Провадження № 1-кп/127/65/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2016 м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря: ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001786 від 19.03.2015 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:
- 15.06.2006 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із іспитовим строком 1 рік;
- 29.12.2006 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 08.11.2011 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 355 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений умовно-достроково ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.01.2014 року з невідбутим строком 7 місяців 2 дні,
- у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 187 КК України, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Обідне Немирівського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:
- 11.11.2013 року Вінницьким міським судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт;
-17.02.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст.389, ст. 70,71, 72 КК України 3 місяці 23 дні арешту,
- у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 187 КК України, -
в с т а н о в и в :
18.03.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , яку на той час орендував, раніше їм не знайомий, потерпілий ОСОБА_8 , умисно, будучи об`єднані спільною метою власного збагачення, з корисливих мотивів завдали ОСОБА_8 ударів в область голови та тіла й заволоділи належним потерпілому ноутбуком марки «Dell Inspirion 3541» чорного кольору, яким розпорядились на власний розсуд.
А саме, потрапивши до вищевказаної квартири під приводом пошуку свого знайомого, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_8 удару долонею в обличчя після чого ОСОБА_5 , за вказівкою ОСОБА_4 заволодів ноутбуком марки «Dell Inspirion 3541» чорного кольору який належав потерпілому ОСОБА_8 . На заперечення потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи спільно, завдали йому тілесних ушкоджень, а саме ОСОБА_5 кулаком лівої руки завдав потерпілому ОСОБА_8 удару в область обличчя, після чого разом із ОСОБА_4 завдали ударів у різні частини тіла та по голові. Після цього ОСОБА_4 залишив квартиру, а ОСОБА_5 завдавши потерпілому ще кілька ударів по різних частинах тіла залишив квартиру забравши з собою вищевказаний ноутбук.
Викраденим майном ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальної шкоди яка відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 360 від 20.04.2015 року складає 5500 гривень.
Своїми умисними спільними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран на червоній смужці та слизовій верхньої губи зліва та справа, забійної рани на червоній смужці лівої губи зліва, зламу ріжучої кромки коронкової частини 2-го нижнього зуба справа та синця у лівій навколо орбітальній та виличній ділянках, підшкірної гематоми в ділянці правої щоки, синця на передній поверхні грудної клітки зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 367 від 19.03.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч.2 ст. 187 КК України не визнав, суду пояснив, що 18.03.2015 року він разом із ОСОБА_5 на таксі, приїхали у Вінницю з с. Кордишівка до його знайомого ОСОБА_9 на квартиру по вул. Київській, але за зазначеною адресою, останній уже не проживав, а двері їм відчинив незнайомий хлопець, як виявилося пізніше це був ОСОБА_8 . Він сприйняв ОСОБА_8 за друга ОСОБА_9 та вдарив ОСОБА_8 в обличчя, в область щелепи, потім ОСОБА_10 завдав ОСОБА_8 ударів, а він залишив квартиру та пішов на вулицю до автомобіля таксі.
Що робив в квартирі ОСОБА_5 він не бачив та речей з квартири потерпілого він не брав. В той час, як він знаходився в автомобілі таксі, на вулицю вийшов ОСОБА_10 , який тримав у руках чорний ноутбук марки Dell. Разом вони поїхали на вокзал. За послуги таксиста він мав сплатити 600 грн., а оскільки у них не було грошей, щоб розрахуватися із таксистом, він залишив в заставу таксистові ноутбук. Цивільний позов потерпілого не визнав.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч.2 ст. 187 КК України не визнав, суду пояснив, що 18.03.2015 року він з друзями святкував День народження племінниці. Ввечері до нього зателефонував ОСОБА_4 та попросив поїхати з ним у Вінницю до якогось знайомого ОСОБА_9 . На таксі, яке викликав ОСОБА_11 , вони приїхали до Вінниці де разом прийшли до квартири, адресу якої сказав ОСОБА_12 . Двері квартири їм відчинив ОСОБА_13 . Вони зайшли до квартири, ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_8 . Він також штовхнув ОСОБА_15 , але ударів йому не завдавав. В кімнаті ОСОБА_8 щось сказав ОСОБА_4 , на що останній наніс йому удар, він підійшов та розборонив їх, відтягнувши потерпілого за светр. В квартирі ОСОБА_14 вказав йому на ноутбук, сказати брати та тікати. Він відімкнув ноутбук від мережі, взяв його та спустився в таксі, де на нього вже чекав ОСОБА_12 .
На автомобілі таксі вони поїхали на вокзал, де залишили таксисту ноутбук в заставу, з метою подальшого розрахунку. В подальшому вони відпочивали в кафе на вокзалі, де їх затримали працівники міліції.
