Справа № 161/7205/16-к
Провадження № 1-кп/161/385/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 24 червня 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого- ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000134 від 13.01.2016, який надійшов до суду 01.06.2016 від Луцької місцевої прокуратури, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 27.11.2003 Ківерцівським районним судом за ч.1 ст.309, ст. 297 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 2) 24.10.2005 Луцьким міськрайонний судом за ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 3) 24.03.2010 Луцьким міськрайонний судом за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі; 4) 30.11.2015 Луцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 5 місяців арешту, -
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , 12 січня 2016 року, близько 18 години 20 хв., знаходячись на зупинці громадського транспорту поблизу будинку №7, що по проспекту Молоді в місті Луцьку, повторно, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою відкритого викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме, підійшовши з правого боку до потерпілого ОСОБА_6 , 1953 року народження, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки у виличну ділянку голови з права, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді забою та садна правої вилично-щічної ділянки, які згідно висновку судово-медичного експерта №30 від 13.01.2016 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, від яких останній не втримався на ногах і впав на тротуарну бруківку, після чого, ОСОБА_4 відкрито викрав з кармана потерпілого ОСОБА_6 шкіряний гаманець, вартістю 200 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 600 гривень, 50 євро, що згідно довідки Національного банку України становить 1279, 5 грн., мобільний телефон марки «Нокіа 112 RM-837», вартістю 400 грн., чим спричинив останьому матеріальну шкоду на загальну суму 2479 грн. 50 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю. Суду дав показання, що дійсно він, при обставинах місця і часу, вказаних в обвинувальному акті, наніс один удар потерпілому ОСОБА_6 , від якого той впав, після чого відкрито викрав належні потерпілому гаманець з грошима та мобільний телефон. Найменування викраденого майна, його кількість та вартість не заперечив. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив факт відкритого викрадення у нього обвинуваченим ОСОБА_4 шкіряного гаманця, в якому були грошові кошти в сумі 600 гривень, 50 євро та мобільного телефону марки «Нокіа 112 RM-837», вартістю 400 грн, при обставинах, вказаних в обвинувальному акті.Збитки йому не відшкодовані, однак претензій до обвинуваченого не має. Просив суд не карати суворо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненими повторно, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, висловив жаль з приводу вчиненого, попросив вибачення у потерпілого, а тому суд відносить до обставин, що пом`якшують його покарання щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку, а також рецидив злочинів, оскільки обвинувачений має незняту та непогашену судимість за ч.1 ст.309, ст.297 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за умисні корисливі злочини, через короткий проміжок часу після засудження 30.11.2015 вчинив новий умисний корисливий злочин, що згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, не працює, характеризується негативно, що в сукупності, на думку суду, свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, та небажання стати на шлях виправлення, а тому, з врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі. При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, вибачився перед потерпілим, потерпілий ОСОБА_6 просив не карати обвинуваченого суворо, ствердив що претензій до останнього не має, а тому суд призначає покарання обвинуваченому ближче до мінімальної межі санкції ч.2 ст.186 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2015, переводячи менш суворий вид покарання у більш суворий вид, з розрахунку, що згідно ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців 10 (десять) днів.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 18 травня 2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме з 18 травня 2016 року до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий