверджують спрямованість умислу обвинуваченого на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, а ні як закінчений замах на вбивство.

Як видно з наведених районним судом доказів, конфлікт виник між обвинуваченим та ОСОБА_11 , під час якого остання бажала забрати з собою мати, а ОСОБА_13 , що підійшов штовхала, не даючи пройти у кімнату, де була мати, а коли ОСОБА_8 підійшов з ножем, взяла палку. ОСОБА_8 у відповідь на ці дії схопив ніж та почав ним розмахувати перед ОСОБА_14 .

Тоді в процесі сварки між обвинуваченим та ОСОБА_14 , втрутився потерпілий, намагаючись припинити сварку та в цей час обвинувачений наніс ОСОБА_16 1 удар ножем в область грудної клітини.

Більш ударів ножем він не наносив, вискочив за двері та викинув ніж.

Й сам обвинувачений пояснив, що умислу на спричинення смертельного ушкодження він не мав, а з`ясовував стосунки з ОСОБА_14 , яка перешкоджала пройти в кімнату, де була жінка.

Ці наведені дії обвинуваченого, який більше ударів ножем ОСОБА_16 не наносив, вискочив на вулицю з ножем, свідчать про спрямованість його умислу на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, а не спричиняти ножем смертельні тілесні ушкодження.

Про це також свідчать висновки обвинувального акту, де вказано, що на ґрунті неприязних стосунків між ОСОБА_11 , яка розмахувала палкою, та ОСОБА_8 , який схопив ніж та почав ним розмахувати та між ними став ОСОБА_16 з метою захисту дружини, висловлюючи прохання припинити сварку.

Це також свідчить про мотиви поведінки ОСОБА_8 , який знаходився у себе вдома, з`ясовуючи відносини з ОСОБА_14 , а не бажав скоювати умисне вбивство.

Й як видно з комісійної судово-медичної експертизи, проведеної районним судом (а.с. 124-138) мало місце неповне занурення ножа, а нанесення удару ножем із значною силою немає підґрунтя. Чому районний суд дав належну оцінку.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року, роз`яснено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи з усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати, спосіб, знаряддя злочину, кількість та локалізацію поранень, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Ці роз`яснення прийняв до уваги районний суд та правильно кваліфікував дії винного.

Таким чином, зібрані докази не підтверджували доводи обвинувачення, що ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на навмисне протиправне спричинення смерті людини.

З урахуванням наведеного, доводи апеляції прокурора в цій частині задоволенню не підлягають.

Призначаючи покарання, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та призначає покарання, що є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону суд першої інстанції не прийняв до уваги та призначив покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тому вирок в частині призначеного покарання скасовується та постановлюється новий вирок, й апеляція в частині призначеного покарання задовольняється частково.

Як видно з матеріалів, ОСОБА_13 вчинив тяжкий злочин, перебував в стані алкогольного сп`яніння, потерпілий був згоден з прокурором про призначення реальної міри покарання.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд призначає покарання ОСОБА_13 у виді реального позбавлення волі.

Крім того, приймає до уваги, що ОСОБА_13 раніше судимий не був, розкаявся у скоєному, згоден відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду, його вік 1954 року народження, тому призначає йому покарання в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів зараховує у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 19.02.2016 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити свій вирок та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, зарахувавши ОСОБА_8 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 22.05.2014 р. до 11.08.2014 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду з його подальшим доставленням до Харківської установи виконання покарань № 27.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий

Судді: