Дата документу Справа № 314/5484/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/5484/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1171/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.295 КК України
УХВАЛА
19 липня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001347 від 4 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост.295 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представників потерпілої адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

За матеріалами провадження, 16 червня 2016 року до апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_12 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 7 червня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.295 КК України, повернуто прокурору.

Свої рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті відсутня така обов`язкова ознака кримінального правопорушення, передбаченого ст.295 КК України, як загроза громадському порядку, тобто обвинувачення пред`явлене ОСОБА_6 є некоректним і незрозумілим. Допущено порушення строків досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 скасувати, та призначити нове підготовче судове засідання у тому ж суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи, оскільки в обвинувальному акті викладені всі обставини, що характеризують подію вказаного кримінального правопорушення. Зазначає, що диспозиція ст.295 КК України має три самостійні склади злочини в залежності від об`єктивної сторони: - публічні заклики до погромів, підпалів, знищення майна, захоплення будівель чи споруд; - публічні заклики до насильницького виселення громадян, що загрожують громадському порядку; - розповсюдження, виготовлення чи зберігання з метою розповсюдження матеріалів такого змісту. Вважає, що суд помилково зробив висновок про те, що загроза громадському порядку є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст.295 КК України, якщо мова йде про публічні заклики до знищення майна.

До того ж вважає, що суд помилково прийшов до висновку про порушення строків досудового розслідування. Підозру ОСОБА_6 було оголошено 04.09.2015, в подальшому досудове розслідування на підставі ст.280 КПК України двічі зупинялося. Строк досудового розслідування продовжувався до трьох місяців. Обвинувальний акт було спрямовано до суду 01.12.2015. В подальшому після повернення обвинувального акту прокурору, виконувались дії по усунення недоліків у ньому, при цьому КПК України не визначає процесуальні строки для усунення недоліків.

Судом встановлено, що 25 травня 2016 року з Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.295 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він в період часу з 09 годин 38 хвилин 15.08.2014 року по 12 годину 34 хвилин 16.08.2014 року, діючи умисно, маючи умисел на здійснення публічних закликів до знищення майна, в с. Ульянівка Вільнянського району Запорізької області шляхом розклеювання листівок закликав громадян на збори біля пам`ятника воїнам Великої Вітчизняної Війни; після цього 23.08.2014, приблизно о 12 годині, ОСОБА_6 біля вказаного пам`ятника, де зібралася громадськість, став публічно закликати місцевих жителів до знищення паркану, яким огороджено земельну ділянку ОСОБА_9 у вказаному селі.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.295 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, та просив призначити справу до розгляду, а обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 вважали, що обвинувальний акт не відповідає вимогам чинного законодавства і просили повернути обвинувальний акт слідчому.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого його захисника, потерпілу та її представників, які не заперечували проти доводів апеляційної скарги і вважали ухвалу суду законною і обґрунтованою; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на скасуванні ухвали суду першої інстанції як незаконної; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.3 ч.3, ч.4 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо неконкретності і незрозумілості пред`явленого обвинувачення, з підстав того, що в акті не вказана обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.295 КК України, не ґрунтуються на вимогах закону.

Як правильно було зазначено прокурором в апеляційній скарзі, диспозиція ст.295 КК України має три самостійні склади злочини в залежності від об`єктивної сторони: - публічні заклики до погромів, підпалів, знищення майна, захоплення будівель чи споруд; - публічні заклики до насильницького виселення громадян, що загрожують громадському порядку; - розповсюдження, виготовлення чи зберігання з метою розповсюдження матеріалів такого змісту. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні публічних закликів до знищення майна, відтак висновок суду про те, що загроза громадському порядку є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст.295 КК України, в цьому випадку є помилковою.

В обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченого та потерпілої, та місце їх проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На переконання колегії суддів суд вдався до оцінки тих обставин (склад кримінального правопорушення), які мають бути досліджені під час судового розгляду обвинувального акту по суті й не можуть досліджуватись на стадії підготовчого судового засідання.

Не ґрунтуються на вимогах закону також і висновки суду щодо порушення процесуальних строків досудового розслідування. Після пред`явлення підозри обвинувальний акт направлявся в суд з дотримання процесуальних строків передбачених КПК України. В дійсності після того як обвинувальний акт повертався прокурору, останнім виконувалися дії направленні на усунення недоліків, однак КПК України не визначено строки для усунення недоліків, до того ж судом не були перевірені доводи прокурора про те, що досудове розслідування двічі зупинялось на підставі ст.280 КПК України (04.11.2015 та 13.11.2015), і строк досудового розслідування продовжувався до трьох місяців.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що вищевказаний обвинувальний акт повернутий прокурору судом першої інстанції без передбачених законом підстав, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала суду, відповідно до положень ст.ст.409, 412 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, в ході якого необхідно врахувати вимоги глави 27 цього Кодексу і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

У випадку призначення судового розгляду, вирішити питання, передбачені ст. 315 КПК України, у тому числі й щодо міри запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 7 червня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.295 КК України, повернуто прокурору, скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4