Справа № 317/1207/16-к
№/п 1-кп/317/106/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000329 від 18 лютого 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 20.08.1991 року судом військового трибуналу Уссурійського гарнізону Приморського краю за ст. 247-А КК Росії до 4 років позбавлення волі, вибув 10.09.1991 року до МВС Запорізької області, звільнився 05.02.1992 року з Вільнянської ВК Запорізької області №20, на підставі ст. 1 Закону СРСР «Про амністію»; 15.09.1993 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України вважається засудженим умовно з випробувальним терміном строком на 1 рік; 26.05.1998 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140, ст. 44 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 27.11.2000 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі; 21.07.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном строком на 3 роки; 29.10.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.10.2011 року з Оріхівської ВК Запорізької області № 88, згідно постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.10.2011 року за ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений, не відбутий строк 1 рік 3 місяці 17 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17.02.2016 приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення майна, знаходячись у торгівельному залі продовольчого магазину «Анастасія» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Кірова, 139, розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, таємно викрав тепловентилятор «Delfa» WFH 201, вартістю 250 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_4 , після чого виніс вказаний тепло вентилятор з магазину, та попрямував до себе до дому, тим самим отримав реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, тобто таємно викрав його.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду на суму 250 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про примирення, укладеною між потерпілою та обвинуваченим від 23 лютого 2016 року, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 до початку підготовчого судового засідання повністю визнав свою вину та вибачився перед потерпілою ОСОБА_4 . Потерпілій завдано матеріальну шкоду на суму 250 гривень 00 копійок, цивільний позов не заявлено. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити угоду про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просила затвердити угоду про примирення. З наслідками її затвердження ознайомлена.

Прокурор підтримав позицію обвинуваченого та потерпілої щодо затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченим, призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.

Судові витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_5 на досудовому слідстві не обиралися.

Речовим доказом по кримінальному провадженню визнано тепловентилятор «Delfa» WFH 201, який згідно постанови від 22.02.2016 року передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

П Р И С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 23 лютого 2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не скоїть нового злочину.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню тепловентилятор «Delfa» WFH 201, який згідно постанови від 22.02.2016 року передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили через 30 (тридцять) днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення: обвинуваченим - з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим: виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6, 7 ст. 474 КПК України, прокурором: виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1