Справа № 646/1808/16-к
№ провадження 1-кс/646/1454/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.03.2016 року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 09.03.2015 року про закриття кримінального провадження №0000110 від 25.11.2015 та на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 03.03.2016 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000110 від 25.11.2015, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 09 березня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000110 від 25.11.2015, за ст.28 ч.2 ст.364, ст.28 ч.2 ст.382, ч.1 ст.375 КК України, а також на постанову про відмову у визнанні потерпілою від 03.03.2016 року, у зв`язку з неповнотою досудового розслідування, яка також полягає, на її думку, у нерозгляді в порядку ст.220 КПК України клопотання від 01.03.2016 року про проведення процесуальних та слідчих дій, яке подано до винесення слідчим постанови про відмову у визнанні її потерпілою.

В доповненнях від 17.03.2016 року ОСОБА_5 вказує, що слідчим не перевірені її заяви про злочин від 31.08.2015, 13.11.2015, 22.12.2015, 26.12.2015 та не надана відповідна правова оцінка. Крім того, слідчий не встановив послідовність фактів та подій, які говорять про те, що при розгляді судових справ позовні вимоги в повному обсязі не були розглянуті, судові рішення були прийняті в порушенням строків судового розгляду, та формально, на її думку, повторно направлено цивільну справу до Жовтневого районного суду м.Харкова для винесення додаткового рішення. При цьому, слідчим не допитані судді Піддубний, Малінська, Бровченко і судді Жовтневого районного суду м.Харкова.

Вважає, що їй необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про проведення процесуальних та слідчих дій, без її допиту слідчим прийнято рішення про відмову у визнанні її потерпілою та закрито кримінальне провадження, в якому слідчий дійшов висновку тільки за ст.364 КК України, однак первинна кваліфікація в об`єднаному кримінальному провадженню №0000110 геть інша, а постанова про перекваліфікацію в матеріалах наданих суду відсутня.

Суть доводів скарги заявника зводиться до того, що рішення про закриття кримінального провадження було прийнято фактично без проведення досудового розслідування, без належної правової оцінки слідчим зібраних доказів по справі, а викладені в оскаржуваній постанові факти не відповідають фактичним обставинам справи. Так, заявник зазначив, що слідчий під час досудового розслідування даного провадження взагалі допустив його неповноту, оскільки всупереч вимогам ст. 223 КПК України не вчинив жодних дій, направлених на отримання (збирання) доказів, зокрема, не вжив заходів щодо перевірки фактів викладених в заявах ОСОБА_3 і доповненнях до них, при тому що заяви про вчинення злочину подано саме заявником ОСОБА_3 , та на підставі яких данних слідчий прийшов до висновку про відсутність в діях суддів Жовтневого районного суду м.Харкова та суддів апеляційного суду Харківської області складу кримінальних правопорушень, передбачених с.28 ч.2 ст.364, ст..28 ч.2 ст.382, ч.1 ст.375 КК України. Відтак постанову вважає передчасною і такою, що підлягає скасуванню.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала доводи скарги та доповнення до неї, просила задовольнити.

Особа, рішення якої оскаржується, старший слідчий ОСОБА_4 та прокурор в судове засідання в черговий раз не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду скарги кожний раз повідомлялися належним чином. Також повідомлялася прокуратура Харківської області з одночасною вимогою проконтролювати надання на адресу суду матеріалів кримінального провадження №0000110. Так, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

В свою чергу, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Кримінальним-процесуальним кодексом України суд не наділений правом вживати заходи примусу у вигляді приводу для забезпечення участі та інших учасників в судовому засіданні.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи імперативно встановлені скорочені терміни розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, а також те що кожна сторона про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином і з урахуванням принципу диспозитивності була наділена судом можливістю скористатися своїм правом надати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності слідчого, прокурора, на підставі наданих сторонами доказів.

Дослідивши матеріали провадження за скаргою та кримінального провадження №0000110, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 25.11.2015, за ст.28 ч.2 ст.364, ст.28 ч.2 ст.382, ч.1 ст.375 КК України.

