АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6870/15-к Номер провадження 11-кп/786/417/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ст.186 ч. 1 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року м. Полтава

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001819 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 2 березня 2016 року.

Цим вироком

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Полтава, українка, громадянка України, учениця 1 курсу групи 102 Професійно-технічного училища №4 м. Полтава, мешканка АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.186 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.104 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України з покладенням обов`язків повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання, періодично з`являтись на реєстрацію

Вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнана винуватою в тому, що 12 жовтня 2015 року, близько 14 год., перебуваючи на території Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 Полтавської міської ради, що за адресою: м Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 64, звернувши увагу, що ОСОБА_9 тримала у руці мобільний телефон, який збиралась повернути його власниці ОСОБА_10 , шляхом ривка з рук ОСОБА_9 , ОСОБА_8 відкрито заволоділа мобільним телефоном марки „SAMSUNG, моделі „GT-E1200M, ІМЕІ: НОМЕР_1 в корпусі білого кольору, вартістю 304, 13 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла, а викраденим розпорядилась на свій розсуд.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 в зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону оскільки після фактичного затримання працівниками поліції не було складено відповідного протоколу та запрошено захисника, участь якого є обов`язковою, чим порушено ч.4, 5 ст.208, ч.4 ст.213 КПК України. Судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання захисника про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 12 жовтня 2015 року. Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції не встановлено початок досудового розслідування, а викладені у вироку показання свідків не відповідають обставинам провадження.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин доведена показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка підтвердила, що надала ОСОБА_9 свій мобільний телефон для здійснення дзвінка але обвинувачена вихопила його з рук ОСОБА_9 .. На неодноразові вимоги потерпілої повернути телефон ОСОБА_8 відповіла відмовою.

Наведені обставини підтвердили і свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ..

Показаннями обвинуваченої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні не заперечувала, що вирвала з рук ОСОБА_9 мобільний телефон ОСОБА_10 та на вимогу останньої відмовилась його повертати. Будучі запрошеною працівником міліції до райвідділу повідомила останньому, що телефон знаходиться у неї та видала його про що був складений протокол.

Протоколом огляду від 12 жовтня 2015 року згідно якому ОСОБА_8 добровільно видала мобільний телефон „SAMSUNG, моделі „GT-E1200M, ІМЕІ: НОМЕР_1 (а.п. 77-78) без сім-карти.

Допустимість та належність наведених показань обвинуваченої, потерпілої, свідків в апеляційній скарзі не оспорюється, а отже, висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 є обґрунтованим.

З протоколу огляду (а.п. 77-78) вбачається, що ним зафіксований факт добровільної видачі ОСОБА_8 , в присутності своєї матері ОСОБА_12 , мобільного телефону „SAMSUNG, моделі „GT-E1200M, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який був оглянутий слідчим та під час огляду встановлено, що він перебуває у стані придатному для користування але відсутня сім-картка.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів, а тому, огляд мобільного телефону добровільно виданого певною особою відповідає вимогам наведеної вище норми закону.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про проведення слідчим не огляду, а обшуку є безпідставним оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб і за змістом слідчої дії полягає в активних діях слідчого по відшуканню доказів або осіб, в той же час, огляд полягає лише у фіксації місця знаходження доказів та їх вилученні. Оскільки ОСОБА_8 добровільно видала мобільний телефон, а слідчим будь-яких дій по його відшуканню не вчинялось вказана слідча дія не може розглядатись як обшук.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив, що отримавши інформацію про заволодіння обвинуваченою телефоном ОСОБА_10 , запросив ОСОБА_8 та її матір ОСОБА_12 до відділу міліції де ОСОБА_8 добровільно видала мобільний телефон про що слідчим був складений протокол, а ОСОБА_8 вільно залишила приміщення відділку міліції.

Наведені обставини не заперечували в судовому засіданні обвинувачена та її законний представник ОСОБА_12 ..

Відповідно до положень ст. 209 КПК України, які встановлюють, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Отже, згода обвинуваченої на пропозицію працівника міліції добровільно пройти до відділку міліції без застосування сили або наказу не може розцінюватись, як затримання. А тому, доводи апеляційної скарги захисника і цій частині є безпідставними та не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. Згідно витягу з кримінального провадження дані про злочин внесені до ЄРДР 12 жовтня 2016 року, а отже, проведення огляду в цей же день не є порушенням закону.

Враховуючи наведене висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 є обґрунтованим, а її дії за ч. 1 ст. 186 КК України кваліфіковані правильно.

В силу наведеного підстав до скасування вироку і задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_8 призначене відповідно до положень ст. 65 КК України з урахуванням суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставин що обтяжують та пом`якшують покарання, даних про особу обвинуваченої, яка є неповнолітньою і за своїм видом та розміром, як і висновок суду про можливість звільнення від його відбування є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 2 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4