Справа № 442/6136/14-к
Провадження № 1-кп/442/11/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001543 від 19.07.2014 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 15.03.2006 року Дрогобицьким міським судом за ч. 2 ст. 289 КК України до 5-ти років позбавлення волі, звільненого згідно ст. 75 КК України від відбування покарання з випробувальним терміном на один рік, 25.07.2007 року Самбірським міським судом за ч.2 ст.185 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, звільненим згідно ст. 75 КК України від відбування покарання з випробувальним терміном на два роки, 28.10.2009 року Дрогобицьким районним судом за ст.ст. 15, 185 ч. 2, 185 ч. З, 289 ч. 2, 263 ч. 1, 70,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,-

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи судимим 28.10.2009 року Дрогобицьким районним судом за ст.ст. 15, 185 ч. 2, 185 ч. 3,289 ч. 2,263 ч. 1,70,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, після відбуття покарання на шлях виправлення не став, а знову вчинив кримінальне правопорушення.

Так, 30 квітня 2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, відносно ОСОБА_4 було встановлено адміністративний нагляд, як за особою, що звільняється з місць позбавлення волі, терміном на один рік та обмеження. З даною ухвалою ОСОБА_4 був ознайомлений. Згідно ухвали до ОСОБА_4 застосували наступні обмеження:

а) заборона виходу з будинку (квартири) з 22.00 год. до 06.00 год.;

б) заборона перебувати в місцях, де продаються спиртні напої на розлив, та в

районі перебування ДВК-40;

в) заборона без дозволу керівництва органу внутрішніх справ за місцем свого

проживання виїжджати в особистих справах за межі району (міста) місця проживання;

г) реєструватися чотири рази на місяць в органах внутрішніх справ за місцем

свого проживання.

Адміністрацією Дрогобицької виправної колонії № 40 у Львівській області було зобов`язано прибути до вказаного місця проживання в с. Уріж, Дрогобицького району, Львівської області, та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду та невчасне прибуття до обраного місця проживання.

26.05.2014 року ОСОБА_4 став на профілактичний облік в Дрогобицький МВ ГУМВС України у Львівській області за місцем проживання АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_4 починаючи з 23 червня 2014 року на реєстрацію в міліцію не з`являвся, про причини неявки працівників міліції не повідомляв, також під час контролю у вечірній час по місцю проживання не знаходився, чим порушив п. а, б Ухвали про встановлення щодо нього обмежень адміністративного нагляду.

23 червня 2013 року ОСОБА_4 з метою ухилення від адміністративного нагляду самовільно, без поважних причин, покинув місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 та переїхав жити в с. Старичі, Новояворівського району, Львівської області.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину. У вчиненому злочині щиро розкаюється, визнає та просить суд суворо його не карати. Також повідомив, що він не хотів порушувати адміністративний нагляд, однак записався добровольцем в армію і знаходився весь цей час в зоні АТО.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При таких обставинах суд вважає, що ОСОБА_4 , своїми умисними протиправними діями з метою ухилення від адміністративного нагляду самовільно, без поважних причин, покинув місце свого проживання, тобто вчинилв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, являється учасником АТО, нагороджений відзнаками за участь у бойових діях, його стан здоров`я, що стверджується представленими медичними документами, оскільки останній перебував на лікуванні у Харківському військовому госпіталі від отриманих під час бойових дій поранень.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховуєступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, раніше судимого, визнав себе винним повністю, щиросердечно розкаюється, у лікаря психіатра та у лікаря нарколога на обліку не знаходиться, та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 24.10.2003 № 7 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 10.12.2004), вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Сама по собі тяжкість інкримінованого злочину, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості судді в обов`язковій ізоляції підсудного від суспільства, необхідності обрання обвинуваченому більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за його беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд дійшов до переконання, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини, яких є більше ніж дві та дані про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на можливість пом`якшення йому покарання, а тому є можливість призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч.1, ч.2 ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 395 КК України, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а саме у вигляді штрафу з врахуванням змісту ст. 53 КК України, не менше 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Судових витрат та речових доказів немає.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та обрати йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1