АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 02.12.2003 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, 96 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 14.05.2008 умовно достроково на 2 роки 2 місяці 15 днів; 28.02.2012 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1ст. 263, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.07.2014 року умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 28 днів,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого більш суворим остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2012 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , 27.11.2014 року, близько 04 години, знаходячись біля приватного будинку АДРЕСА_3 з метою повторного заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням у житло, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
В подальшому, 27.11.2014 року, приблизно о 04 годині 05 хвилин, ОСОБА_6 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою скоєння розбійного нападу, спрямованого на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі, незаконно, відкрито проникли в приміщення квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку.
Після чого, перебуваючи на кухні квартири АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 почав розпилювати сльозоточиву речовину дратівливої дії з газового балону в область обличчя потерпілої ОСОБА_10 , подолавши тим самим здатність потерпілої до опору та штовхнув її до приміщення кімнати від чого остання впала на підлогу, в той час невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходилася поруч у приміщенні квартири вказаного будинку та утримувала в руках сокиру заздалегідь заготовлену для полегшення вчинення злочину, демонструючи таким чином серйозність своїх намірів, не давала змоги залишити присутнім приміщення будинку.

Після чого, ОСОБА_6 утримуючи потерпілу в положенні лежачи на підлозі та тримаючи її за кофту своєю правою рукою, зірвав ривками з її шиї золотий ланцюжок, довжиною приблизно 50 см, вагою 8 грам, вартістю 3000 гривень, на якому знаходився золотий кулон з білим каменем, вагою 3 грами, вартістю 3000 грн.
В цей час, невстановлена досудовим слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, заволоділа майном потерпілої ОСОБА_10 , яке знаходилось на серванті в кімнаті, а саме: мобільним телефон марки G- SМАRТ, вартістю 1111 гривень, з сім карткою оператора «Київстар» , вартістю 50 гривень, на рахунку якої було приблизно 20 гривень та сім карткою оператора «МТС» , вартістю 50 гривень, на рахунку було 10 гривень, телефон був з флеш картою пам`яті об`ємом 4 ГБ, вартістю 100 гривень.
Після чого, ОСОБА_6 разом з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, почали вибігати з будинку, в цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на кухні з холодильника, відкрито заволоділа майном потерпілої ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном марки Нокіа Дуос, вартістю 900 гривень, з сім карткою оператора «Київстар» , вартістю 50 гривень, на рахунку було 5 гривень, з сім карткою оператора «МТС» , вартістю 50 гривень на рахунку коштів не було.
Після чого, ОСОБА_6 разом з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном потерпілої ОСОБА_10 на власний розсуд, заподіявши матеріального збитку на загальну суму 8346 гривень.
Крім того, ОСОБА_6 , 27.11.2014, приблизно о 04 годині 10 хвилин знаходячись біля приватного будинку № 17/а по вулиці Макаренка в м. Києві з метою вчинення хуліганських дій вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
В подальшому, 27.11.2014 року, приблизно о 04 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою вчинення хуліганських дій відносно потерпілого ОСОБА_11 , заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі, почали стукати у вікно квартири потерпілого.
Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, безпричинно на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з хуліганських спонукань перебуваючи біля вікна квартири АДРЕСА_6 , почала розпилювати сльозоточиву речовину дратівливої дії з газового балону через привідкрите вікно в область обличчя потерпілого ОСОБА_11 , подолавши тим самим здатність потерпілого до опору, який намагався зачинити вікно.

Після чого, ОСОБА_6 діючи з особливою зухвалістю, стрибнув на підвіконня та утримуючи в руках сокиру, заздалегідь заготовленою для нанесення тілесних ушкоджень розбив нею скло та махаючи нею намагався спричинити потерпілому тілесні ушкодження, а невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в цей час стояла поруч та висловлювала погрози в бік потерпілого.
В подальшому ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, близько 5 хвилин не зважаючи на крики про допомогу та безпорадний стан ОСОБА_11 , продовжували свої дії, діяли явно, з метою демонстрації зневаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та приниження інших осіб, а в подальшому з місця вчинення злочину зникли.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року скасувати, а справу направити прокурору для проведення досудового слідства або виправдати його за наявністю доказів.

На думку апелянта, судом першої інстанції не були прийняті до уваги обставини, які доводять невинуватість ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення. Зокрема, є свідки, які підтвердили, що обвинувачений перебував вдома і не має ніякого відношення до вчиненого злочину. В судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили, що розпивали з ОСОБА_6 спритні напої. Також апелянт звертає увагу на те, що був затриманий працівниками поліції вдома.

Аналізуючи показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_14 про обставини вчиненого кримінальних правопорушень та опис осіб, які їх вчинили, апелянт вказує на наявні, на його думку суперечності у цих показаннях та вважає, що потерпілі і свідки його оговорили.

Разом з тим, проведені у провадженні експертизи не дали позитивних результатів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 .

Окрім того, апелянт, звертає увагу на поганий стан його здоров`я та зазначає, що має ряд тяжких захворювань, які за відсутності належної медичної допомоги унеможливлюють тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується викладеними у вироку доказами: показаннями потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , даними заяв про вчинення кримінальних правопорушень, протоколів огляду місця події, протоколів впізнання особи, протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , висновками судово-медичних експертиз щодо тілесних ушкоджень потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , висновком хімічної експертизи та речовими доказами.
Викладені у вироку показання потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про обставини вчинених щодо них кримінальних правопорушень підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Окрім того, показання потерпілих про обставини вчинених кримінальних правопорушень були перевірені та підтверджені під час проведення слідчих експериментів на місцях вчинення правопорушень.
З потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_14 проведено впізнання, у процесі якого вони серед пред`явлених на впізнання осіб вказали на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила злочинні дії.
Отже, доводи апеляції про суперечливість показань потерпілих і свідків, а також про те, що потерпілі та свідки обмовили ОСОБА_6 є необґрунтованими.
Посилання апелянта на те, що висновки експертиз не вказують на його причетність до вчинених кримінальних правопорушень не можуть бути взятими до уваги, оскільки висновки проведених у провадженні експертиз не стосуються обставин щодо причетності обвинуваченого до інкримінованих йому правопорушень, а стосуються інших обставин провадження. Так, висновки судово-медичних експертиз стосуються тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілих, а висновок судово-хімічної експертизи вказує на вміст речовини, виявленої у балончику, вилученому з місця події.
Не можуть бути взятими до уваги і доводи апеляції про наявність у обвинуваченого алібі.
Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_12 пояснювали, що ОСОБА_6 в ніч з 26 та 27 листопада 2014 року розпивав спритні напої у квартирі за місцем проживання, але ці свідки підтвердили факт перебування обвинуваченого у квартирі лише до 01 години 27 листопада 2014 року, оскільки свідок ОСОБА_17 пішла спати близько 23.00 години, а свідок ОСОБА_12 - о першій годині ночі, а вже 27 листопада 2014 року свідків розбудили працівники міліції, які забрали ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_13 вказував на те, що він перебував у квартирі ОСОБА_6 під час розпивання алкогольних напоїв, але не підтвердив того, що обвинувачений перебував у своєму помешканні в момент вчинення злочину. Свідок ОСОБА_18 заявив, що 27 листопада 2014 року о 04.00 годині він перебував вдома з своїм сином та батьками.
Свідок ОСОБА_19 пояснив, що 27 листопада 2014 року близько другої години ночі він вживав з ОСОБА_6 спиртні напої у кафе, розташованому біля будинку, у якому проживав ОСОБА_6 . Пробувши з ОСОБА_6 близько 5-10 хвилин, свідок пішов додому і більше не бачив ОСОБА_6 в ніч 27 листопада 2014 року.
Отже, допитані в судовому засіданні свідки, на показання яких посилається апелянт, не підтвердили алібі ОСОБА_6 , оскільки згідно із встановленими у провадженні обставинами кримінальні правопорушення були вчинені протягом 04.00 04.15 години 27 листопада 2014 року, а свідки не підтвердили того, що в момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 перебував за місцем його проживання. Навпаки, свідок ОСОБА_19 бачив ОСОБА_6 близько 02 години 27 листопада 2014 року у кафе поряд з помешканням останнього.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України судом першої інстанції кваліфіковані правильно.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу винного, який є неодноразово судимим, його характеристики, вік, стан здоров`я. відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, і призначив покарання в межах санкцій статей ч. 3 ст. 187 та ч. 4 ст. 296 КК України та за сукупність злочинів за правилами ст. 70 КК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання за сукупність вироків на підставі ст. 71 КК України.
Посилання в апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що суд не звернув уваги на стан здоров`я обвинуваченого є безпідставним, оскільки ці обставини були враховані судом при призначенні покарання. про що зазначено у вироку суду.
За наведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку, як про це прохає апелянт.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-кп/796/1319/2016
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_20
Доповідач ОСОБА_1