При наявності заяв про злочин, поданих ОСОБА_3 в ході досудового розслідування, від 31.08.2015, 13.11.2015, 22.12.2015, 26.12.2015 старший слідчий ОСОБА_4 не перевірив викладені в них доводи та не зробив відповідного висновку в постанові про закриття кримінального провадження. Відтак не здійснивши жодної процесуальної або слідчої дії, окрім витребування деяких судових рішень, на які вказує заявник. При цьому, не допитавши її особисто, 03.03.2016 року надав формальну відповідь на клопотання від 01.03.2016, та того ж дня виніс постанову про відмову у визнанні її потерпілою, яку не вручив останній, чим позбавив її права на оскарження. При цьому, 09 березня 2016 року прийняв рішення про закриття кримінального провадження.

Так, постановою старшого слідчого ОСОБА_4 від 09 березня 2016 року кримінальне провадження №0000110 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито у зв"язку з відсутністю в діях суддів Жовтневого районного суду м.Харкова та суддів апеляційного суду Харківської області складу кримінальних правопорушень, передбачених с.28 ч.2 ст.364, ст..28 ч.2 ст.382, ч.1 ст.375 КК України.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів відповідно до ст.ст. 2, 284 КПК України.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Разом з тим, зазначені обставини не в повній мірі стали предметом аналізу органу досудового розслідування.

Так, матеріали кримінального провадження та зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим передчасно, без перевірки обставин, на які вказує заявник ОСОБА_3 .

Отже слідчий суддя погоджується з їх доводами в тій частині, що слідчий не відповів на всі поставлені ним в своїй заяві про злочин питання. Зміст оскаржуваної постанови містить лише посилання на дані отримані в ході огляду деяких судових рішень, без перевірки доводів заявника, які таким чином не спростовуються. Крім того, слідчий суддя погоджується із доводами заявника про те, що слідчий жодним чином не з"ясував обставин, на перевірці яких наполягає ОСОБА_3 , та не зробив належного висновку щодо цього в своїй постанові, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 9 КПК України.

Так, оскільки в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України, постанова старшого слідчого ОСОБА_4 від 09 березня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000110 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України є передчасною і підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні належить перевірити викладені заявником обставини, виконати інші необхідні дії, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Щодо постанови про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 слідчий суддя зазначає наступне.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

В свою чергу, статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

03.03.2016 старшим слідчим ОСОБА_4 була винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою. Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови і не заперечувалося заявником, вона мотивована виключно фактичними даними, отриманими під час проведення досудового розслідування. Більше того, на користь доводів заявника про незаконність і необґрунтованість винесеної постанови свідчить і те, що сам заявник допитаний не був, в той час як відомості до ЄРДР внесені щодо зловживання владою, пов`язаного з невиконання судового рішення, а також постановленням завідомо неправосудного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 .

Більше того, слідчий суддя погоджується із доводами заявника щодо не відповідності вимогам ст. 55 КПК України постанови і в частині наступного мотивування. Так, твердження слідчого про те, що на даний час досудовим слідством достовірно не встановлено, чи завдано ОСОБА_3 шкоди, суперечить вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, згідно якої лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеній у частині 1 цієї статті, слідчий виносить мотивовану постанову про відмову у визнанні його потерпілим, яка може бути оскаржена до слідчого судді. В іншому випадку доводи слідчого можуть бути покладені в основу прийняття рішення про ймовірне закінчення кримінального провадження за відсутності події чи складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя виносить ухвалу про скасування рішення слідчого або прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію або відмовити у задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає подану ОСОБА_3 скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 09.03.2015 року про закриття кримінального провадження №0000110 від 25.11.2015 та на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 03.03.2016 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000110 від 25.11.2015 - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 09.03.2015 року про закриття кримінального провадження №0000110 від 25.11.2015 року.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 03.03.2016 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000110 від 25.11.2015 року.

Матеріали кримінального провадження повернути прокурору Харківської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя