УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року м. Одеса
Досудовим розслідування встановлено що, у невстановлений досудовим слідстві час та місці, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та невстановленою слідством жінкою, переслідуючи прямий умисел на вчинення розбою, тобто нападу на відпочиваючих в місті Одесі та Одеської області, з метою заволодіння їх майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнають нападу, шляхом приведення потерпілих до несвідомого стану, застосовуючи без їх згоди (таємно) лікарський засіб «азалептин (азалептол, лепонекс)», що містить в собі небезпеку для життя та здоров`я та відпускається тільки за рецептом лікаря, придбали у невстановленій кількості та у невстановленої слідством особи, вказаний лікарський засіб.
28.02.2016, приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_5 діючи спільно із ОСОБА_6 та невстановленою слідством жінкою, за попередньою змовою між собою, маючи єдиний злочинний, корисливий умисел на вчинення нападу з метою незаконне заволодіння чужим майном, прибули в кафе-бар «У Гели», який розташований на розі вулиць Базарна та Преображенська в м. Одесі.
Перебуваючи в приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та невстановленою слідством жінкою, реалізовуючи спільний, корисливий, умисел, помітили раніше не знайому їм ОСОБА_7 , яка відпочивала в даному закладі, відносно якої у них виник умисел на вчинення розбою, способом приведення її до несвідомого стану, шляхом таємного підсипання в її напої, які вона вживала лікарського препарату «азалептин (азалептол, лепонекс)», та подальшим заволодіння її грошовими коштами та особистими речами.
Так, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та невстановленою слідством особою жіночої статі, діючи по раніше обговореному між ними плану, реалізуючи єдиний, спільний корисливий умисел, підійшли до ОСОБА_7 , познайомились з останньою та запропонували спільно вжити спиртні напої, на що вона погодилась.
Надалі, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та невстановленою слідством жінкою, реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи незаконність та суспільно небезпечність своїх дій, діючи за попередньою домовленістю та згодою між собою, маючи єдиний, корисливий умисел на заволодіння майном ОСОБА_7 , підготували раніше придбаний та завчасно заготовлений лікарський препарат «азалептин (азалептол, лепонекс)».
Діждавшись слушного моменту, відволікли увагу ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та невстановленою слідством жінкою, усвідомлюючи небезпечність та побічність дії лікарського препарату «азалептин (азалептол, лепонекс)» на організм ОСОБА_7 , який у поєднанні із спиртними напоями, може мати небезпечні для її життя та здоров`я наслідки, умисно, скрито підсипали потерпілій вказаний лікарський препарат в стакан із напоєм, який вона випила.
Далі, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та невстановленою слідством жінкою, знаходячись в приміщенні кафе-бара «У Гели», знаючи яким саме способом лікарський препарат «азалептин (азалептол, лепонекс)» впливає на організм людини, усвідомлюючи можливість настання небезпечних для життя та здоров`я ОСОБА_7 наслідків, почали чекати коли останній стане зле та вона втратить свідомість.
Через декілька хвилин, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та невстановленою слідством особою, разом із ОСОБА_7 під приводом необхідності їхати на таксі до дому, вивели потерпілу на вулицю, де на ґрунті потрапляння в організм ОСОБА_7 лікарського препарату «азалептин (азалептол, лепонекс)», їй стало зле, після чого вона втратила свідомість.
В цей час, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та невстановленою слідством жінкою, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 перебуває у несвідомому, безпорадному стані, який являється небезпечним для її життя та здоров`я, заволоділи грошовими коштами та особистими речами потерпілої на загальну суму 60 500 гривень, якими в подальшому розпорядились на власний розсуд, та з місця події зникли.
Після цього, приблизно о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 у стані непритомності, у комі 1-го ступня була госпіталізована швидкою медичною допомогою до відділення реанімації та інтенсивної терапії багатопрофільного медичного центру «Університетська клініка №1 Одеського національного медичного університету».
Згідно висновку судово-медичної токсикологічної експертизи № 1144 від 25.03.2016, в сечі у ОСОБА_7 виявлено азалептин (азалептол, лепонекс, клозапін), що відноситься до лікарських препаратів. Дані лікарські препарати можуть бути небезпечними для життя та здоров`я людини, якщо перевищена доза вживання та відсутня рекомендація лікаря щодо вживання. При вживанні азалептин з алкоголем, дія на організм посилюється, що може привести до летального результату.
25.08.2016 ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси.
Після затримання відповідно до ч.3 ст. 208 КПК України проведений особистий обшук ОСОБА_5 , під час якого вилучено наступне:
- мобільний телефон «Самсунг Галакси», імей- НОМЕР_1 , імей- НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ,
- грошові кошти у розмірі 148 гривень,
- чек «Притватбанку» на суму 2000 гривень,
- банківська карта «Приватбанку» № НОМЕР_4 ,
- банківська карта «VTB» № НОМЕР_5 ,
- накопичувальна карта «Braveri»
- скидочна карта «Vito Rossi»
- накопичувальна карта «Vito Rossi»
- скидочна карта «Парфуми»
- скидочна карта «Brocard
- накопичувальна карта «Brocard»
- бонусна карта «Intertop»
- пластиковий флакон з-під препарата «Візін» із залишками рідини
- сумка чорного кольору
- браслет з металу жовтого кольору
- ланцюг з металу жовтого кольору
- наручний годинник «Laros»
Санкція ч.2 ст. 187 КК України передбачає безальтернативне покарання у вигляді конфіскації майна статті. Крім того, вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_5 мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.
Клопотань щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.
Враховуючи припис ст.107 КПК України, суд вважає за можливим розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що метою накладення арешту є збереження зазначеного майна в якості доказів вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення.
В свою чергу, не проведення вказаної слідчої дії у вигляді арешту майна призведе до недосягнення мети досудового розслідування.
Так, згідно ч.1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а також за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Виявлені та вилучені в ході проведення обшуків за місцями мешкання підозрюваних предмети, можуть зберігати на собі сліди злочину, можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є доказом злочину, а тому відповідає критеріям визначеним у ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, що дає підстави для накладення арешту.
Згідно ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розсування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі та документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
У даному випадку, невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, призведе до його зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, а також призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні, а тому потреби досудового розслідування, на цій стадії кримінального провадження, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, -
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме:
- мобільний телефон «Самсунг Галакси», імей- НОМЕР_1 , імей- НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ,
- грошові кошти у розмірі 148 гривень,
- чек «Притватбанку» на суму 2000 гривень,
- банківська карта «Приватбанку» № НОМЕР_4 ,
- банківська карта «VTB» № НОМЕР_5 ,
- накопичувальна карта «Braveri»
- скидочна карта «Vito Rossi»
- накопичувальна карта «Vito Rossi»
- скидочна карта «Парфуми»
- скидочна карта «Brocard
- накопичувальна карта «Brocard»
- бонусна карта «Intertop»
- пластиковий флакон з-під препарата «Візін» із залишками рідини
- сумка чорного кольору
- браслет з металу жовтого кольору
- ланцюг з металу жовтого кольору
- наручний годинник «Laros»
Копію ухвали направити слідчому, прокурору.
Ухвала слідчого судді про накладення арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1