Справа №463/3431/16-к
Провадження №1-в/463/152/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2016 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

та захисника ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості за вироком суду,-

встановив:
засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про дострокове зняття судимості за вироком Личаківського районного суду від 16.03.2012 року, яким його було засуджено за ч.1 ст.121 КК України до відбування покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Вважає, що оскільки в 2014 році його було звільнено умовно-достроково, та строк УДО сплив в жовтні 2015 року, і за цей період він систематично відмічався в КВІ, і жодних порушень не вчиняв, характеризується позитивно, тому просить заяву задоволити.

В судовому засіданні засуджений, його захисник підтримали заяву з аналогічних підстав.

Прокурор в судовому засіданні відносно задоволення заяви заперечив, зазначив, що у засудженого не виникає права на дострокове зняття судимості у зв`язку із тим, що він був засуджений вироком суду до відбування покарання за вчинення умисного тяжкого злочину.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали кримінального провадження №1/1312/30/12, суд в задоволенні заяви засудженого відмовляє виходячи з наступного.

Як вбачається з оглянутих матеріалів кримінального провадження №1/1312/30/12, вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.03.2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні умисного тяжкого злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Як вбачається із довідки про звільнення (а.с.7), ОСОБА_4 17.09.2014 року звільнено від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим покаранням 1 рік 23 дні, на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

У відповідності до положень ч.8 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Відповідно ч.1, 3 ст.90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Одночасно, у відповідності до положень ч.1 ст.91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

В той же час, зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини (ч.2 ст.91 КК України).

За таких обставин, оскільки ОСОБА_6 згідно вироку суду був засуджений до відбування покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисного тяжкого злочину, тому не зважаючи на те, що після відбуття покарання засуджений своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці міг довести своє виправлення, права на дострокове зняття судимості він не набув. Крім цього, на даний час шестирічний строк з моменту умовно-дострокового звільнення не сплив, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі ст.ст.89,90,91 КК України та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -

ухвалив:
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості за вироком суду, відмовити за її безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1