В И Р О К
іменем України
Справа №377/1382/15-к
Провадження №1-кп/377/8/16
01 квітня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю:
потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_6 завдав умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.
08 серпня 2015 року близько 20 години ОСОБА_6 , перебуваючи поряд з міні-пекарнею «Колобок», розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптової неприязні з малолітнім ОСОБА_8 у відповідь на образу останнього, котра мала місце за декілька хвилин до цього неподалік магазину «Продукти-423», що належить ТОВ «АТБ-маркет» та розташований у будинку № 2 на Центральній площі міста Славутича Київської області, підійшовши до малолітнього потерпілого ОСОБА_8 та, маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, наніс одного удару долонею правої руки в область голови потерпілого та три удари кулаком правої руки в область потилиці, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 28 від 09.09.2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Своїми умисними діями, які виразились в завданні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений винуватим себе не визнав і просив виправдати. Суду показав, що у власності його брата ОСОБА_9 є автомобіль «Газель» синього кольору. Він також користується автомобілем свого брата та приїзджає в м.Славутич за продуктами харчування, коли перебуває в селі Глядин Чернігівського району Чернігівської області. В селі Глядин знаходиться будинок його бабусі, яка вже померла, в якому проживає його брат ОСОБА_9 8 серпня 2015 року він весь день перебував в с.Глядин разом зі своїм братом ОСОБА_9 і в м.Славутичі не був. Вважає, що потерпілий та свідки помиляються, вказуючи на нього, як на особу, що завдала удари потерпілому, оскільки взагалі ніяких конфліктів з малолітними чи неповнолітніми він не мав.
Вислухавши показання потерпілого, пояснення законного представника потерпілого, показання свідків, дослідивши письмові та речові докази, оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Так, потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 08.08.2015 року близько 19 години 30 хвилин він разом із друзями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поверталися додому з ігрового майданчику, який знаходиться неподалік кафе-бару «Атланта». Підходячи до стоянки кафе-бару «Атланта», він побачив, як з магазину «АТБ» вийшов чоловік та підійшовши до автомобіля «Газель», що стояв на цій стоянці, сів за кермо автомобіля. Він запам`ятав, що кабіна вказаного автомобіля була білого кольору, а тент сірого кольору. В цей час він разом із друзями підходив до стоянки. Щоб виїхати із стоянки, водій автомобіля почав здавати назад і вони розбіглися. Обійшовши автомобіль, вони почали рухатися в сторону проспекту Дружби народів. Коли вони проходили між ПриватБанком та трансформаторною будкою, то автомобіль «Газель» наздогнав їх та поїхав в напрямку до проспекту Дружби народів. Під`їжджаючи до проспекту Дружби народів, вказаний автомобіль не ввімкнувши покажчик повороту, почав повертати ліворуч. Обурившись такими діями водія автомобіля «Газель», він в образливій формі сказав своїм друзям про те, чому водій, повертаючи ліворуч, не вмикає покажчик повороту. Перейшовши дорогу через проспект Дружби Народів, вони з друзями пішли в напрямку міні-пекарні «Колобок». Дійшовши до міні-пекарні «Колобок», поруч зі стендом «Дошка оголошень» його хтось ударив один раз долонею по потилиці, від удару в очах потемніло і він присів. Обернувшись він побачив дорослого чоловіка, який був одягнений у футболку жовтого кольору та шорти, колір яких він не запам`ятав, через плече одягнута чорна барсетка. Це був водій того автомобіля «Газель», оскільки він його добре запам`ятав. Він запитав у чоловіка про те, за що той його вдарив, на що чоловік відповів, щоб він нікому про це не говорив, та наніс йому кулаком правої руки ще три удари по голові в праву сторону потилиці. Після третього удару він присів на одне коліно і знову запитав чоловіка за що той його б`є, але чоловік мовчки розвернувся і пішов в напрямку ПриватБанку до свого автомобіля «Газель». Прийшовши разом з друзями до кварталу, де вони проживають, сів на дитячу карусель і відчув сильний головний біль в правій частині потилиці. Одразу зателефонував матері та повідомив, що трапилося. Під час проведення впізнання за фотознімками йому було пред`явлено чотири фотознімки, серед яких він впізнав по фотознімку за формою обличчя та зачіскою того чоловіка, який наносив йому удари. В зв`язку з чим з впевненістю може сказати, що саме обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому удари в голову. Вважає, що ймовірною причиною нанесення обвинуваченим йому ударів в голову є те, що він сказав на його адресу образливі слова, хоча не впевнений, що він міг їх почути, але таку можливість не виключає.
Законний представник потерпілого - ОСОБА_5 суду пояснила, що 08.08.2015 року приблизно о 21 годині, коли вона приїхала з чоловіком з дачі, їй на телефон зателефонував син ОСОБА_4 .. Син був знервований та переляканий і сказав, що його по голові побив незнайомий чоловік і пояснив, що даний чоловік був водієм автомобіля «Газель». В той день вона пішла до міліції та розповіла про все, що відбулося з її сином, а наступного дня написала заяву про злочин та звернулася до лікарні, оскільки син скаржився на головний біль та нудоту. Після огляду лікарем дитині було поставлено діагноз - струс головного мозку, і він 10 днів знаходився на стаціонарному лікуванні в ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». Під час досудового розслідування в її присутності сину пред`являли фотознімки для впізнання особи, яка нанесла йому удари по голові. Він з впевненістю вказав на чоловіка, який наносив йому удари. Цей чоловік є обвинуваченим, він впізнав його за формою голови та рисами обличчя.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що влітку 2015 року близько 19 години 30 хвилин, він разом із друзями ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 поверталися додому в Добринінський квартал з ігрового майданчику, який знаходиться неподалік кафе-бару «Атланта». Проходячи біля стоянки кафе-бару «Атланта», він побачив, як із стоянки виїжджає автомобіль «Газель», який був білого, чи сірого кольору, точно сказати не може. Водія вказаного автомобіля він не запам`ятав. Автомобіль, виїхавши із стоянки, почав рухатися в сторону ПриватБанку, та, повертаючи ліворуч, не ввімкнув покажчик повороту. В цей час ОСОБА_15 в образливій формі сказав їм про те, чому водій, повертаючи ліворуч, не вмикає покажчик повороту. Потім він побачив, що автомобіль «Газель», повернувши ліворуч, зупинився біля ПриватБанку. Перейшовши дорогу через проспект Дружби Народів, вони з друзями пішли в напрямку міні-пекарні «Колобок». Дійшовши до міні-пекарні «Колобок» він побачив, як до ОСОБА_16 підійшов невідомий чоловік, одягнутий в футболку, кольору якої не запам`ятав, та шорти чи бріджи з барсеткою в руках і ударив його один раз долонею по голові. Зупинившись, ОСОБА_15 запитав у чоловіка про те, за що той його вдарив, але цей чоловік наніс йому кулаком ще декілька ударів по потилиці та пішов. ОСОБА_15 розповів йому, що чоловік, який наносив йому удари, є водієм з автомобіля «Газель». Він добре запам`ятав чоловіка, який наносив удари ОСОБА_17 , тому впізнав його на фотознімку під час проведення впізнання серед інших осіб, які були зображені на фотознімках, за будовою голови та обличчя, та стверджує, що це був обвинувачений.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що влітку 2015 року він разом із друзями ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 поверталися з ігрового майданчику, який знаходиться неподалік кафе-бару «Атланта», в сторону Московської площі. Проходячи біля стоянки кафе-бару «Атланта», він побачив, як із стоянки виїжджає автомобіль «Газель», який був синього кольору. Водія вказаного автомобіля він запам`ятав. Автомобіль, виїхавши із стоянки, почав рухатися в сторону ПриватБанку, та, повертаючи ліворуч, не ввімкнув покажчик повороту. В цей час ОСОБА_15 в образливій формі сказав їм про те, чому водій, повертаючи ліворуч, не вмикає покажчик повороту. Потім він побачив, що автомобіль «Газель», повернувши ліворуч, зупинився біля ПриватБанку. Перейшовши дорогу через проспект Дружби Народів, вони з друзями пішли в напрямку міні-пекарні «Колобок». Дійшовши до міні-пекарні «Колобок» він побачив, як до ОСОБА_16 підійшов невідомий чоловік, одягнутий у футболку жовтого кольору та шорти, і ударив його один раз долонею по потилиці. Зупинившись, ОСОБА_15 запитав у чоловіка про те, за що той його вдарив, але цей чоловік говорив йому, щоб він про це нікому не розказував і наніс йому кулаком ще декілька ударів по потилиці. Після цього чоловік розвернувся і пішов. В цьому чоловіку він впізнав водія з автомобіля «Газель», оскільки запам`ятав його обличчя. Саме за рисами обличчя, зачіскою він впізнав його на фотознімку під час проведення впізнання серед інших осіб, які були зображені на фотознімках, та вказує, що це був обвинувачений.
Свідок ОСОБА_20 суду показала, що в серпні 2015 року вона була запрошена понятою під час проведення впізнання особи за фотознімками. В її присутності, а також присутності іншого понятого та законного представника було пред`явлено малолітньому хлопчику для впізнання фотознімки. Він в її присутності після того, як подивився на фотознімки, впевнено вказав на особу, яка завдавала йому удари. Дитині ніхто із присутніх не підказував, кого треба показати на фотознімках, і тиск на нього ніхто не здійснював.
Свідок ОСОБА_21 суду показав, що в серпні 2015 року він був запрошений понятим під час проведення впізнання особи за фотознімками. В його присутності було пред`явлено малолітньому хлопчику для впізнання фотознімки. Він в його присутності після того, як подивився на фотознімки, впевнено вказав на особу, яка завдавала йому удари. Дитині ніхто із присутніх не підказував, кого треба показати на фотознімках.
Згідно висновку експерта № 28 від 09.09.2015 р. у ОСОБА_4 мав місце струс головного мозку. Зазначене тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмету, ймовірно у строк і за обставин, зазначених в постанові і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (а. с. 78-79).
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09 серпня 2015 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 звернулася із заявою про те, що 08.08.2015 року о 19 год. 30 хв. водій автомобіля «Газель», прізвище якого не відомо, біля кафе «Колобок» Московської площі м. Славутича декілька разів ударив кулаком по голову її малолітньому сину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши тілесні ушкодження (а. с. 81).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2015 року вбачається, що малолітньому потерпілому ОСОБА_4 в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , соціального педагога ОСОБА_22 , законного представника ОСОБА_5 було надано для огляду чотири фотознімки, з яких він впізнав чоловіка, який наносив йому тілесні ушкодження по формі голови та рисам обличчя, на фотознімку під номером 2, на якому зображений ОСОБА_6 (а. с. 92-93).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2015 року вбачається, що малолітній свідок ОСОБА_18 , оглядаючи чотири фотознімка, в присутності понятих: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , соціального педагога ОСОБА_22 та законного представника ОСОБА_25 , впізнав особу, який наносив удари ОСОБА_8 , по формі голови та рисам обличчя на фотознімку під номером 2 , на якому зображений ОСОБА_6 (а. с. 87-88).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2015 року, малолітньому свідку ОСОБА_13 були пред`явлені для впізнання чотири фотознімки, після огляду яких він в присутності понятих: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , соціального педагога ОСОБА_28 , законного представника ОСОБА_29 , впізнав особу, який наносив удари ОСОБА_8 , по формі голови та рисам обличчя на фотознімку під номером 2, на якому зображений ОСОБА_6 (а. с. 82-83).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого долучена до матеріалів кримінального провадження, автомобіль марки ГАЗ, модель ПБ 3302 ГАРЗ СПГ, бортовий малотонажний-В, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_9 (а.с. 193).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2015 року, малолітньому потерпілому ОСОБА_4 в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , соціального педагога ОСОБА_22 , законного представника ОСОБА_5 було надано для огляду також чотири фотознімки, серед яких під номером 4 було пред`явлено для впізнання фотознімок брата обвинуваченого ОСОБА_9 , на даних фотознімках він не впізнав жодного з представлених осіб, які наносили йому удари (а. с. 150-151).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2015 року вбачається що, малолітньому свідку ОСОБА_18 в присутності понятих: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , соціального педагога ОСОБА_22 та законного представника ОСОБА_25 , було надано для огляду також чотири фотознімки, серед яких під номером 4 було пред`явлено для впізнання фотознімок брата обвинуваченого ОСОБА_9 , на даних фотознімках він не впізнав жодного з представлених осіб, які наносили удари ОСОБА_4 (а. с. 135-136).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.09.2015 року, малолітньому свідку ОСОБА_13 в присутності понятих: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , соціального педагога ОСОБА_28 , законного представника ОСОБА_29 , було надано для огляду також чотири фотознімки, серед яких під номером 4 було пред`явлено для впізнання фотознімок брата обвинуваченого ОСОБА_9 , на даних фотознімках він не впізнав жодного з представлених осіб, які наносили удари ОСОБА_4 (а. с. 130-131).
Як зазначено у протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 09.03.2016 року, прокурором отримано доступ до довідки ПрАТ «МТС Україна», відповідно до змісту якої 08.08.2015 року телефонні дзвінки з абонентських номерів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , якими, як встановлено в судовому засіданні, користувався обвинувачений ОСОБА_6 , не здійснювались (а. с. 170-172).