Цивільний позов потерпілого не визнав.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими, їхня вина у скоєнні злочину повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується показаннями потерпілого, свідків, а також іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.
Так, потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що в березні місяці 2015 року він разом із своїми колегами проживав в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_4 . У м. Вінниці він перебував у відрядженні, працюючи на будівництві. Ввечері 18.03.2015 року він чекав колег з роботи та почув стук у вхідні двері, не перевіривши хто стоїть за дверима, він відчинив та побачив незнайомих йому раніше 2 хлопців, пізніше він дізнався, що це були ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . Хлопці зайшли до квартири та шукали свого знайомого на ім`я ОСОБА_17 , казали, що він винен їм гроші. На його заперечення не реагували. ОСОБА_14 в кімнаті наніс йому удар лівою рукою в область щелепи. ОСОБА_10 взяв ноутбук з ліжка під пахву та стояв з ним, коли він хотів забрати ноутбук, ОСОБА_14 ще раз його вдарив в голову, потім разом ОСОБА_14 та ОСОБА_10 наносили йому удари в обличчя та голову, після чого ОСОБА_14 залишив квартиру, а ОСОБА_10 наніс два удари ногою в груди та живіт і теж вибіг з квартири. Крім ноутбука з квартири зник срібний ланцюжок. Працівників міліції викликали його сусіди по квартирі, коли повернулися до помешкання.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він працює таксистом, ввечері, точної дати сказати не міг, до нього зателефонував знайомий ОСОБА_14 та замовив його послуги на перевезення із села Кордишівка до м. Вінниці. Разом із ОСОБА_19 до м. Вінниці поїхав ще один хлопець, їх обох він відвіз на вулицю Київську до будинку АДРЕСА_5 , та на їхнє прохання залишився чекати. Хлопці перебували в будинку хвилин 10, коли вони повернулися до автомобіля, в руках одного він помітив ноутбук та срібний ланцюжок. Вже а авто хлопці говорили, що забрали ноутбук за борги. Потім ОСОБА_14 і ОСОБА_10 запропонували здати ноутбук в ломбард, щоб розрахуватися з ним. Він підвіз їх до Центрального ринку, однак здати в ломбард ноутбук хлопці не змогли, тому залишили його як заставу за майбутній розрахунок за проїзд й попросили в борг 200 гривень на дорогу. Він дав вказаним хлопцям 200 грн., й наступного дня вони мали повернутися та розрахуватися з ним. Вранці наступного дня він видав ноутбук працівникам міліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що він з потерпілим ОСОБА_8 являються колегами. В м. Вінниці він перебував у відрядженні та з колегами винаймали квартиру по АДРЕСА_1 . В квартирі проживало 3 людей: він, ОСОБА_21 та хлопець на ім`я ОСОБА_22 . В той вечір він був біля магазину «АТБ» по вул. Київській, коли йому зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що незнайомі люди його побили. Прийшовши до квартири він побачив, що в ОСОБА_15 була розбита губа, сінці на обличчі. Також побачив кров на ліжку та меблевій стінці. Потерпілий йому пояснив, що двоє, раніше незнайомих йому хлопців, зайшовши до квартири, шукали якогось свого знайомого. Побачивши ноутбук забрали його, а коли ОСОБА_21 намагався їм завадити, останні його побили та пішли.
Працівників міліції викликав він, до приїзду працівників міліції він нічого в квартирі не чіпав. З квартири він з друзями виїхав наступного дня.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду повідомив, що являється працівником патрульно-постової служби. На пульт чергової частини у вечірній час 18.03.2015 року надійшов виклик з вулиці Київської, що двоє осіб зайшли до квартири в ході бійки відібрали ноутбук. Приїхавши на місце, потерпілий повідомив, що невідомі йому особи зайшли до його квартири, побили його і забрали ноутбук та срібний ланцюжок. На потерпілому ОСОБА_8 він бачив тілесні ушкодження на обличчі в зв`язку з чим викликали швидку допомогу. Того ж вечора в кафе біля залізничного вокзалу затримали двох хлопців, які поводили себе неадекватно та привезли їх у відділення міліції. Потерпілий ОСОБА_8 їх впізнав.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 дав суду показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_23 .
