Справа № 639/6590/16-к
Провадження №1-КП/639/418/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 15 липня 2016 року за №0001867 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, раніше не судимого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2016 р. о 12.00 год. ОСОБА_5 знаходився у Григорівському борі, поблизу домоволодіння по вул. Цюрюпи 5 в м. Харкові, разом із своїм знайомим ОСОБА_6 . Саме в той час ОСОБА_5 побачив раніше йому не знайому ОСОБА_7 , яка йшла поперед нього, а на її шиї він помітив золотий ланцюжок із ладанкою. При цьому у нього виник умисел на заволодіння вищевказаним майном ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_5 спочатку наказав ОСОБА_6 , якому нічого не було відомо про його злочинний намір, щоб той залишився на дорозі, а сам направився в сторону ОСОБА_7 . Потім він наздогнав останню і, застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, зненацька для неї схопив її правою рукою за шию та повалив на землю. Ндалі ОСОБА_5 відкрито, проти волі ОСОБА_7 заволодів належним їй золотим ланцюжком 583 пр., вагою 8.9 грм., вартістю 6230 грн. та ладанкою 585 пр. вагою 1.39 грм., вартістю 973 грв. Після цього ОСОБА_5 , звернувши на свою користь майно потерпілої, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, причинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 7203 грн.

15 липня 2016 р. о 12.00 год. ОСОБА_6 перебуваючи в районі станції «Липова роща», яка розташована по вул. Кібальчича в м. Харкові, де отримав від ОСОБА_5 золотий ланцюжок 583 пр., вагою 8.9 грм., вартістю 6230 грв. та ладанку 585 пр. вагою 1.39 грм., вартістю 973 грв., який попросив його здійснити їх збут. При цьому ОСОБА_6 було достовірно відомо, що зазначеними ювелірними виробами ОСОБА_5 заволодів злочинним шляхом в результаті грабежу, тобто він дав свою згоду на збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, отримавши його у своє розпорядження. В подальшому ОСОБА_6 того ж дня, діючи з метою збуту зазначених ювелірних прикрас, зберігаючи їх при собі, направився маршрутним таксі до м. Люботина в Харківській області, де зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_8 , з якою прослідував до ломбарду «Харківський обласний ломбард», що розташований за адресою: Харківська область Харківський район м. Люботин, пл. Комсомольська 1. Таким чином, він виконав всі дії, які вважав за необхідне, спрямовані на заздалегідь не обіцяне зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом. Приблизно о 14.15 год. ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_6 , який нічого не повідомив їй про те, що ювелірні вироби були одержані злочинним шляхом, задала під заставу до ломбарду «Харківський обласний ломбард» золотий ланцюжок 583 пр. вагою 8.9. грм. разом зі ланцюжком із зображення «Божої матері» 585 пр. вагою 1.39 грм., надавши для оформлення свій паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , за що отримала грошові кошти у сумі 4800 грв. Вказану суму грошей вона в повному обсязі передала ОСОБА_6 , який розпорядився ними на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою провину в інкримінованих їм злочинах визнали повністю, пояснили суду, що скоїли злочини за обставин наведених вище. Будь-яких претензій до працівників поліції, прокуратури не мають.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданих нею заяви до суду просить розглядати справу без її участі.

Обвинувачені вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення та захисту. Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченими змісту цих обставин, добровільності та істинності їх позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинувачених.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

Така юридична оцінка дій обвинувачених відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд ом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , їх відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства. Разом з тим, суд вважає за можливим обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, звільнивши його від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України та поклавши на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_5 у строк відбуття покарання за цим вироком, зарахувати строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 15.07.2016 року (ухвала суду про тимчасове залишення в ХУВП №27) по 04.11.2016 року включно (дата постановлення вироку), із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно ст. 124 КПК України.

Речові докази повернути власнику.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 , в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання роботи чи навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтСУ в Харківській області №27 залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 15.07.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 у строк відбування покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення - з 15.07.2016р. по 04.11.2016 р. включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати у розмірі 440 грн. 50 коп. за проведення товарознавчих експертиз стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави з перерахуванням зазначених коштів на р/р з позначкою виду платежу - за експертні послуги.

Речові докази повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1