Згідно протоколу огляду предмету від 10.11.2015 року слідчим було проведено огляд DVD-диск сірого кольору з надписом «VERBATIM», на якому зафіксовано 08.08.2015 року на камеру відеоспостереження кафе-бару «Атланта» автомобіль «Газель» з кабіною синього кольору, бортовою сірого кольору та вкритого тентом синього кольору, що знаходився на стоянці біля зазначеного кафе-бару (а.с. 98-99).
Постановою слідчого від 10.11.2015 року зазначений компакт-диск з відеозаписом камери спостереження кафе-бару «Атланта» визнано речовим доказом та залишено зберігати в матеріалах кримінального провадження (а. с. 80).
Переглядом файлів DVD-диску з відеозаписами камери відеоспостереження кафе-бару «Атланта» встановлено, що 08.08.2015 року з 19 год 02 хв. 41 сек. по 19 год. 02 хв. 50 сек, на майданчику для паркування автомобілів, який знаходиться поруч з вхідними дверима кафе-бару «Атланта», заїхав автомобіль «Газель», кабіна синього кольору, спойлер білого кольору, бортова сірого кольору, вкритого тентом синього кольору. З цього автомобіля о 19 год. 03 хв. 20 сек. вийшов чоловік і попрямував в напрямку магазину «АТБ». О 19 год. 42 хв. 10 сек. водій із візком для продуктів повертається до вказаного автомобіля, зі сторони пасажирського сидіння розвантажує візок, після чого о 19 год 46 хв. 10 сек. повертається до магазину «АТБ» та повернувшись до автомобіля о 19 год. 51 хв. 37 сек. сідає за кермо. А вже о 19 год. 54 хв.53 сек. вказаний автомобіль «Газель», заднім ходом виїжджає зі стоянки, а на зустріч йому ідуть троє хлопчиків, які обійшовши вказаний автомобіль продовжують рух в напрямку головної дороги проспекту Дружби народів. Їх наздоганяє автомобіль «Газель» та, виїжджаючи на головну дорогу проспект Дружби народів, повертає ліворуч.
Даючи оцінку показанням у судовому засіданні потерпілого та свідків, суд вважає їх переконливими, оскільки вони є послідовними, логічними та взаємоузгоджуваними між собою і іншими доказами.
Відмінність в показаннях потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_18 щодо кольору автомобіля пояснюється можливою помилкою в сприйнятті ними кольору автомобіля, який змінює освітлення внаслідок зміни напрямку руху, що спостерігається на відеозаписі камери відеоспостереження кафе-бару «Атланта». З вказаного відеозапису видно, що під час зміни напрямку руху автомобіля марки «ГАЗ» змінюється і сприйняття кольору автомобіля з синього на сірий. Крім того, як вбачається з даного відеозапису автомобіль «Газель» має декілька кольорів, так кабіна синього кольору, спойлер білого кольору, бортова сірого кольору, вкритий тентом синього кольору, в зв`язку з чим можливе сприйняття ними кольору автомобіля як білого, так і синього.
Оцінюючи досліджені у судовому засіданні письмові та речові докази, суд вважає їх достовірними і належними, отриманими з додержанням встановленого законом процесуального порядку.
Заперечення обвинуваченим своєї вини є недоведеними і суд вважає їх спрямованими на уникнення передбаченої законом відповідальності. В зв`язку з чим показання обвинуваченого про непричетність до злочину суд оцінює критично. Перебування обвинуваченого весь день 8 серпня 2015 року в с.Глядин Чернігівського району Чернігівської області не підтверджено належними доказами та його показання в цій частині спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_18 , які підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_6 , якого вони впізнали на фотознімку та безпосередньо в судовому засіданні, 8 серпня 2015 року поряд з міні-пекарнею «Колобок», розташованою в м. Славутичі, завдав ударів потерпілому, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими та речовими доказами. Крім того, обвинувачений в судовому засіданні не заперечував, що автомобіль «Газель», що зафіксований на відеозаписі камери відеоспостереження кафе-бару «Атланта», схожий на той автомобіль, що є у власності його брата ОСОБА_9 , і яким він також користується.
Відсутність інформації про телефонні з`єднання 8 серпня 2015 року абонентських номерів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , якими користується ОСОБА_6 , про що зазначено у довідці ПрАТ «МТС України», вилученої на підставі ухвали суду, не спростовує факт його перебування в цей день в м. Славутичі Київської області.
