Ухвала іменем україни

17 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
секретаря ОСОБА_8
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000263, за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК України немає судимості,

в с т а н о в и л а:

вироком Сквирського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання 5 років позбавлення волі.
Вирішено цивільний позов потерпілого та стягнуто із ОСОБА_6 на корить держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ставить питання про скасування вироку та ухвали суду, призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на порушення його права на захист, оскільки досудове слідство та розгляд справи в суді першої інстанції були проведені без участі захисника. Апеляційний розгляд справи проведено без його, засудженого, участі. Призначаючи покарання суд не в повній мірі врахував позитивні дані про його особу, не враховано неправомірну поведінку потерпілого, який погрожував розправою.
Захисник ОСОБА_5 стверджує, що призначаючи покарання ОСОБА_6 суд неправильно застосував кримінальний закон, не в повній мірі врахував дані про його особу. Зокрема, на утриманні обвинуваченого перебувають дружина, двоє дітей та мати, яка хворіє. Не враховано, що засуджений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, самостійно з`явився до органу внутрішніх справ, добровільно видав знаряддя злочину. Не взято до уваги, що засудженим повністю відшкодовано шкоду потерпілому, який на стадії апеляційного розгляду справи претензій до ОСОБА_6 не мав та проти призначення покарання не пов`язаного із позбавленням волі не заперечував. Захисник просить змінити вирок та ухвалу суду, застосувати ст. 75 КК України та звільнити засудженого від відбування призначеного покарання.
ОСОБА_6 засуджено за те, що він в стані алкогольного сп`яніння 27 квітня 2014 року, перебуваючи в кафе «Піраміда» по вул. Київська, 34 у м. Сквира Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків умисно наніс удар у голову ОСОБА_9 . Потерпілий вийшов з приміщення та зачинився в автомобілі. ОСОБА_6 разом із особами, кримінальне провадження щодо котрих виділено в окреме провадження, підійшли до автомобіля потерпілого. Засуджений через вікно вихопив із рук потерпілого шумовий пістолет та разом із співучасниками «витяг» ОСОБА_9 із салону автомобіля. Завдав удар кулаком у голову останньому та удар рукояткою пістолета по потилиці. Внаслідок дій засудженого, потерпілий отримав перелом потиличної кістки та забій головного мозку тяжкі тілесні ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Заслухавши доповідь судді, захисника, засудженого та представника потерпілого, котрі підтримали касаційні скарги, прокурора, який вважав, що скарги задоволенню, а судові рішення скасуванню не підлягають, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо встановлених фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та кваліфікація дій засудженого, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, в касаційних скаргах не оспорюються.

Твердження засудженого про порушення його права на захист не відповідає матеріалам кримінального провадження.

Зокрема, на стадії досудового розслідування слідчим було роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 , що він має право на кваліфіковану правову допомогу, яке він може реалізувати обравши собі захисника самостійно або шляхом призначення захисника безоплатно за рахунок держави (а.с. 68).

Обвинувачений ОСОБА_6 висловив бажання захищати свої інтереси самостійно, добровільно відмовився від призначення захисника, така відмова не була пов`язана із його майновим станом.

Відповідно до журналу судового засідання та технічного запису в суді першої інстанції ОСОБА_6 було вручено пам`ятку з переліком його прав, у тому числі і права на захист, з якою він ознайомився. Пояснив, що йому права зрозумілі, будь-яких клопотань про призначення йому захисника не заявив.

На стадії апеляційного розгляду справи інтереси ОСОБА_6 представляв професійний захисник ОСОБА_10 .

Колегія суддів не бере до уваги доводи скарги засудженого про те, що його не повідомлено про апеляційний розгляд справи, оскільки таке посилання спростовується розпискою ОСОБА_6 про те, що ним отримано копію ухвали від 12 серпня 2015 року про закінчення підготовчого розгляду та призначення апеляційного розгляду на 02 вересня 2015 року, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження (т. 3 а.с. 22).

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знайшла порушень права на захист ОСОБА_6 , а тому касаційна скарга засудженого у цій частині задоволенню не підлягає.

Обґрунтувавши винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 належними, допустимими та достатніми доказами суд правильно кваліфікував його злочинні дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

Разом із тим, доводи касаційних скарг про суворість призначеного покарання засудженому є обґрунтованими.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 визнав факт умисного заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, самостійно з`явився до органу внутрішніх справ, добровільно видав знаряддя злочину.

До вступу вироку у законну силу засуджений повністю відшкодував заподіяну матеріальну шкоду потерпілому, який претензій до ОСОБА_6 не мав та не заперечував проти звільнення його від покарання. Матеріальний стан сім`ї засудженого, де фактично проживають двоє неповнолітніх дітей та мати, яка хворіє, незадовільний. В результаті пожежі нанесено значні матеріальні збитки майну сім`ї ОСОБА_11 .

Зважаючи на наведені обставини, котрі не враховано судами першої і апеляційної інстанціями, та які, однак, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу винного, колегія суддів знаходить можливим пом`якшити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Разом із тим, враховуючи характер та ступінь тяжкості насильницького злочину, який є тяжким, вчинення його у стані алкогольного сп`яніння, підстав для застосування ст. 75 КК України, як про це ставить питання захисник засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 433-438 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 ,задовольнити частково.

Вирок Сквирського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

На підставі ст. 69 КК України покарання за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 пом`якшити до 3-х років позбавлення волі.
В решті судові рішення залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12