08.07.2016 Єдиний унікальний номер 205/830/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , тримається під вартою з 25 березня 2015 року, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 15 вересня 2013 року, близько 02.00, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 32, розташованого по вул. Каменській в м. Дніпропетровську, в ході сварки на грунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наблизився до ОСОБА_7 та завдав йому правою рукою, зжатою в кулак, удар в ліву частину голови, після чого завдав ще один удар лівою рукою, зжатою в кулак, в область обличчя, від чого потерпілий ОСОБА_7 впав на бетонне покриття, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді тяжкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню з контузійними вогнищами в обох лобних долях і лівій скроневій долі та явищами набряку головного мозку, з приводу чого було проведено оперативне втручання (декомпресивна трепанація черепу з видаленням контузійних вогнищ), забійної ранги потиличної області голови праворуч, параорбітальної гематоми праворуч, з розвитком атрофії зорових нервів обох очей, лівостороннього геміпарезу та психоорганічного синдрому з середньої частоти судорожними припадками, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Після заподіяння потерпілому ОСОБА_7 умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винність свою не визнав та пояснив, що у вказаний час біля будинку АДРЕСА_2 , зустрів раніше знайомих ОСОБА_7 з дівчиною, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та чоловіка по імені ОСОБА_10 , а, підійшовши до них, побачив, що ОСОБА_7 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Він спілкувався з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , і під час цього почув звук падіння та, розвернувшись, побачив, що ОСОБА_7 впав на асфальт. Вони разом з вказаними особами підняли ОСОБА_7 та посадили на лавочку, а через деякий час ОСОБА_7 забрали його знайомі.

Тілесних ушкоджень потерпілому він не заподіював.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_6 винність свою не визнав, його винність у злочині, вчиненому за викладених обставин, підтверджується наступними доказами.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що 15 вересня 2013 року, близько 03.00, до нього за місцем проживання прийшли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які привели його сина ОСОБА_7 , повідомивши, що у ОСОБА_7 виник конфлікт зі ОСОБА_6 , під час чого ОСОБА_6 заподіяв йому тілесні ушкодження. Після цього внаслідок отриманих травм ОСОБА_7 був госпіталізований до медичного закладу.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що 15 вересня 2015 року, близько 02.30, до них зателефонувала ОСОБА_14 та попросила допомогти довести додому ОСОБА_7 , повідомивши, що вони знаходяться біля магазину «Спар», розташованого по пр. Петровського в м. Дніпропетровську. Приїхавши на місце, вони побачили ОСОБА_7 у безпорадному стані та з закривавленою головою, з приводу чого ОСОБА_14 сказала, що у ОСОБА_7 виник спір зі ОСОБА_6 , який заподіяв йому травму. Вони довели ОСОБА_7 за місцем проживання останнього та допомогли обробити рану в області голови.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що в ніч з 14 на 15 вересня 2013 року вони, прогулюючись разом з ОСОБА_7 , знаходились біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Через певний час до них підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які стали спілкуватись разом з ними, а також через деякий час до них також підійшов ОСОБА_6 ; всі присутні, в тому числі і ОСОБА_6 пили пиво, при цьому, у ОСОБА_6 в руках була пляшка пива об`ємом 2 літри, та прийшов він на місце, вже з ознаками того, що вживав спиртні напої.

Під час їх перебування у вказаному місці ОСОБА_6 покликав ОСОБА_7 в бік під`їзду, де розташоване бетонне покриття, де, поводячи себе агресивно, почав спорити з ОСОБА_7 з приводу татуювань, нецензурно висловлювався, та вдарив ОСОБА_7 правою рукою в область обличчя, від чого останній впав на землю. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підняли ОСОБА_7 та допомогли йому сісти на лавочку біля під`їзду. Після цього ОСОБА_7 , вставши з лавочки, нестійкою ходою підійшов до ОСОБА_6 та намагався йому щось показати руками, а ОСОБА_6 завдав ОСОБА_7 удар лівою рукою в область обличчя, після якого ОСОБА_7 втратив рівновагу і впав потилицею на бетонне покриття та лежав без руху. ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підняли ОСОБА_7 , підтягли його до лавочки біля під`їзду та поклали на неї. В цей час вона, у зв`язку з безпорадним станом ОСОБА_7 , подзвонила своєму знайомому ОСОБА_12 та попросила допомогти, а ОСОБА_6 , спросивши, куди, та чи не в міліцію, вона дзвонить, пішов разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_12 разом ОСОБА_13 , який приїхав на автомобілі, повезли додому ОСОБА_7 , а вона направилась за місцем проживання.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що в ніч з 14 на 15 вересня 2013 року вона знаходилась на вул. Каменській в м. Дніпропетровську разом ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , після чого пішла за місцем проживання.

Наступного дня від ОСОБА_12 вона дізналась, що ОСОБА_6 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_7 , внаслідок чого останній госпіталізований.

Також 22 вересня 2013 року в соціальній мережі «Вконтакте» вона переписувалась з ОСОБА_8 , який підписаний як « ОСОБА_16 », і в переписці ОСОБА_8 не заперечував, що ОСОБА_6 дійсно заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження і що нібито вони з ОСОБА_9 будуть про це свідчити.

Копію вказаної переписки вона надала в ході досудового розслідування.

Зміст переписки з ОСОБА_8 щодо заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, про яку пояснила свідок ОСОБА_15 , підтверджується протоколом огляду та вилучення від 28 листопада 2014 року виданих ОСОБА_15 аркушів паперу зі змістом зазначеної переписки в соціальній мережі, які долучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази (Т.1, а.с. 77, 78, 79-81).

З протоколу огляду місця події від 23 червня 2016 року, з фототаблицею до нього, проведеного органом досудового розслідування на підставі доручення за ухвалою суду від 21 червня 2016 року, вбачається, що біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , знаходиться бетонне покриття, а справа від під`їзду розташована лавочка (Т.2, а.с. 146-155).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2958е від 07 серпня 2014 року, потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді тяжкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню з контузійними вогнищами в обох лобних долях і лівій скроневій долі та явищами набряку головного мозку, з приводу чого було проведено оперативне втручання (декомпресивна трепанація черепу з видаленням контузійних вогнищ), забійної ранги потиличної області голови праворуч, параорбітальної гематоми праворуч, з розвитком атрофії зорових нервів обох очей, лівостороннього геміпарезу та психоорганічного синдрому з середньої частоти судорожними припадками, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя (Т.1, а.с. 24-28).

Згідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 227е від 19 січня 2015 року, враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, вони є не характерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту (Т.1, а.с. 89).

Під час проведення в стадії досудового розслідування слідчого експерименту від 10 листопада 2014 року свідок ОСОБА_14 підтвердила обставини завдання ОСОБА_6 ударів потерпілому ОСОБА_7 , зокрема, удару правою рукою в обличчя, в результаті чого ОСОБА_7 впав на ліву сторону, а також, після того, як ОСОБА_7 , піднявся, ще одного удару по лівій стороні обличчя, від якого потерпілий впав та вдарився о бетонне покриття (Т.1, а.с. 67-70).

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 4699е від 04 грудня 2014 року встановлено відповідність механізму утворення тілесних ушкоджень, вказаного свідком ОСОБА_14 , механізму та характеру тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_7 (Т.1, а.с. 65-66).

За висновком комісійної судово-медичної експертизи № 22 від 03 лютого 2016 року, кількість пошкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_7 , (не менше двох) та їх локалізація (в області правого ока та в потиличній ділянці праворуч) виключають механізм їх виникнення при падінні на лівий бік, як з приданим тілу прискоренням, так і без нього; поряд з зазначеними тяжкими тілесними ушкодженням, у потерпілого виявлена гематома навколо правого ока, яка виникла в результаті удару тупим твердим предметом в область правого ока, яким могла бути і рука, стиснута в кулак, та в результаті чого виникла гематома, з подальшим падінням потерпілого з висоти власного зросту в результаті приданого тілу прискорення, з подальшим ударом потиличною ділянкою голови о тупий твердий предмет, в результаті чого виникла забита рана голови та вогнищеві ділянки забою речовини головного мозку (ділянки протиудару); пошкодження у вигляді гематоми навколо правого ока могло виникнути і при ударі рукою, стиснутою в кулак (Т.2, а.с. 101-116).

Крім того, з вказаного висновку комісійної судово-медичної експертизи видно, що черепно-мозкова травма представляє єдине пошкодження, яке включає як зовнішні пошкодження м`яких тканин, так і внутрішні, тому всі ушкодження, заподіяні потерпілому, за ступенем тяжкості оцінюються в своїй сукупності.

Судово-медичний експерт ОСОБА_17 підтримала в судовому засіданні висновки комісійної судово-медичної експертизи, які, в свою чергу, об`єктивно узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 щодо обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а також з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_15 про виявлення потерпілого зі слідами тілесних ушкоджень та пов`язані з цим обставини.

Таким чином, наведеними доказами, які послідовно та об`єктивно узгоджуються між собою, спростовується твердження обвинуваченого про те, що він не завдавав ударів потерпілому ОСОБА_7 , а нібито лише бачив, що він падав не землю; а його показання стосовно заперечення своєї винуватості, з огляду на це, є безґрунтовним та виключно надуманими з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

Що стосується посилання сторони захисту на показання допитаних у якості свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то, поряд із твердженням ними про те, що вони, знаходячись осторонь, безпосередньо не спостерігали моменту завдання ударів потерпілому ОСОБА_7 , а лише бачили, що він падав на бетонне покриття, то вони не можуть тлумачитись на користь заперечення своєї винуватості обвинуваченим, оскільки вони по суті не спростовують встановлених фактичних обставин завдання ОСОБА_6 ударів руками в область обличчя потерпілого, від яких останній падав на землю, та відповідають всім іншим обставинами, які послідовно вказані свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та є узгодженими з даними, які встановлені в процесі судово-експертних досліджень та при огляді місця події.

При цьому, факт спілкування ОСОБА_8 з ОСОБА_15 стосовно заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому не є будь-чим спростованим та повністю відповідає встановленим фактичним обставинам заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. У цьому разі заперечення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 факту безпосереднього спостерігання кожним з них моменту завдання ударів потерпілому, між іншим, не свідчить про відсутність у них особистого розуміння того, внаслідок яких саме дій потерпілий ОСОБА_7 впав та вдарився о бетонне покриття.

За таких обставин відсутні підстави для будь-яких сумнівів у тому, що саме діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно виявлені у нього тілесні ушкодження.

Доводи захисту про те, що за встановлених механізму та характеру тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, не можливо розцінювати їх як такі, що були заподіяні умисно, є необґрунтованими, оскільки об`єктивно встановлене неодноразове завдання ОСОБА_6 під час конфлікту, який особисто він прагнув розпочати, ударів в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 , більш того, завдання ним після того, як ОСОБА_7 вже перший раз піднявся з землі та був певним чином дезорієнтований у просторі, другого удару, від якого потерпілий впав головою вже на бетонне покриття та знепритомнів, свідчить про наявність у ОСОБА_6 стійкого наміру на завдання ударів потерпілому, від яких могли настати саме такі наслідки.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускав їх настання, тобто діяв з умислом на заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, який виник у нього на грунті особистих неприязних стосунків в ході сварки з останнім. Про це, серед іншого, свідчить і свідома та зухвала поведінка ОСОБА_6 , який зникаючи з місця вчинення злочину, залишив потерпілого в безпорадному стані після падіння останнього від завданих ударів та удару головою о бетонне покриття.

У кримінальному провадженні відсутні обставини, що давали би будь-які підстави іншим чином тлумачити дії обвинуваченого, аніж як вчинені з зазначеним злочинним умислом.

Аналіз доказів, які зібрано у кримінальному провадженні, в їх сукупності, свідчить про винність ОСОБА_6 в заподіянні потерпілому ОСОБА_7 умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступень суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який є тяжким; вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання; а також дані, що характеризують його особу, а саме, що ОСОБА_6 раніше не судимий, суспільно корисною працею не займався.

У судовому провадженні не встановлено обставин, які пом`якшують покарання.

З огляду на це, виходячи з обставин вчинення злочину, в результаті якого потерпілий ОСОБА_7 став інвалідом 1-ї групи, покарання ОСОБА_6 , достатнє для його виправлення, має бути призначене у вигляді позбавлення волі, у максимального розмірі, встановленому санкцією закону, який передбачене кримінальну відповідальність за вчинене діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою, обчислюючи початок строку відбування покарання з 25 березня 2015 року.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 25 березня 2015 року до дня набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази, якими визнані аркуші паперу з роздрукованою розмовою з соціальної мережі, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти діб після проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1