Суд відхиляє посилання обвинуваченого як на доказ його невинуватості протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2015 року за участю ОСОБА_30 , яка знаходилась разом з потерпілим ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_13 і ОСОБА_18 під час нанесення ударів потерпілому. Як видно з вказаного протоколу, ОСОБА_31 , якій в присутності понятих, соціального педагога та законного представника були пред`явлені для впізнання фотознімки, серед яких був ОСОБА_6 , вказала на іншу особу, яка завдала удари потерпілому (а.с. 140-141). Проте, ОСОБА_31 не була допитана в судовому засіданні і тому не було досліджено особливості впізнання нею особи, яка завдала ударів потерпілому. Вказаний протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками не є переконливим доказом невинуватості обвинуваченого у інкримінованому злочині, тому що винуватість ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, доведена іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище і сумніву не викликає.
За таких обставин дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, оскільки наявність всіх цих ознак підтверджена в судовому засіданні.
Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором було змінено обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 , з ч 2 ст.125 КК України на ч.1 ст.296 КК України. Змінюючи обвинувачення, прокурор виходила з того, що обвинувачений, перебуваючи в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, безпричинно з хуліганських спонукань наніс удари потерпілому. При цьому прокурор вважала, що про вчинення хуліганства свідчить те, що потерпілий ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_18 не вчиняли відносно обвинуваченого будь-яких неправомірних дій, які б могли спровокувати обвинуваченого та сприяти виникненню у нього умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, однак суд не погоджується із зміненим обвинуваченням, виходячи з наступного.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.
Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід
кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Як встановлено в судовому засіданні, мотивом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 були неприязні відносини, які раптово виникли між обвинуваченим та потерпілим внаслідок того, що потерпілий сказав образливі слова на адресу обвинуваченого, коли той, керуючи автомобілем «Газель» та здійснюючи поворот вліво, не включив покажчик повороту.
Таким чином, дії ОСОБА_6 не створюють складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, оскільки його поведінка свідчить про те, що об`єктом посягання був не громадський порядок, а здоров`я потерпілого, і його дії були направлені на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілого, викликані особистою неприязню до потерпілого, яка виникла через неправильну поведінку потерпілого, про що підтвердив судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_18 ..
За таких обставин суд дійшов висновку, що зміна обвинувачення була здійснена прокурором помилково, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, які свідчать про те, що дії обвинуваченого підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с. 75), має постійне місце проживання та за місцем проживання характеризується формально позитивно(а.с. 77), на обліку в Чернігівському обласному наркологічному диспансері не перебуває (а.с. 73), на обліку в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» також не перебуває (а.с. 72), не працює.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Обираючи один з альтернативних видів покарань, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України, суд бере до уваги поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, яка свідчить про те, що він не усвідомив своєї вини, і тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт.
Прокурором Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України» заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на користь держави в особі державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України», що фінансується з державного бюджету, 564 гривні 25 копійок, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, який прокурор просила задовольнити в повному обсязі.
Цивільний позивач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від начальника державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 МОЗ України» надійшла на адресу суду заява, в якій він просив проводити судове засідання за відсутності їх представника та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обвинувачений позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на свою непричетність до вчинення злочину.
Суд вважає за необхідне цивільний позов задовольнити повністю з наступних підстав.
Згідно ст.1206 ЦК України кошти затрачені на лікування потерпілого від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Судом встановлено, що потерпілому ОСОБА_4 спричинено обвинуваченим ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я, у вигляді струсу гловного морзку, внаслідок чого ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України».
Довідкою ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» від 09.12.2015 року підтверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в даному закладі з 09.08.2015 року по 19.08.2015 року в хірургічному відділені, вартість лікування становить 564 гривні 25 копійок(а.с. 60).
Зі змісту листа ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» від 28.01.2016 року вбачається, що державним закладом не пред`являлась до суду позовна заява про стягнення з ОСОБА_32 коштів у сумі 564 гривні 25 копійок, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 (а.с. 68).
Оскільки ОСОБА_6 добровільно не відшкодовані кошти, затрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, то вони повинні бути стягнуті судом.
Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з обвинуваченого підлягає стягненню судовий збір на користь держави.
Згідно правил ст.100 КПК України речовий доказ диск з відеозаписом з камер спостереження кафе-бару «Атланта» за 08.08.2015 року необхідно залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Судових витрат у кримінальному провадженні немає.
Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили немає.
Керуючись ст. 369-371, 373-375 КПК України, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
Цивільний позов прокурора Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 України Міністерства охорони здоров`я» 564 гривні 25 копійок витрат на лікування потерпілого від злочину.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.
Речовий доказ - диск з відеозаписом з камер спостереження кафе-бару «Атланта» за 08.08.2015 року залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1