Дата документу Справа № 324/1221/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1595/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 324/1221/16-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 286 ч. 1 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Басань Пологівського району Запорізької області, громадянина України, військовозобов`язаного, з неповною середньою освітою, розлученого, має на утриманні дитину-інваліда 2000 року народження, працює за наймом у приватних осіб, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає що вказаний вирок відносно останнього підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Просить вирок Пологівського районного суду від 18.08.2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання, та постановити новий вирок, призначивши йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України у виді 5 місяців арешту без позбавлення права керувати транспортним засобом.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу задовольнити частково, вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 18.08.2016 року відносно нього скасувати в частині призначення покарання та постановити новий вирок, призначивши йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу, без позбавлення права керувати транспортним засобам.

Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В силу ст.76 ч.1 п.п. 3, 4 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Витрати на залучення експертів з проведення:
- судової експертизи технічного стану транспортного засобу 1055 грн. 52 коп.;
- судової інженерно - транспортної експертизи 703 грн. 68 коп., а всього в сумі 1759 (одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 20 коп. ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.

Вирішена доля речових доказів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити частково, захисник та обвинувачений ОСОБА_8 у дебатах та в останньому слові заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вироком суду, 11 березня 2016 року, приблизно о 7 годині 40 хвилин, автомобіль ВАЗ-2107 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 , стояв на стоянці майданчику, розташованого навпроти будівлі АДРЕСА_2 . В цей час позаду автомобіля ВАЗ-2107 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_1 проходила пішохід ОСОБА_9 , яка зупинилася позаду зазначеного автомобіля і стала поправляти взуття. Водій ОСОБА_8 перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не звернувшись за допомогою до інших осіб, розпочав рух заднім ходом та став виїжджати зі стоянки.
Своїми діями водій ОСОБА_8 згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод №457/16 від 22 червня 2016 року порушив вимоги пунктів 10,1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2011 року (зі змінами до них, внесених Законом України №869 від 21 жовтня 2015 року), відповідно до яких: «п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він при необхідності повинен звернутися за допомогою до інших осіб».
В наслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ-2107 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки.
Відповідно до положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно ч.1 ст.75 КК України, передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку, тобто суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, в порушення зазначеної норми суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню, що є підставою для скасування вироку суду в частині призначеного покарання та постановления нового вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченому колегія враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого.

ОСОБА_8 раніше не судимий, розлучений, має на своєму утриманні дитину-інваліда дитинства 2000 року народження, мати якої померла, заробляє на життя виконанням робіт за наймом у приватних осіб, має постійне місце реєстрації і проживання, де характеризується позитивно. Потерпілій обвинуваченим частково відшкодована матеріальна шкода, про що заявила сама потерпіла в своїй письмовій заяві до суду. Обвинувачений за даними медичних закладів на обліку і лікуванні у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вжиття заходів до відшкодування шкоди. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Тому покарання, запропоноване прокурором в апеляційній скарзі колегія вважає занадто суворим і таким, що виходить за межі розумної достатності.
За таких обставин колегія вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В силу ст.76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПРИСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання за ч.1 ст.286 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України покарання у вигляді 1 (один) рік обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В силу ст.76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4