Справа № 1013/6243/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені у попередньому розгляді скаргу приватного обвинувачення ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за ст.ст. 190 ч.4, 365 ч.3, 364 ч.2 КК України,-

встановив:

До Ірпінського міського суду надійшла скарга ОСОБА_1 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.4, 365 ч.3, 364 ч.2 КК України.

Виходячі зі змісту вищезазначеної скарги, 27.12.2006 року скаржник вперше подав заяву до Ірпінської міської ради про надання йому земельної ділянки для будівництва житла із залежним зазначенням ділянки на схемі.

27.07.2011 року скаржник від першого заступника міського голови ОСОБА_3 отримав відповідь на свою заяву від 20.06.2011 року про те, що його земельну ділянку продано постійною депутатською комісією невідомій особі у 2010 році.

Сином та дочкою скаржника 18.04.2011 року було подано заяву голові Ірпінської міської ради ОСОБА_2 та голові комісії земельних відносин ОСОБА_4.

20.09.2011 року скаржник звертався до депутата Верховної Ради України ОСОБА_5, на що ОСОБА_5 10.10.2011 року надає аргументовану та мотивовану відповідь ОСОБА_2, пояснює права скаржника та пільги та просить винести на розгляд саме чергової сесії Ірпінської міської ради питання щодо виділення земельної ділянки для скаржника.

Скаржник звертає увагу , що саме це прохання відповідає вимогам ст.113 ч.7 Земельного кодексу України, але ОСОБА_2 не звернув уваги.

У своїй відповіді 31.10.2011 року ОСОБА_2 розяснює скаржнику, що порушене ним питання про виділення йому земельної ділянки винесено на розгляд постійної депутатської комісії земельних відносин, лісових та природоохоронних питань, що на думку скаржника є підміною розуміння дії вимог чинного законодавства.

Як вважає скаржник, ОСОБА_2 своїми протиправними діями скоїв злочин, передбачений ст.ст. 190 ч.4, 365 ч.3, 364 ч.2 КК України.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Вивчивши зазначену скаргу та матеріали справи суд вважає, що скарга не підлягає до розгляду, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що дана скарга не відповідає вимогам ч. 1 ст. 251 КПК України, а саме: дана скарга не відповідає вимогам, встановленим ст. 223 і 224 КПК України щодо обвинувального висновку, а саме, не вказані обставини, що помякшують або обтяжують вину обвинуваченого. В додатках скарги не вказано про наявність цивільного позову та речових доказів. В описовій частині не зазначено обставин справи, а саме місця, часу, способів, мотивів і наслідків злочину, вчиненного обвинуваченим. Відсутні відомості про потерпілого, покази обвинуваченого по суті предявленого йому обвинувачення, доводів, наведених ним на свій захист і результатів їх перевірки. Також скарга не відповідає вимогам щодо оформлення резолютивної частини, в якій наводяться відомості про особу обвинуваченого, коротко викладається суть предявленого обвинувачення.

Крім того, згідно ст. 112 КПК України у справах про злочини передбачені ст.ст. 364, 365 КПК України досудове слідство провадиться слідчими прокуратури.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 251 , 27 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Залишити скаргу без розгляду та повернути її скаржнику.

Разом з тим скаржник вправі звернутись до прокурора м. Ірпеня Київської області з відповідною заявою за належністю.

Розяснити скаржнку, що він вправі повторно подати скаргу приватного звинувачення до суду, складену належним чином.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_6