Справа № 395/578/16-к
Провадження № 1-кп/395/79/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , секретарів судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000152 від 15.12.2012 р., стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Якимівка, Маловисківського району Кіровоградської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою (8 класів), не працює, неодружений, раніше судимий Маловисківським районним судом Кіровоградської області:

29.05.1990 р. за ч. 2 ст. 140 КК УРСР до 2 років виправних робіт без позбавлення волі за місцем роботи зі стягненням в дохід держави 20% заробітку засудженого без конфіскації майна; за ухвалою суду від 17.01.1992 р. був направлений у місця позбавлення волі на 11 місяців 22 дні;

23.04.1992 р. за ч. 2 ст. 206 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;

19.08.1994 р. за ч. 1 ст. 144 КК України до 6 місяців позбавлення волі;

17.02.1997 р. за ст. ст. 81 ч. 3, 86-1 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що був звільнений з місць позбавлення волі 08.09.2001 р. за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 27 січня 2003 року близько 23 години обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , котрий у подальшому був засуджений за скоєння цього ж злочину за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2007 р. за ч. 3 ст. 187 КК України, групою осіб, з метою незаконного збагачення та з корисливих спонукань, прийшли до домоволодіння потерпілої ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження замка на вхідних дверях проникли до її будинку.

Перебуваючи у вказаному приміщенні, обвинувачений ОСОБА_10 та засуджений ОСОБА_13 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_14 ножем та застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя вказаної потерпілої, яке виразилось в киданні розпеченого вугілля на тіло останньої та нанесенні численних ударів по голові, спричинили їй тілесні ушкодження у вигляді: опіків області передньої стінки живота та проміжності, закритої внутрішньочерепної травми в формі струсу головного мозку, крововиливів, саден обличчя, крововиливу в склеру правого ока, забою потиличної області голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому обвинувачений ОСОБА_10 та засуджений ОСОБА_13 заволоділи належними потерпілій ОСОБА_14 грошовими коштами в сумі 100 доларів США, що за розпорядженням Національного банку України становило 533 грн. 20 коп., та двома золотими каблучками загальною вартістю 500 грн., після чого з місця скоєння злочину зникли.

Викраденим майном обвинувачений ОСОБА_10 та засуджений ОСОБА_13 розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1.033,20 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_10 потрібно визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, під час судового розгляду визнав повністю і пояснив, що ніяких заперечень стосовно змісту обвинувального акту у нього немає.

У січні 2003 р. близько 23 години вони разом з ОСОБА_11 вирішили відкрито заволодіти майном потерпілої ОСОБА_12 , щоб виїхати на заробітки до РФ. Тому прийшли до її домоволодіння, де плечем вибили запори на вхідних дверях до будинку. У цей час потерпіла ОСОБА_15 вийшла з кімнати їм назустріч. Вони удвох підхопили її під руки, відвели до кімнати і посадили на диван. ОСОБА_13 залишився чатувати біля потерпілої, а він зайшов до кухні, щоб відшукати гроші. Йому вдалося знайти 100 доларів США. Оскільки у кімнаті та кухні було увімкнено електричне освітлення, то він бачив як ОСОБА_13 застосовував насильство до потерпілої ОСОБА_12 : хапав її за волосся на голові, закидав назад голову, бив рукою, приставив ножа до шиї, погрожуючи розправою та вимагаючи повідомити де зберігається золото. Окрім цього, ОСОБА_13 взяв металевий совок на кухні і знову повернувся до кімнати. Він чув як після цього потерпіла ОСОБА_15 голосно кричала. Зв`язавши потерпілу, вони пішли з будинку. По дорозі ОСОБА_13 показав йому дві золоті каблучки, які він відібрав у потерпілої ОСОБА_12 .

Оскільки показання обвинуваченого у суді послідовні, логічні та узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, суд визнає їх правдивими.

Під час розгляду кримінального провадження суд скористався правом, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

При призначенні обвинуваченому покарання обставинами, які його пом`якшують, суд визнає: щире каяття ОСОБА_5 , активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку (пп. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду справи не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченому за вчинене, суд враховує характер і ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, а також особу ОСОБА_5 , котрий з моменту скоєння інкримінованого злочину до цього часу інших кримінальних правопорушень (злочинів) не вчинював, за місцем постійного проживання зарекомендував себе посередньо, страждає на тяжке захворювання.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та інші обставини справи, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без відбування покарання у виді реального позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У даному випадку при призначенні обвинуваченому покарання суд за приписами ч. 1 ст. 69 КК України ураховує наявність кількох обставин, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення інкримінованого злочину (форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, роль кожного зі співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, позицію потерпілої у справі), те, що з моменту скоєння інкримінованого кримінального правопорушення минуло більше 13 років, а офіційних даних про неправомірну поведінку обвинуваченого протягом цього періоду немає, особу винного: стан здоров`я обвинуваченого, що страждає на тяжке захворювання.

Тому на підставі ч. 1 ст. 69 КК України суд вважає за потрібне призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 187 КК України.

Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення

обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про відшкодування завданих кримінальним правопорушенням матеріальних збитків, суд виходить з того, що за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2007 р. із засудженого ОСОБА_16 на користь потерпілої ОСОБА_12 було стягнуто 1 тис. грн. у рахунок відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Окрім цього, під час досудового розслідування та судового розгляду справи потерпіла ОСОБА_15 не пред`явила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування завданих збитків.

Як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду справи вона навіть звернулася з письмовими заявами, що ніяких претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, а також зазначила, що залишає вирішення питання стосовно призначення обвинуваченому покарання на розгляд суду.

Тому підстав для постановлення рішень про майнові стягнення немає.

Також відсутні передбачені законом підстави для стягнення процесуальних витрат.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1 ст. 331 КПК України).

У даному випадку ні прокурор, ні інші учасники судового розгляду не заявили клопотання про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому.

На підставі наведеного, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись ст. ст. 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому основне покарання на підставі ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 03 (три) місяці із конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_17 обчислювати із 05 жовтня 2016 р.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_17 тримання під вартою залишити без змін.

Зарахувати у термін відбування покарання час тримання ОСОБА_5 під вартою, тобто із 03 квітня 2015 року по 04 жовтня 2016 р. включно.

Зарахувати вищевказаний строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:
суддя ОСОБА_18

судді:

ОСОБА_19

ОСОБА_20 . ОРЕНДОВСЬКИЙ

Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_21