АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/3583/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/868/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Вироком колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.12.2005 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч.2, 296 ч.2, 127 ч.2, 70 ч.1 КК України до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання за період з 07.07.2005 року по 11.04.2006 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

28 липня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від ОСОБА_6 надійшло клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року у задоволенні клопотання засудженого було відмовлено, та своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому відсутні передбачені законом підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно, на думку апелянта, відмовив в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави, а саме те, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і вважає, що є підстави для задоволення його клопотання.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу засудженого, просили ухвалу суду скасувати звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання умовно-достроково; представник КВК № 80 стосовно апеляційної скарги покладався на розсуд суду.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 в рамках підготовки справи до апеляційного розгляду, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що засуджений своїм відношенням до праці та поведінкою не довів своє виправлення.

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженого ОСОБА_6 , який відповідно до матеріалів особової справи, а саме характеристики від 03 лютого 2016 року за період відбуття покарання в установі виконання покарання характеризується позитивно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 3 заохочення. Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні клопотання обгрунтовано зазначив, що право на застосування умовно-дострокового звільнення у ОСОБА_6 настало лише після зарахування строку його попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України і виходячи із аналізу вироку, за яким останній відбуває покарання перебування засудженого на волі може становити небезпеку для громадян.

Згідно витягу із протоколу №7 від 04.03.2016 року засідання комісії Криворізької ВК № 80 вбачається, що адміністрація установи виконання покарань вважає, що ОСОБА_6 станом на 04.03.2016 року лише становиться на шлях виправлення.(т. 1 а.о.с.195).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, про що зазначив в ухвалі суд першої інстанції і колегія суддів погоджується з таким рішенням суду.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню, та підстав для скасування чи зміни судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4