Крім показань потерпілого та свідків вина обвинувачених у скоєнні злочину підтверджується також і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.03.2015 року, в якій ОСОБА_8 повідомляє, що 18.03.2015 року близько 21.00 години за адресою де він тимчасово проживає: АДРЕСА_4 , до його квартири зайшли двоє осіб в ході розмови нанесли тілесні ушкодження та в подальшому заволоділи ноутбуком марки Dell чорного кольору (т.1 а.с.149);
- даними виписки № 6317 МКШМД м. Вінниці ОСОБА_8 , в якому зазначено діагноз струс головного мозку, забійна рана нижньої губи; (т.1 а.с. 150);
- даними висновку судово-медичної експертизи № 367 від 19.03.2015 року, відповідно до якого на підставі судово-медичного обстеження у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран на червоній смужці та слизовій верхньої губи зліва та справа, забійної рани на червоній смужці лівої губи зліва, зламу ріжучої кромки коронкової частини 2-го нижнього зуба справа та синця у лівій навколо орбітальній та виличній ділянках, підшкірної гематоми в ділянці правої щоки, синця на передній поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які утворились від дії тупих предметів, по давності утворення - можуть відповідати вказаному строку, а саме 18.03.2015 року (т.1 а.с. 151);
- даними протоколу огляду місця події від 18.03.2015 року під час якого виявлено в кімнаті квартири на стіні біля ліжка, на відстані близько 1 м від землі наявні сліди речовини бурого кольору, які є на подушці. З поверхні вхідних дверей виявлено та вилучено 3 сліди пальців рук та 1 слід долоні руки, з поверхні дверної лутки 1 слід долоні, з поверхні рами дверей і кімнаті залу 1 слід долоні, з поверхні рами дверей в кімнаті залу 1 слід долоні. Вилучено змив речовини бурого кольору з меблевої стінки, який упаковано в білий паперовий конверт; змив речовини бурого кольору з лівого боку від вхідних дверей до кімнати залу (т.1 а.с. 202-203);
- даними протоколу огляду предмету від 20.03.2015 року , а саме: ноутбука марки «Dell » в корпусі чорного кольору (т.1 а.с. 153);
- даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 360 від 20.04.2015 року , відповідно до якого вартість ноутбука марки «Dell» становить 5500 грн. (т.1 а.с.155-162);
- даними заяви ОСОБА_25 , відповідно до якої він добровільно видав працівникам міліції ноутбук марки «Dell», який він отримав від двох малознайомих йому осіб чоловічої статті (т.1 а.с. 150).
Проаналізувавши показання обвинувачених, які вину у вчинені інкримінованого злочину не визнали, показання потерпілого, свідків, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні вину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину доведено повністю, а їх дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК України як розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
До такого висновку суд дійшов враховуючи наступне.
Так, судом встановлено, що 18.03.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зайшовши під приводом пошуку свого знайомого, до квартири АДРЕСА_3 , яку на той час орендував, раніше їм не знайомий потерпілий ОСОБА_8 , за попередньою змовою, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, по черзі а потім разом завдали потерпілому ударів по різним частинам тіла та голови й під час побиття останнього ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_4 заволодів ноутбуком марки «Dell» чорного кольору, який належав потерпілому після чого залишили квартиру.
Своїми умисними спільними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 367 від 19.03.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині того, що він лише завдав потерпілому ударів та не заволодівав майном потерпілого, показання обвинуваченого ОСОБА_5 в частині того, що майно потерпілого він взяв необдумано, за вказівкою ОСОБА_4 , спільну позицію обвинувачених, щодо відсутності корисного мотиву в їх діях, суд вважає їх надуманими та такими, що не відповідають дійсності, спрямованими на штучне роз`єднання їх дій та поведінки під час нападу, з метою уникнення відповідальності за скоєння більш тяжкого злочину.
Така позиція обвинувачених спростовується показаннями підсудного ОСОБА_5 який вказав, про те що потерпілого він раніше не знав, а ноутбук потерпілого забрав, під час побиття останнього, за вказівкою ОСОБА_4 .
Хоча обвинувачений ОСОБА_4 суду повідомив, що потрапивши до квартири, де він свого знайомого не застав, побачив потерпілого якого раніше не знав, проте першим розпочав наносити йому ударів безпричинно, суд не приймає до уваги його показання в цій частині оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого який зазначив, що дії обвинувачених були узгодженими та раптовими для нього, на його заперечення з приводу вилучення ноутбуку, нападниками йому було завдано ударів, що узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 .
Крім того позиція обвинувачених, щодо відсутності у них попередньої змови та умислу спрямованого на заволодіння майном потерпілого, спростовується узгодженістю їх дій у конкретній обстановці скоєння злочину та показаннями свідка ОСОБА_18 , який повідомив, що в обвинувачених грошей на оплату проїзду в таксі не було, по приїзду в м. Вінницю він очікував їх біля будинку по вул. Київській незначний час, й по поверненню обвинувачених вони повідомили, що забрали ноутбук «за борги» й одразу намагались здати його до ломбарду.
