Справа № 697/2256/16-к
№ пров. 1-кп/697/178/2016

Вирок
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2016 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в місті Каневі Черкаської області в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 20.08.2016 року близько 02 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля будинку культури, що розташований в с. Межиріч, Канівського району Черкаської області, в ході раптово виниклої сварки, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останньому згідно висновку експерта № 02-01/1772 від 19.09.2016 року тілесні ушкодження у вигляді крововиливу обличчя справа, перелому передньої стінки правої гайморової пазухи з крововиливом в порожнину пазухи, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що він дійсно, 20.08.2016 року близько 02 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля будинку культури, що розташований в с. Межиріч посварився з ОСОБА_5 , після чого вдарив останнього кулаком правої руки в обличчя. В скоєному щиро кається, вину визнає, просить суворо не карати.

Суд вважає можливим, відповідно до положень ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, потерпілий правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, перевіривши істинність й добровільність визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України доведена і кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст..66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства, з застосування вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладення обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, а тому до вступу вироку в законну сили обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Речові докази, процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371 ,373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок без дозволу органу кримінально-виконавчої системи не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, повідомляти про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну сили обрати у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

На вирок суду можуть бути подані апеляції учасниками процесу на протязі 30 діб з моменту його проголошення.

Головуючий / підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/2256/16-к

Головуючий ОСОБА_1