Справа № 751/2182/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/583/2016
Категорія - ст. 213 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000700 за апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пльохів Чернігівського району Чернігівської області. українки, громадянки України, з середньою освітою, вдови, пенсіонерки, не судимої в силу ст.89 КК України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень на користь держави.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що з 01.11.2015 року по 05.02.2016 року ОСОБА_7 , не будучи зареєстрованою у встановленому законом порядку як суб`єкт господарювання, без акту обстеження обласної комісії з питань контролю за здійсненням операцій з металобрухтом, за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно здійснювала операції з брухтом чорних та кольорових металів, а саме його прийом (заготівлю).

Зокрема, 22.01.2016 року, у денний час, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , за грошові кошти в сумі 540 грн. здійснила купівлю у ОСОБА_8 , брухт кольорового металу, вагою 12 кг.

Після цього, 26.01.2016 року, у денний час, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , за грошові кошти в сумі 192 грн., здійснила купівлю у ОСОБА_9 , брухт кольорового металу, вагою 12,5 кг.

Також, 28.01.2016 року, у денний час, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , за грошові кошти в сумі 162 грн. здійснила купівлю у ОСОБА_10 , брухт кольорових металів, вагою 12,5 кг.

Крім того, 05.02.2016 року під час проведення обшуку в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено брухт чорного та кольорового металів загальною вагою 572 кг, який ОСОБА_7 придбала у невстановлених слідством осіб з метою його заготівлі.

В апеляційній скарзі прокурор поставив питання про зміну вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та посилаючись на положення п.3 ч.1 ст.408 КПК України просить призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 213 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 176 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2992 грн.

Скарга мотивована тим, що суд при постановленні вироку в супереч вимогам ст. 53 КК України призначив покарання не у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, а у твердій грошовій сумі. Вказане порушення, на думку автора апеляційної скарги, може викликати труднощі при виконанні судового рішення, оскільки визначене покарання у твердій грошовій сумі не є кратною неоподаткованому мінімуму доходів громадян, що також суперечить положенням Податкового кодексу України і в подальшому створить перешкоди для заміни покарання у разі його несвоєчасного виконання особою щодо якої воно застосоване.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, позицію обвинуваченої яка послалася на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, тому фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, судом не перевіряються.

Разом з тим твердження прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_7 , враховано тяжкість вчиненого злочину, який відносяться до категорії невеликої тяжкості та дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима в силу ст. 89 КК України, до адміністративної відповідальності не притягувалась, характеризується задовільно, щиро кається з приводу вчиненого, має пенсійний вік, вдова, хворіє, від її дій стороннім особам шкода не завдана. Крім того, місцевий суд вірно вказав про наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 - щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння у його розкритті, її сімейний стан та стан здоров`я, а також відсутність обставин, що обтяжують її покарання.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 , у виді штрафу, колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Крім того, розмір призначеного судом штрафу визначений в межах статті 53 КК України

Проте, апеляційний суд вважає слушною вимогою апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченій покарання у виді штрафу у розмірі, який був визначений судом першої інстанції не у ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який встановлюється законодавством України на момент ухвалення вироку, а у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не застосував закон, зокрема ст. 53 КК України, який підлягає застосуванню, внаслідок чого помилково визначив розмір штрафу в абсолютних цифрах.

Не зазначення кратності розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян при призначенні покарання у виді штрафу є безумовною підставою для зміни вироку суду першої інстанції, оскільки покарання визначається судом не у твердій грошовій сумі, а в ставках неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який встановлений законодавством України на момент ухвалення вироку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а тому вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні шляхом зменшення розміру штрафу до 176 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2992 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.1 ст. 213 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 176 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2992 гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4