Суд розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення, водночас зважає й на спосіб проникнення обвинувачених до квартири де проживав потерпілий та вважає доведеним наявність у них попередньої змови на проникнення до квартири, з метою нападу та заволодіння майном, оскільки вказане підтверджує та обставина, що обвинувачені потрапивши до помешкання раніше незнайомого їм потерпілого, під приводом пошуку свого знайомого ОСОБА_9 , не виявивши останнього у квартирі не залишили її, а діючи узгоджено завдавали тілесних ушкоджень потерпілому та заволоділи його майном, яким в подальшому розпорядились, про що свідчать показання потерпілого та свідків.
Обговорюючи позицію сторони захисту щодо недопустимості, як доказу, протоколу огляду місця події від 18.03.2015 року під час якого виявлено в кімнаті квартири на стіні біля ліжка, на відстані близько 1 м від землі сліди речовини бурого кольору, які є на подушці, вилучено сліди долоней та пальців рук, змив речовини бурого кольору з меблевої стінки та з лівого боку від вхідних дверей до кімнати залу (т.1 а.с. 202-203), з мотивів відсутності письмового дозволу на проведення огляду власника квартири, яку орендував потерпілий, суд з врахуванням того, що на момент огляду 18.03.2015р. дана квартира являлась житлом потерпілого ОСОБА_8 який перебував в ній на законних підставах, що не заперечувалось власником квартири, та огляд здійснювався з його добровільної згоди в його присутності, відповідно до вимог чинного законодавства, вважає її такою що не відповідає вимогам закону та не є підставою для визнання доказу недопустимим.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше неодноразово судимою за злочини проти власності (т.1 а.с.165), вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, свою вину у скоєнні злочину не визнав, у вчиненому не розкаявся, при цьому на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 173-174).
Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлені. Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.2 ст. 187 КК України з конфіскацією майна. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2011 року.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з часу його затримання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час досудового слідства слід зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19.03.2015 року по 27.05.2015 року включно.
До набрання вироком законної сили слід змінити запобіжний захід ОСОБА_4 із застави на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Відповідно до положень частини 11 статті 182 КПК України заставу повернути заставодавцю після набрання вироку законної сили.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 являється особою раніше судимою (т.1 а.с.176), свою вину у скоєнні злочину не визнав, при цьому посередньо характеризується за місцем проживання (т.1 а.с. 101), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 185-186), обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого злочину, та враховуючи ступінь вини кожного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.2 ст. 187 КК України з конфіскацією майна.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з часу його затримання з 19.03.2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення під час досудового слідства та судового розгляду слід зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19.03.2015 року по 25.03.2016 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів з 25.03.2016 р.
Обговорюючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в порядку ст.127-129 КПК України в частині стягнення з обвинувачених завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 56 гривень 65 копійок та моральної шкоди в розмірі 70 000 грн., суд приймає до уваги положення ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Дослідивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення завданої злочином майнової шкоди знайшли своє підтвердження а тому позов в цій частині підлягає до задоволення повністю.
Приймаючи до уваги позицію викладену у постанові пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», Суд, виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є завеликими та такими, що підлягають зменшенню до 30000 грн. Розмір моральної шкоди ґрунтуються на душевних стражданнях та фізичному болі, які потерпілий зазнав внаслідок неправомірних дій обвинувачених, а також внаслідок вимушених змін звичайного життєвого укладу потерпілого.
Завдана шкода підлягає солідарному стягненню.
Також, відповідно до ст. 124 КПК України з обвинувачених в рівних долях слід стягнути вартість проведення криміналістичного дослідження висновок експерта № 360 від 20.04.2015 року, проведення якого було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченими злочину (т. 1 а.с.156-162).
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 63, 65-67, КК України, ст. ст. 100, 124, 127-129, 368-371, 373, 374 КПК України, 1166, 1177 ЦК України суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченому ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2011 року і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання з метою звернення вироку до виконання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час досудового слідства зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19.03.2015 року по 27.05.2015 року включно.
До набрання вироком законної сили змінити запобіжний захід ОСОБА_4 із застави на тримання під вартою терміном на 60 днів, з 25.03.2016 року, взявши його під варту в залі суду.
Заставу повернути заставодацю після набрання вироком законної сили.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його затримання з 19.03.2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення під час досудового та судового слідства зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19.03.2015 року по 25.03.2016 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів з 25.03.2016 р.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 - 56 грн. 65 к. у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, та 30000 грн. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави Україна 306 грн. 90к. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень.
Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ ноутбук марки «Dell» залишити власнику ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: