Провадження № 1-кс/702/79/16
Справа № 702/816/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016 року м. Монастирище
Слідча суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастирище заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого СВ Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000006, внесеному до ЄРДР 21 серпня 2015 року, кваліфікованого за ч. 1 ст. 197 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
заявника - потерпілого ОСОБА_3 , прокурора : ОСОБА_5 , слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області: ОСОБА_4
в с т а н о в и в:
18 липня 2016 року до Монастирищенського районного суду Черкаської області надійшла заява про відвід слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000006 мотивована тим, що своєчасне і правильно проведене досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006 стало б дієвим засобом поновлення його порушених прав, а так зване досудове розслідування, яке проводить слідчий СВ Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 (далі слідчий) з участю процесуального прокурора Уманської місцевої прокуратури у Монастирищенському відділі ОСОБА_5 ( далі процесуальний прокурор), що здійснює керівництво досудовим розслідуванням, є прикладом відвертого знущання і глузування над законом і ним як потерпілим. В обґрунтування заяви посилається на ст. 91 КПК України. На основі зібраних слідчим документів, що містяться в матеріалах справи, а саме: копія протоколу про накладення арешту на майно від 13.05.2009 року, пояснення і протоколи допиту свідка ОСОБА_6 , колишнього сільського голови Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області від 30.06.2015 року, 22.10.2015 року і 03.05.2016 року дають підстави стверджувати те, що слідством встановлена не тільки подія кримінального правопорушення, а також його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України. Враховуючи наведене, він наводив слідчому і процесуальному прокурору, в позасудовому порядку те, що є достатньо підстав, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, щоб: змінити фабулу вчиненого кримінального правопорушення, замінивши «службові особи (множина) Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, яким було передано арештоване майно на відповідальне зберігання, не вжили належних заходів щодо його збереження, в зв`язку з чим ОСОБА_3 заподіяли збитків» на « службова особа колишній сільський голова Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_6 , якому відповідно до ст. 126 КПК України (в ред. 1960р), було передане арештоване майно на відповідальне зберігання, що належало ОСОБА_3 , не вжив заходів щодо його збереження, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду; змінити статус ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні зі свідка на підозрюваного; винести письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 і вручити його останньому; з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню ризикам, відображених у ст. 177 КПК України, обрати щодо ОСОБА_6 відповідний запобіжний захід; правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення доповнити: ст. 191 КК України, ст. 356 КК України самоправство; ст. 364 КК України, ст. 388 КК України. Слідчий і процесуальний прокурор, переконані самі і переконують його в тому, що для оголошення підозри колишньому сільському голові ОСОБА_6 необхідно лише встановити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Із часу подання ним звернення про вчинене кримінальне правопорушення, що мало місце 10.08.2015 року пройшло 11 місяців. За цей час попереднім слідчим у справі ОСОБА_7 і нинішнім слідчим була проведена «титанічна» робота: слідчим ОСОБА_7 сфабрикований протокол допиту свідка ОСОБА_8 19.10.2015 року; слідчим ОСОБА_4 на його вимогу, був проведений допит його 23.03.2016 року, складено два протоколи допиту свідка ОСОБА_6 від 03.05.2016 року і від 23.05.2016 року, здійснено ряд формальних звернень, які не мають прямого стосунку до справи, двічі був здійснений офіційний виклик понятих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які на виклик не з`явились. Як вбачається із наведеного, слідчі дії зі сторони слідчого і процесуального прокурора не були спрямованими на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів. З метою фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий ОСОБА_4 , як і його попередник, не виявили бажання виїхати з ним, і з участю понятих і експерта криміналіста на місце події до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Крім того, до цих пір не здійснив офіційного виклику, для проведення допиту ключового свідка у справі ОСОБА_11 . Умисне і нічим не виправдане порушення встановлене чинним КПК України вимог щодо проведення слідчих дій вказує на його особисту зацікавленість у результатах кримінального провадження. Єдиною реальною підставою для відводу слідчого, який на протязі останніх двох тижнів фактично провокував його на те, щоб ним у черговий раз був заявлений відвід в проведенні досудового розслідування, є п.3 ч. 1 ст. 77 КПК України, а єдиною підставою у суду для відмови в задоволенні заяви про відвід слідчого є усталена фраза про те, що заявником не надано доказів наявності обставин, передбачених ст. 77 КПК України, а саме про існування обґрунтованих сумнівів в його неупередженості; про його упереджене ставлення під час проведення досудового розслідування. Суд, на його переконання робить помилку, намагаючись отримати від нього доказів упередженого ставлення слідчого саме до нього, а не до справи, в якій він фігурує як потерпілий, а зважаючи на те, що слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належать здійснення у порядку КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб, що беруть участь у кримінальному провадженні, можна дійти правильного судового висновку. Він вважає, що у справі № 702/682/16-к, № 702/475/16-к і № 702/748/16-к ним таки було надано достатньо доказів саме упередженого ставлення слідчого до нього і справи, яку він розслідує, як і те, у чому вони проявились, які були фактично підтверджені ухваленими рішеннями суду у справах за №№ 702/771/16-к, 702/772/16-к; 702/773/16-к ; 702/774/16-к; 702/798/16-к; 702/800/16-к. Дії так званих правоохоронців, які здійснюють досудове розслідування , мають не тільки ознаки упередженості, викликаних неприязними стосунками, що склались у нього із процесуальним прокурором, але й виняткового цинізму: він не має жодного сумніву у тому що слідчий і процесуальний прокурор виконують чиюсь злу волю щодо не притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, оскільки в іншому випадку, це матиме негативні наслідки для колишнього слідчого СВ Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_11 , коли ОСОБА_6 почне говорити правду, що має відношення до арешту рухомого і нерухомого майна, його збереження тощо; вказані правоохоронці отримують насолоду від того що він на протязі майже року не може добитись від них дотримання закону і прийняття законного рішення у кримінальному провадженні та від того, що будівлі продовжують руйнуватися, оскільки ремонтні роботи не проводяться, а колишній сільський голова ОСОБА_6 продовжує зберігати ввірене йому майно; вони не збираються встановлювати завдані збитки, оскільки не мають найменшого поняття про те, в яку державну установу звернутись з цього питання; прийняті слідчим процесуальні рішення по його зверненнях не сприяють повному, всебічному і неупередженому розслідуванню, через їх абсурдність, а рішення суду, яке набрало законної сили має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів, так і для слідчого, якщо вони стосуються одного і того ж питання; слідчим в черговий раз не виконані письмові вказівки процесуального прокурора від 09.06.2016 року, а це порушення закону, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 381-1 КК України. Переконаний в тому, що відвід слідчого від участі у так званому «проведенні» досудового розслідування сприятиме його дієвому проведенню новопризначеним слідчим або, зважаючи на його особливу складність, самим начальником слідчого відділу ОСОБА_12 . Просить задоволити його заяву про відвід слідчого від участі в подальшому проведенні досудового розслідування кримінального провадження № 0000006, через його упередженість; за нестачею часу через завантаженість більш пріоритетними справами; через його малий досвід на посаді слідчого; через те, що він не є самостійною процесуальною особою у даному кримінальному провадженні і не чинить опір, згідно закону, тиску на нього процесуального прокурора, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, а також, що не викликає жодного сумніву, керівника органу досудового розслідування.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заяву підтримав повністю, просить її задоволити , та пояснив, що його четвертий відвід слідчого не має ознак зловживання правом на відвід слідчого, а навпаки. В обґрунтування даної позиції посилається на ст. ст. 214, 219 КПК України. Зазначає, що досудове розслідування проводиться протягом 2 місяців з дня повідомлення особі про підозру. Слідство не може продовжуватися безкінечно. Вважає, що на сьогодні слідчий повинен прийняти остаточне рішення про оголошення підозри чи закриття кримінального провадження. Він в своєму повідомленні про злочин достатньо чітко висвітлив суб`єктивну та об`єктивну сторону вчиненого. В зв`язку з цією очевидністю, слідчий повинен був одразу оголосити підозру. Він переконаний в наявності корупційної складової процесуального прокурора, отримали пропозицію чи обіцянку неправомірної вигоди при закритті цього провадження. Досудове розслідування триває дванадцятий місяць, але слідчим нічого не зроблено. Зроблені слідчим запити стосуються нерухомого майна, мова про рухоме майно не йде. Слідчий не вчиняє будь-яких дій направлених на встановлення наявності рухомого майна. Він вважає, що слідчим зроблено запити, які взагалі не мають значення для даного кримінального провадження. На його думку не виконані ухвали суду по клопотанням не є перешкодою для слідчого прийняти остаточне рішення у даному кримінальному провадженні. Вважає, що згідно ст. 77 КПК України має місце упереджене ставлення слідчого не до нього особисто, а до справи, саме неналежне ставлення слідчого до виконання своїх професійних обов`язків. Ставлення слідчого до даної справи є байдужим, упередженим, що підтверджується і рішеннями суду.
Слідчий Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 вважає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки при розгляді клопотань ОСОБА_3 частина з них ним була задоволена, а частину клопотань він не задоволив. На підставі ухвал суду ним буде все виконано. В нього в провадженні перебувають інші кримінальні справи, близько 20. В даному кримінальному провадженні було вчинено ряд слідчих дій. Розглянуті клопотання ОСОБА_3 , на розгляд кожного з них виділявся час. За ухвалою суду він ще нічого не виконував, оскільки виконував попередні клопотання ОСОБА_3 . Здійснити виїзд на місце він не відмовляється. Осіб для допиту він викликає, але вони не з`являються на виклики. Він буде їх розшукувати. На нього ніхто не тисне та не пропонував йому неправомірну вигоду.
Прокурор в судовому засіданні вважає заяву необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення оскільки, слідство в даному кримінальному провадженні проводиться, зацікавленість слідчого не доведена.
Заслухавши пояснення заявника, слідчого, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, інші письмові матеріали надані сторонами в рамках кримінального провадження № 0000006, слідчий суддя приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення та виходить з наступного.
Згідно зі ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
При визначенні наявності у відповідному провадженні законних підстав сумніватися в безсторонності слідчого позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Застосовуючи відвід, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки слідчого, певні факти, які можуть служити підставою для розумного сумніву в його безсторонності.
По суті заявник висловлює невдоволеність ходом і результатами розслідування і не надає доказів фактичної наявності упередженості слідчого необхідних для відсторонення його від кримінального провадження.
Не проведення слідчим процесуальних дій саме по собі не є свідченням його зацікавленості у результатах кримінального провадження та може бути оскаржено відповідно до норм КПК. Недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, на що нарікає ОСОБА_3 , оскаржується прокурору вищого рівня у порядку ст. 308 КПК України. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом, а тому з урахуванням вище наведеного суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 22, 56, 77, 81, 220, 309 КПК України, слідча суддя
у х в а л и л а :
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого СВ Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000006, внесеному до ЄРДР 21 серпня 2015 року, кваліфікованому за ст. 197 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1