1 із 4 Провадження №1-КП/303/518/16
Справа 303/5989/16-к
Номер рядка статистичного звіту-34
ВИРОК
26 жовтня 2016 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево кримінальне провадження №0000682 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого вантажником ТОВ «Сарма-Трейд», інваліда 3-ї групи, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого, громадянина України,
- обвинуваченого за частиною 2 статті 286 КК України;
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
10 червня 2016 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керуючи власним мопедом марки «Альфа-Мото М-50», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись разом з пасажиром ОСОБА_5 по вулиці Корятовича в смт.Кольчино, Мукачівського району, при швидкості руху приблизно 40 км/год., не забезпечив безпеку дорожнього руху, порушив вимоги п.п.1.3, 1.10, 2.1 «а», 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, у дорожній обстановці, що склалася, а саме здійснення маневру повороту ліворуч невстановленого зустрічного транспортного засобу марки «ВАЗ 21010», сірого кольору, із вулиці Корятовича на вулицю Набережна, смт.Кольчино, Мукачівського району.
Внаслідок чого, водій мопеда ОСОБА_3 застосував екстрене гальмування, не впорався з керуванням транспортного засобу, навпроти будинку № 40 по вулиці Корятовича, смт.Кольчино, Мукачівського району та допустив падіння мопеда разом із пасажиром на асфальтне покриття проїзної частини дороги.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда «Альфа-Мото М-50» д.р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 509 від 20 липня 2016 року отримала тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеня, перелому основи черепа з права, які являються небезпечними для життя в момент їх спричинення та виникли внаслідок вказаної дорожньо- транспортної пригоди, вкладаються в час події та згідно п.2.1.3/6 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Невиконання водієм ОСОБА_3 вказаних вимог п.п.1.3, 1.10, 2.1 «а»,«б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілою ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

2 із 4
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факти і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище. При цьому ствердив, що 10 червня 2016 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керував власним мопедом марки «Альфа-Мото М-50», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Рухаючись разом з пасажиром ОСОБА_5 по вулиці Корятовича в смт.Кольчино, Мукачівського району, при швидкості руху приблизно 40 км/год., не забезпечив безпеку дорожнього руху, застосував екстрене гальмування, не впорався з керуванням транспортного засобу, навпроти будинку № 40 по вулиці Корятовича, смт.Кольчино, Мукачівського району та допустив падіння мопеда разом із пасажиром на асфальтне покриття проїзної частини дороги. Потерпіла є його дружиною, тому відповідно претензій не заявлено.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення статті 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.
При цьому, суд враховує позицію потерпілої, яка не зверталася до суду з цивільним позовом, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому її чоловіку, за вчинене кримінальне правопорушення, залишила на розсуд суду.
Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, що останній раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд приходить до наступного.
Згідно висновку експерта Мукачівського районного відділення СМЕ № 509/16 від 22 червня 2016 року, ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ст., перелому основи черепу зправа.
Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення або при ударянні об такі предмети, можливе їх виникнення у пасажира мопеда при дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 10 червня 2016 року. Спричинені тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх заподіяння і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Висновком судової автотехнічної експертизи від 26 вересня 2016 року підтверджується, що на момент огляду і експертного дослідження рульове керування, ходова частина та гальмівна система транспортного засобу мопед «Альфа-Мото М.50» знаходилась в технічно справному стані.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 27 вересня 2016 року водій мопеда «Альфа-Мото М-50» мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця повороту ліворуч невстановленого досудовим розслідуванням автомобілем, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки руху.
Крім того, згідно вищевказаного висновку, з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали обставини, пов"язані з тим, що водій

3 із 4
невстановленого автомобіля «ВАЗ-21010» здійснюючи маневр повороту ліворуч виїхав на смугу руху мопеда «Альфа-Мото М-50» на такій відстані від останнього на якій його водій ОСОБА_3 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця повороту ліворуч невстановленого автомобіля шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. В судовому засіданні обвинувачена та потерпілане оспорювали фактичні обставини справи, при яких виникли вказані вище тілесні ушкодження.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за частиною 2 статті 286 КК України вірна, оскільки ним порушено правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується статтями 65-67 КК України.
Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, суд не знаходить
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те що вчинене ним кримінальне правопорушення в силу статті 12 КК України є тяжким злочином.
У відповідності до п. 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за можливе у даному випадку призначити йому мінімальне за видом та розміром покарання, передбачене санкцією частини 2 статті 286 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочину, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, що останній щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3

4 із 4
ОСОБА_7 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування, з урахуванням вимог статтей 75,76 КК України.
Частиною 2 статті 4 КК України визначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність , що діяв на час вчинення цього діяння.
Закон про кримінальну відповідальність , що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі відповідно до частини 2 статті 5 КК України.
Станом на 18 жовтня 2016 року стаття 76 КК Україні є чинною в редакції Закону № 1492-VIІІ від 07 вересня 2016 року одна, вона погіршує становище особи.
У свою чергу, редакція, цієї статті, яка була чинною на момент вчинення злочину було передбачено право, а не обов`язок суду на покладення на засудженого обов`язків, перелічених у пунктах 1-6 цієї статті. В новій редакції статті суд вже зобов`язаний покласти на засудженого такі обов`язки як періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, також може додатково покласти обов`язки, передбачені в пунктах 1-6 частини 2 статті 76 КК України.
Таким чином, застосування підлягає стаття 76 КК України в редакції, яка існувала на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки вказані вище зміни не має зворотної дії в часі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Речові докази та судові витрат відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності пункту 3 частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1