Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 504/4724/13-к
Провадження №1-кп/523/303/16
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
24.10.2016 року м. Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , при секретарі ОСОБА_7 , за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого та його захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0001620 із зміненого 23 листопада 2015 року звинувачення

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець Долинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого малолітню дитину, не працевлаштованого, засудженого:

вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року за ч.1 ст.190, ч.2 ст.186, ст.353 КК України, із застосуванням ст.ст.69,70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 26 серпня 2011 року внаслідок акту амністії;

вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2012 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік;

вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2014 року за ч.2 ст.390 КК України, із застосуванням ст.71 цього ж Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 5 місяців,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_12 пред`явлено обвинувачення в тому, що близько 00 годин 54 хвилин 23 липня 2013 року, він, знаходячись в салоні автомобілю марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , під час його перевезення з міста Одеси на 21 км автодороги «Одеса-Мелітополь» поблизу ТОВ «Північтранс», розташованого в межах Фонтанської сільської ради Комінтернівського (в даний час Лиманського) району Одеської області, з корисливих мотивів здійснив закінчений замах на умисне вбивство водія зазначеного транспортного засобу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого незаконно заволодів належним потерпілому автомобілем, а також вчинив закінчений замах на знищення цього рухомого майна шляхом підпалу (т.3 а.п.190, тут і далі зазначення томів і аркушів судового провадження).
Обвинувачений свою вину у зазначених діях не визнав та показав, що на початку січня 2013 року відбував кримінальне покарання у виді обмеження волі. Перебуваючи у конфліктних відносинах з однією із службових осіб Ірпінського виправного центру, він став побоюватися можливої розправи з її боку, через що самовільно залишив лікувальний заклад, попрямував до Дніпропетровської області, а 10 червня цього ж року приїхав до м. Южне Одеської області.

Завдяки знайомству з представниками однієї з релігійних общин він отримав неофіційну роботу з виготовлення меблів та місце тимчасового проживання в с.Кошари Одеської області. Оскільки він розумів, що його розшукують правоохоронні органи, то повідомив про себе вигадані анкетні дані, з іменем ОСОБА_13 .

ОСОБА_12 категорично заперечив свою будь-яку причетність до вмінених йому дій та показав про власне перебування разом із малознайомими йому чоловіками на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в одному із барів м. Южне Одеської області після 23 години 22 липня 2013 року, про подальший переїзд на таксі в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області та відпочинок в даному населеному пункті на дискотеці до 03 години ночі, а також про наступне повернення на таксі до місця свого тимчасового проживання в с. Кошари.

Окрім того обвинувачений показав, що в подальшому першу половину дня 23 липня 2013 року він провів на робочому місці в м. Южне, де повідомив працедавцю і знайомим особам про виниклі наміри відвідати колишню родину, у зв`язку із чим, в період часу з 17 до 19 години цієї ж доби виїхав в напрямку м. Кривий Ріг.
Дослідивши докази в провадженні суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_12 вищезазначених злочинів при викладених у обвинуваченні обставинах, обґрунтовуючи це наступним.
Відповідно до положень ст.ст.91 і 92 КПК України обов`язок доказування обставин, що мають значення для кримінального провадження, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно вимог ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий, за його дорученням, зобов`язаний надати доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, в тому числі надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.358 КПК України протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів чи обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені їм для ознайомлення.

Відповідно до ч.2 ст.23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в документах, які не були предметами безпосереднього дослідження суду.
В основу пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення органом досудового розслідування покладено та в судовому засіданні досліджено: показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколи оглядів місць події, предметів, речові докази, протоколи пред`явлення особи для впізнання, висновки судово-медичної, балістичної, дактилоскопічних, молекулярно-генетичної, товарознавчої, пожежно-технічної, комплексної судової психолого-психіатричної експертиз, а також інші документи та матеріали, зібрані під час досудового розслідування.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що, перебуваючи близько 23 години 30-40 хвилин 22 липня 2013 року біля розташованого на 5-й станції Великого Фонтану в м. Одесі ресторану «McDonalds», він в якості водія таксі погодився підвезти раніше незнайомого йому парубка до виїзду із м. Одеси в напрямку м. Херсона. Оскільки місце посадки було добре освітленим, то потерпілий мав достатню можливість роздивитися обличчя та зовнішній вигляд клієнта, в якому в подальшому він послідовно впізнавав обвинуваченого. Останній був одягнений в різнокольорову футболку, штани голубого кольору, довжиною нижче коліна, мав на правій руці від ліктя до пальців пов`язку з еластичного бинту та носив через плече невелику шкіряну сумку чорного кольору. Загальні риси обличчя та коротко стрижене волосся свідчили про його доволі молодий вік. Будь-яких видимих тілесних ушкоджень на його обличчі потерпілий не розгледів.

ОСОБА_12 сів в салон автомобіля за спину водія, на заднє пасажирське сидіння. На прохання обвинуваченого потерпілий зупинив автомобіль біля розташованої по вул. Черняховського аптеки, до якої той заходив, після чого довіз його до перехрестя вулиці Паустовського та пр-ту Добровольського, де і відбувся розрахунок за проїзд. Водночас потерпілий погодився з наступним проханням ОСОБА_12 проїхати трохи далі в напрямку виїзду з м. Одеси. В цей же момент до автомобіля підійшла раніше знайома потерпілому водій іншого таксі ОСОБА_17 , яку він запросив сісти на переднє пасажирське сидіння та проїхати з ними разом, на що жінка погодилася.

Доїхавши через незначний проміжок часу до неосвітленої ділянки дороги, яка проходить повз в`їзду до території «Північтрансу», потерпілий зупинив автомобіль та повідомив, що далі не поїде. В наступний момент він відчув сильний удар твердим предметом в потиличну частину голови, нанесений, як здалося потерпілому, рукояттю пістолета, а також перший постріл - в його голову та другий постріл, ймовірно, в напрямку ОСОБА_17 .

Як вбачається з подальших показань потерпілого деякий час він перебував у шоковому стані, а коли прийшов до тями, то побачив, що водійські дверцята відчинені, поруч, на відстані, що не перевищувала 0,5 м, стоїть ОСОБА_12 , а в лівому боці власного тулубу знаходиться ручка білого кольору. ОСОБА_21 вискочив із салону та відштовхнув обвинуваченого від себе, після чого став намагатися витягнути із власного тулубу якийсь ріжучий предмет, але це не вдавалося, оскільки його ручка була слизькою від крові. В наступний же момент обвинувачений своєю правою рукою витягнув цей предмет та знову встромив його приблизно в ту ж поранену частину тулубу ОСОБА_21 . Між потерпілим та обвинуваченим розпочалася бійка-боротьба, під час якої останній ще декілька разів наносив різані рани цим же предметом, а ОСОБА_21 зумів відповісти щонайменше одним ударом ноги в область голови лежачого на землі ОСОБА_12 .

Наприкінці події обвинувачений вскочив на водійське сидіння незаглушеного автомобіля та уїхав на ньому. В автомобілі також залишилися належні потерпілому чотири мобільні телефони марок «Nokia» та «Samsung».

ОСОБА_17 в цей час перебувала на вулиці та з власного телефону викликала інший автомобіль, яким потерпілого було негайно доставлено до лікарні.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення о 02 годині 00 хвилин 23 липня 2013 року ОСОБА_9 повідомив орган внутрішніх справ про вищезазначену подію, заявив про існування її очевидця знайомої на ім`я ОСОБА_22 , а також про те, що може впізнати особу нападника за зовнішніми ознаками, якщо того побачить (т.2 а.п.35).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в період з 17 години 00 хвилин до 17 години 20 хвилин 12 жовтня 2013 року слідчим Комінтернівського районного відділу внутрішніх справ ОСОБА_23 в присутності понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_19 проведено відповідну слідчу дію за участю ОСОБА_9 . Серед чотирьох представлених фотознімків громадян потерпілий впізнав в особі нападника ОСОБА_12 за неконкретизованими типом обличчя, будівлею носу, губ та очей. Серед відмінностей рис зовнішності цієї особи потерпілий зазначив, що у нападника, на відміну від фотографічного зображення, фактично була коротка стрижка (т.2 а.п.126-129).
ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , будучи допитаними в суді в якості свідків, кожний окремо, показали, що були випадково запрошені до органу внутрішніх справ в якості понятих, де вже перебував потерпілий, який в їх присутності відразу ж впізнав за фотокартками, розміщеними на надрукованому бланку, особу, яка на нього напала. Слідча дія тривала не більше 5-10 хвилин.

При цьому свідок ОСОБА_19 пояснив, що потерпілий був небагатослівним, про конкретні прикмети, за якими він впізнає обвинуваченого слідчому не повідомляв.

Свідок ОСОБА_20 в свою чергу додатково пояснив, що пам`ятає лише роз`яснення потерпілого про те, що та особа на нього напала.
В період з 17 години 00 хвилин до 17 години 20 хвилин 10 грудня 2013 року цим же слідчим, в присутності інших понятих, а також за участю захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_24 та потерпілого ОСОБА_9 було повторно проведено пред`явлення особи для впізнання, із застосуванням відеозапису. Потерпілий вдруге впізнав ОСОБА_12 за неконкретизованими рисами обличчям, тілобудовою, зростом та кольором волосся (т.2 а.п.126-155).

Разом з тим, положеннями ч.6 ст.228 КПК України встановлено пряму заборону можливості в подальшому пред`явити особу для впізнання у разі проведення раніше за часом впізнання за фотознімками. За таких обставин слід беззаперечно визнати протокол вищезазначеної слідчої дії від 10 грудня 2013 року, а також отриманий в результаті її проведення диск із відеозаписом, в якості недопустимих доказів.
Очевидець події свідок ОСОБА_17 в суді показала, що на початку 01 години ночі в липні 2013 року, перебуваючи в м. Одесі на перехресті вулиці Паустовського та пр-ту Добровольського, вона відгукнулася на сигнал водія, зазирнула в освітлений салон автомобіля, де побачила раніше знайомого ОСОБА_9 та обличчя його пасажира, після чого, погоджуючись з пропозицією потерпілого, сіла на переднє пасажирське сидіння керованого ним автомобіля, обличчям в півоберта до водія та стала з ним розмовляти. Пасажир був парубком, мав худорляве обличчя, без видимих синців на ньому, коротку стрижку, забинтовану руку, а також був одягнутий у футболку не однотонного кольору. Він сидів за водієм, дивився у вікно та мовчав.

Коли вони під`їхали до світлофора у автобази, на прохання пасажира, ОСОБА_9 проїхав ще незначну відстань та зупинився у неосвітленому місці. Несподівано вона побачила, як пасажир наніс удар рукояттю пістолета в потиличну частину голови водія, на що той нецензурно вилаявся. В наступний момент прозвучав хлопок над головою ОСОБА_9 , салон миттєво наповнися димом, стало нічим дихати, а нападник відкинувся назад та став перезаряджати зброю.

Як вбачається з подальших показань ОСОБА_17 вона пірнула вниз під торпеду, одночасно почувши ще один хлопок, намацала ручку дверцят, відчинила їх, буквально вивалилася із салону та переляканою відбігла від автомобіля. Свідок детально не бачила хід наступної бійки між потерпілим та нападником, що відбувалася збоку від автомобіля, пояснюючи лише, що останній рвався в машину, а ОСОБА_9 того відтягував. В той же час автомобіль із працюючим двигуном покотився, на що свідок залізла в його салон, вивернула кермо та знову відбігла від місця події на відстань близько 20 метрів.

ОСОБА_17 також пояснила, що згодом побачила від`їзд автомобіля та ОСОБА_9 , який залишився стояти на ногах. Коли вона підбігла до нього, то зрозуміла, що в потерпілого виникла кровотеча, він слабіє, у зв`язку і чим, власним телефоном викликала таксі, яким негайно доставила ОСОБА_9 в лікарню.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в період з 14 години 30 хвилин до 14 години 45 хвилин 12 жовтня 2013 року слідчим ОСОБА_23 в присутності понятих проведено відповідну слідчу дію за участю ОСОБА_17 . Серед чотирьох представлених фотознімків громадян свідок впізнала в особі нападника ОСОБА_12 за неконкретизованими зачіскою, формою та кольором волосся, обличчям, формою голови та зовнішнім виглядом (т.5 а.п.124-127).
Свідок ОСОБА_18 в суді показала, що влітку 2013 року вона познайомилася з обвинуваченим, який назвався ОСОБА_13 , в одній із релігійних общин, розташованій в м. Южне, куди той звернувся. Його неофіційно працевлаштували на виробництві корпусних меблів, а також допомогли орендувати житло в котеджі в с. Кошари. На роботі до нього нарікань не було, але в серпні він їх залишив.

Свідок показала, що в якийсь період у обвинуваченого була пошкоджена рука, як він пояснював, що напоровся на гвіздок, але він перемотав її, не вище кисті, марлевим бинтом та старався працювати. Свідок також пам`ятає, що обвинувачений після двох днів пропуску з`явився на роботі з видимим синцем під оком. Щодо його зовнішнього вигляду свідок зазначає про більш довге волосся, ніж наявне у нього в даному судовому засіданні. Одяг той носив завжди один і той же темні шорти та футболку, користувався простою моделлю мобільного телефону марки «Samsung» чи «Nokia».
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в період з 14 години 50 хвилин до 15 години 00 хвилин 3 грудня 2013 року слідчим ОСОБА_23 в присутності понятих проведено відповідну слідчу дію за участю ОСОБА_25 . Серед чотирьох представлених фотознімків громадян свідок впізнала в особі на ім`я ОСОБА_13 , який в липні 2013 року працював в мебельному цеху, в м. Южне, ОСОБА_12 за неконкретизованими зачіскою, обличчям та тілобудовою (т.5 а.п.142-144).
Відповідно до положень ч.2 ст.327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Незважаючи на неодноразове надання судових повісток щодо інших свідків сторонами обвинувачення та захисту забезпечення явки інших свідків безпосередньо в судове засідання здійснено не було.
Згідно повідомлення, що надійшло 23 липня 2013 року по телефону №102 до оперативного чергового органу внутрішніх справ Количева в приймальне відділення КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» звернувся ОСОБА_9 з приводу отриманих біля АТП «Північтранс» від невідомої особи тілесних ушкоджень (т.2 а.п.34).
З довідки чергового лікаря даної лікувальної установи Токарєва вбачається, що о 01 годині 30 хвилин цієї ж доби ОСОБА_9 був виставлений первинний діагноз: проникаюче ножове поранення грудної клітини та черевної порожнини, лівий гемоторакс (т.2 а.п.41).
Згідно протоколу огляду місця події в період з 01 години 45 хвилин до 02 години 55 хвилин 23 липня 2013 року слідчим Комінтернівського районного відділу внутрішніх справ ОСОБА_26 , за участю понятих, експерта та ОСОБА_17 на ділянці місцевості, розташованій на 21 км автодороги «Одеса - Миколаїв», поблизу території ТОВ «Північтранс» виявлено: мобільний телефон марки «Nokia», в робочому стані; наручний годинник в металевому корпусі, в пошкодженому стані, із видимими слідами червоного кольору; ремінець від годинника, сірого кольору, з пошкодженнями в місці кріплення годинника, із видимими слідами червоного кольору; фрагмент тканини (майки) білого кольору, а також розташовані на узбіччі дороги, на відстані 1 м від її краю та 51 м від світлофорного об`єкту, плями червоного кольору. З місця події було вилучено вищезазначені предмети та змиви речовини з плям червоного кольору, які упаковані в окремі полімерні пакунки (т.2 а.п.37-40).
Незважаючи на вилучення частини предмету одягу нападника імунологічної чи молекулярно-генетичної експертизи для виявлення на ньому наявності, видової і групової належності об?єктів людського походження та генетичних ознак цієї особи з незрозумілих причин призначено та проведено не було.
Згідно протоколу огляду місця події в період з 12 години 00 хвилин до 12 години 37 хвилин 23 липня 2013 року іншим слідчим вищезазначеного районного відділу внутрішніх справ ОСОБА_27 , за участю понятих та спеціалістів на ділянці місцевості, розташованій в с. Свердлове, на узбіччі автошляху, на відстані 1 км від кута 27 км автодороги «Одеса Мелітополь», було виявлено автомобіль чорного кольору марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 .

Безпосереднім об`єктом огляду був даний транспортний засіб, в лівій передній водійській двері якого виявлено пошкодження скла, розміром 15х10 см; сліди пошкодження вогнем на сидінні водія, розміром 35х40 см, на спинці цього ж сидіння, розміром 22х42 см; сліди копті на дверцятах з боку водія.

Із салону вилучено: навігатор марки «Prestigio»; з водійського та переднього пасажирського сидінь - недопалок від сигарети «Marlboro», мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі чорного кольору, два мобільні телефони марок «Samsung», «Samsung Duos», в корпусах червоного та чорного кольорів, дві сім-карти; а також під педалями на килимку та під килимком заднього лівого сидіння по одній гільзі, з металу білого кольору, розміром 2х0,5х0,5 см.

На відстані 5 м від автомобіля на асфальтовому покритті було виявлено та вилучено декілька фрагментів пошкодженого мобільного телефону марки «Nokia».

Окрім того, з місця пригоди також було вилучено 9 слідів пальців рук (5 з поверхні бака, по 2 з поверхонь багажника та задньої правої двері) та 5 слідів долонних поверхонь (по 1 з поверхонь задньої правої двері, лівого переднього крила, криши, стійки та лівої задньої двері).

З доданої до протоколу фото таблиці вбачається фактичне розукомплектування мобільного телефону марки «Samsung Duos», із від`єднанням від нього задньої кришки, двох сім-карток, а також акумуляторної батареї. Її сторона з написом «Samsung» не має жодних видимих пошкоджень розміщених на ній написів та малюнків. Фотографічне зображення іншої сторони батареї, із зазначеним на ній серійним номером, відсутнє.

Незважаючи на присутність під час даного огляду експерта-криміналіста будь-яких даних про вилучення з поверхні цієї батареї слідів пальців рук даний протокол не містить. Також в протоколі огляду взагалі не зазначено, яким чином було опечатано вилучені предмети (т.2 а.п.42-50).
Постановами слідчого ОСОБА_28 від 24 липня 2013 року та 27 липня цього ж року в провадженні призначено дві дактилоскопічні експертизи стосовно вилучених з автомобіля слідів пальців рук та долонних поверхонь, а також гільз, проведення яких доручено експертам НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області (т.4 а.п.222, 234).

Як вбачається з висновку дактилоскопічної експертизи №101-Д від 2 серпня 2013 року з вилучених з автомобіля марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , слідів придатні до ідентифікації особи чотири сліди пальців рук та чотири сліди долонних поверхонь. На представлених на дослідження двох гільзах слідів пальців рук не виявлено (т.5 а.п.71-85).

Листом від 8 серпня 2013 року №11/208-3718 НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області було повідомлено територіальний орган внутрішніх справ про те, що перевіркою вищезазначених слідів за обліками АДІС «Дакто 2000» збігів не встановлено (т.5 а.п.31).

Як вбачається з висновку дактилоскопічної експертизи №108-Д від 30 серпня 2013 року вилучені з автомобіля марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 : слід долонної поверхні, розмірами 78х81 мм, залишений долонею правої руки ОСОБА_9 ; слід долонної поверхні, розмірами 65х90 мм, залишений підпальцевою зоною долоні правої руки ОСОБА_17 ; інші чотири сліди пальців рук та два сліди долонних поверхонь придатні для ідентифікації та залишені іншою особою (т.5 а.п.51-62).
Згідно іншого протоколу огляду предмету в період з 19 години 00 хвилин до 19 години 30 хвилин 2 серпня 2013 року слідчим ОСОБА_28 , за участю понятих та спеціаліста було оглянуто вилучені з місця пригоди та автомобіля вищезазначені навігатор та чотири мобільні телефони марок «Nokia» і «Samsung», з одночасною обробкою поверхонь всіх предметів дактилоскопічним порошком. Лише на акумуляторній батареї від телефону марки «Samsung», моделі 5212, виявлено 2 сліди пальців рук, які були перекопійовані на 2 відрізка липкої стрічки, розмірами 31х41 мм, 41х63 мм, упаковані та опечатані в паперовий конверт білого кольору.

З доданої до протоколу фото таблиці (фото №№12-14) вбачається, що вилучена з мобільного телефону марки «Samsung Duos» акумуляторна батарея на стороні з написом «Samsung» має видимупотертість (чи пляму правильної прямокутної форми клейової суміші від голограми), на розміщених в нижній правій частині батареї надписах та малюнках. Окрім того, інша сторона батареї має наступний серійний номер: АА1S319ZS/1-В (т.2 а.п.53-61).
Постановою слідчого ОСОБА_29 від 2 серпня 2013 року до провадження долучено в якості речових доказів вищезазначені навігатор, чотири мобільні телефони (по 2 марок «Nokia» і «Samsung»), автомобіль «Kia Magentis», документи щодо даного транспортного засобу, які до 19 серпня 2013 року під розписки були повернуті на відповідальне зберігання потерпілому (т.5 а.п.88-92).
Разом з цим, безпосереднім оглядом 19 жовтня 2016 року в судовому засіданні даних речових доказів встановлені фактичні наступні ознаки мобільного телефону марки «Samsung Duos»: модель С5212, в корпусі темно червоного кольору, imei: НОМЕР_2 ; imei: НОМЕР_3 ; акумуляторна батарея з написом «Samsung» має інший серійний номер: НОМЕР_4 .

При цьому потерпілий ОСОБА_9 , надаючи для огляду речові докази, не повідомляв суд про можливу заміну батареї в телефоні марки «Samsung Duos».
Слідчим ОСОБА_23 16 вересня 2013 року було винесено постанову про призначення додаткової дактилоскопічної експертизи, проведення якої було доручено експерту НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області (т.2 а.п.62).

Як вбачається з дослідницької та резолютивної частин висновку додаткової дактилоскопічної експертизи №81 від 14 жовтня 2013 року об`єктом дослідження є сліди пальців рук, виявлені та перекопійовані з поверхні батареї від мобільного телефону «Samsung» серійний номер: НОМЕР_5 , з яких придатним для ідентифікації особи є один слід пальця руки, розмірами 31х31мм, перекопійований на відрізок прозорої липкої стрічки, розміром 41х63 мм (т.2 а.п.64-69).
Листом від 16 жовтня 2013 року №11/224/4950 НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області було повідомлено територіальний орган внутрішніх справ про те, що перевіркою вищезазначеного сліду за обліками АДІС «Дакто 2000» встановлено збіг з великим пальцем лівої руки ОСОБА_12 , установчі дані отримані з дактилокарти (т.2 а.п.70).

Наступної доби слідчим ОСОБА_23 було винесено постанову про відібрання у ОСОБА_12 експериментальних зразків слідів пальців рук, яку було виконано при добровільній згоді останнього 18 жовтня 2013 року, що підтверджується відповідним протоколом (т.2 а.п.130-132).
Постановою слідчого ОСОБА_23 від 30 жовтня 2013 року у провадженні призначено додаткову дактилоскопічну експертизу, до проведення якої залучено експерта Одеського НДІСЕ (т.2 а.п.132).

Згідно дослідницької та резолютивної частин висновку відповідної експертизи від 13 грудня 2013 року №6057/05 дев`ять слідів пальців рук та чотири часткових сліди долонної поверхні, виявлені, вилучені та перекопійовані під час огляду автомобіля марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , а також один слід папілярного візерунку пальця руки людини, виявлений, вилучений та перекопійований на відрізок стрічки, розміром 42х63 мм під час огляду мобільного телефону марки «Samsung» (з батареї серійний номер: НОМЕР_5 ), придатні для цілей ідентифікації особи, яка залишила ці сліди.

Із числа усіх вище перелічених, придатних для цілей ідентифікації, слідів лише останній (тобто з батареї серійний номер: АА1S319ZS/1-В) залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_12 .

Інші, придатні для цілей ідентифікації, сліди залишені не ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_30 , ОСОБА_17 , ОСОБА_31 , а іншою особою (особами) (т.2 а.п.135-142).
Аналізуючи сукупність вищенаведеного суд дійшов наступних висновків:
- при проведенні огляду 23 липня 2013 року слідчим ОСОБА_27 не було детально зафіксовано, як серійний номер акумуляторної батареї від мобільного телефону марки «Samsung Duos», що унеможливило її в подальшому ідентифікувати, так і те, яким чином цю батарею було опечатано для подальшого зберігання;

- на фотознімках зовнішній вигляд акумуляторної батареї, фактично вилученої слідчим ОСОБА_27 23 липня 2013 року з автомобіля ОСОБА_9 , суттєво відрізняється від зовнішнього вигляду акумуляторної батареї, оглянутої слідчим ОСОБА_28 2 серпня 2013 року - в частині наявності видимої потертості (чи плями правильної прямокутної форми клейової суміші від голограми) на розміщених в нижній правій частині батареї надписах та малюнках;

- при відкритті руками задньої кришки телефона, вилученні батареї та двох сім-карток можливість залишити слід відбитка пальців лише на акумуляторній батареї є вкрай сумнівною;

- оглянута в другому випадку батарея серійний номер: АА1S319ZS/1-В не є предметом, що був вилучений безпосередньо з місця події, тобто є неналежним, штучно створеним доказом;
- вищезазначена батарея, як складова частина речового доказу - мобільного телефону марки «Samsung Duos», моделі С5212, також не була і представлена прокурором для безпосереднього дослідження в судовому засіданні, а тому, в силу положень ч.2 ст.23 КПК України, відомості, що містяться в цій речі, не можуть бути визнані доказами.
Обвинувачений в суді пояснив, що дану батарею в нього було вилучено оперативними співробітниками міліції з належного йому мобільного телефону, після чого, ймовірно, її було підмінено та представлено в якості об`єкта для експертного дослідження. Суд констатує, що цей довід сторони захисту повністю узгоджується з викладеними вище висновками.
Крім того, оцінюючи правомірність фактично проведеного 23 липня 2013 року огляду автомобіля марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.2 ст.237 КПК України огляд іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку такого володіння особи.

Положеннями ст.233 цього Кодексу встановлено, що ніхто не має права проникнути до іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім невідкладних випадків, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
В такому випадку слідчий, за погодженням з прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення огляду до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст.234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Під іншим володінням особи розуміється транспортний засіб, яким вона має право володіти, а безпосереднє переслідування особи, що підозрюється у вчиненні злочину, розуміється як слідування за особою безперервно протягом певного часу, без втрати переслідувачем переслідуваного з поля зору, що здійснюється стосовно особи, якій вручено повідомлення про підозру, або яку застали на місці вчинення злочину чи безпосередньо після його вчинення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження слідчий ОСОБА_27 перед початком огляду автомобіля о 12 годині 00 хвилин 23 липня 2013 року не мав на це письмового дозволу ОСОБА_9 , була відсутньою і невідкладність даного випадку, оскільки потерпілий вже перебував в лікарні, пожежа згасла, підозрюваний із спливом понад 11 годин після події вже не переслідувався. Крім того, відповідне рішення слідчим суддею не приймалося, а відтак, слід констатувати, що зазначеним слідчим не було дотримано процедури проникнення до іншого володіння.
Відповідно до актів про застосування в с. Свердлове слідчим ОСОБА_27 та кінологом службового собаки №5215, №5216 в період з 10 години 15 хвилин до 10 години 30 хвилин 23 липня 2013 року службовий собака привів слідчо-оперативну групу: від місця вилучення розбитого мобільного телефону -на відстань 300-350 м до баз відпочинку ТОВ «Парус»; а від автомобіля потерпілого на відстань 500 метрів до будинку №24 (т.2 а.п.51-52).

Будь-яких даних про проведення подальших процесуальних дій з перевірки отриманої внаслідок застосування службового собаки інформації прокурором в судове засідання не представлено.
Окрім того, відповідно до п.4.3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17 серпня 2012 року) до витягу з ЄРДР включається інформація про прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих), який здійснює досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який здійснює процесуальне керівництво.

Як вбачається з усіх без виключення представлених в суд прокурором витягів з даного реєстру слідчими в даному провадженні є ОСОБА_32 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , прокурорами ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_8 (т.2 а.п.33, т.5 а.п.151,153,157-159).

Незважаючи на відсутність в протоколі будь-яких даних про підставу проведеного в період з 01 години 45 хвилин до 02 години 55 хвилин 23 липня 2013 року огляду місця пригоди слідчим ОСОБА_26 (відразу ж після первинного отримання інформації про вчинений злочин) суд допускає, що ця особа входила до складу слідчо-оперативної групи в якості чергового слідчого.

Разом з тим, інший огляд місця події, в тому числі і транспортного засобу, було проведено через значний проміжок часу іншим слідчим ОСОБА_27 та в протоколі огляду не зазначено, що ця слідча дія проводилася ним до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Оскільки під час судового розгляду прокурором такий процесуальний документ, як доручення слідчому ОСОБА_27 на проведення досудового розслідування в даному кримінальному проваджені не оголошувався, суду для його приєднання до матеріалів судової справи не надавався та стороні захисту під час виконання вимог ст.290 КПК України не відкривався, то слід визнати, що стороною обвинувачення не доведено, що слідчі і процесуальні дії, здійснені слідчим ОСОБА_27 , були виконані уповноваженою на це особою в порядку, передбаченому КПК України.
Слідчим ОСОБА_28 24 липня 2013 року було винесено постанову про призначення балістичної експертизи, проведення якої було доручено експерту НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області (т.4 а.п.224).

Як вбачається із висновку балістичної експертизи від 30 липня 2013 року №255Б вилучені під час огляду автомобіля дві гільзи є складовими частинами газо-шумових патронів до газо-шумових пістолетів, калібру 8 мм.

Надані на дослідження гільзи: виготовлені одна промисловим способом, одна саморобним способом, з використанням промислового устаткування; споряджені одна капсулем відкритого типу, друга капсулем «Жевело».

На донній поверхні гільз відобразилися сліди від деталей зброї, з якої вони були стріляні. Обидві гільзи не мають слідів осічки та стріляні з одного екземпляру зброї, встановити модель та точний екземпляр якої не надається можливим у зв`язку з відсутністю довідкової літератури.

Встановити яким знаряддям були споряджені патрони, гільзи яких надані на дослідження, не надається можливим у зв`язку з відсутністю об`єктивних даних про надані гільзи патронів, частинами яких вони є (т.4 а.п.228-252).
30 липня 2013 року слідчий ОСОБА_28 відповідними постановами доручає СУ ГУМВС України в Миколаївській області проведення процесуальних дій на підвідомчій останньому органу території з метою встановлення винної особи серед власників зброї та осіб, які зверталися за медичною допомогою з приводу отриманих тілесних ушкоджень (т.4 а.п.237-238).

В той же час керівник Комінтернівського органу внутрішніх справ ОСОБА_35 надсилає орієнтування на розшук підозрюваної особи із її сьома кольоровими фотографіями та описом наступних прикмет: молодий парубок на вигляд близько 25 років, зріст 165-170 см, худорлявої жилястої статури, волосся світле, був одягнений в білу футболку з чорними вставками на ворітнику та рукавах, пляжні шорти комбінованого кольору: синій з білими плямами, через плече сумка у вигляді барсетки чорного кольору, на правій руці від пальців до ліктя накладено гіпс або пов`язку з медичного бинта (т.4 а.п.239).

Як вбачається з письмової довідки заступника начальника цього ж органу внутрішніх справ ОСОБА_36 від 12 жовтня 2013 року при проведенні аналізу маршруту пересування автомобіля під керуванням ОСОБА_9 з магазинів, автомобільних заправок та інших закладів, обладнаних камерами відеоспостережень були витребувані архівні записи відеоспостережень з чітким зображенням правопорушника. В змісті даної довідки розташовано три чорно-білі фотографічні зображення (т.5 а.п.95-99).
Незважаючи на вищезазначене відеозаписи до матеріалів досудового провадження в якості речових доказів долучено не було, портретну експертизу для визначення особистості підозрюваної особи на основі дослідження особливостей її зовнішності, в тому числі її порівняння із зовнішністю ОСОБА_12 , з незрозумілих причин призначено та проведено не було.
Постановою слідчого ОСОБА_28 від 30 липня 2013 року у провадженні призначено комплексну генетично-молекулярну експертизу з метою можливого виявлення біологічного матеріалу на вилученому із автомобіля недопалку цигарки, проведення якої доручено експерту НДЕКЦ при ГУМВС України в Миколаївській області (т.4 а.п.236).

Як вбачається із висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 10 вересня 2013 року №372 на недопалку цигарки «Marlboro» виявлено клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки, що належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі (т.5 а.п.65-69).

Додаткової молекулярно-генетичної експертизи для порівняння отриманих генетичних ознак з відповідними ознаками ОСОБА_12 з незрозумілих причин проведено не було.
Постановою слідчого ОСОБА_23 від 4 листопада 2013 року у провадженні призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено експерта Комінтернівського відділення СМЕ. При цьому в пункті 2 резолютивної частини цієї постанови слідчим зазначено, що встановленню підлягають тілесні ушкодження, спричинені громадянці ОСОБА_37 (т.2 а.п.144).

Оскільки постанова також містить прямі посилання на номер даного кримінального провадження, вихідні дані про обставини, які є предметом чинного судового розгляду, а також правильне зазначення прізвища потерпілого в мотивувальній частині та інших (3-4) пунктах її резолютивної частини, то суд вважає, що в змісті пункту 2 слідчим допущено ненавмисну описку, яка не обумовлює настання жодного негативного наслідку.
Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілого від 25 листопада 2013 року №303 у ОСОБА_9 було виявлено наступні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота (рана в мезогастральній області зліва) з пошкодженням тонкого кишечника, проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, з переламами VІ, VІІ лівих ребер (рани на спині зліва внизу і на лівій передньо-боковій поверхні грудної клітини); колото-різана рана на животі зліва (в підреберній області); колото-різані рани на груді справа, на лівій боковій поверхні грудної клітини догори; колото-різана рана на задній поверхні лівого плеча верхній третині.

Зазначені ушкодження утворилися від дії колючо-ріжучого предмету (предметів) типа ножа.

Спричинені ОСОБА_9 проникаючі колото-різані поранення грудної клітини і живота, за критерієм небезпеки для життя, відносяться (кожне окремо) до тяжких тілесних ушкоджень. Інші ушкодження (непроникаючі колото-різані рани грудної клітини, живота та лівого плеча) відносяться (кожне окремо) до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 днів, але менше 3-х тижнів (т.2 а.п.148).
Як вбачається із заяви потерпілого б/н та без дати ОСОБА_9 добровільно видає слідчому ОСОБА_38 дві грошові купюри, номіналом 100 і 50 грн, що були пошкоджені під час бійки з невідомою особою, яка спричинила йому тілесні ушкодження 23 липня 2013 року (т.5 а.п.120).

Постановою слідчого ОСОБА_23 від 10 листопада 2013 року видані купюри визнані в якості речових доказів та долучені до провадження.

19 жовтня 2016 року ці ж пошкоджені купюри, номіналом 50 грн., серія КЦ3241585, та 100 грн., серія ЕЦ8952790, безпосередньо оглянуті в судовому засіданні.

Оскільки потерпілий в суді наполягав на тому, що цими купюрами розрахувався з ним нападник, то є незрозумілим, чому банкноти не стали об`єктом криміналістичних досліджень.
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 6 листопада 2013 року було задоволено клопотання слідчого ОСОБА_23 , погоджене прокурором ОСОБА_33 , та надано тимчасовий доступ до інформації про з`єднання абонентських номерів № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , якими користувався ОСОБА_12 . Згідно з протоколом доступу та описом слідчим 5 грудня цього ж року було вилучено у представника оператора стільникового зв`язку «Київстар» CD-R диск «КS2842» з відповідною інформацією (т.2 а.п.156-164).

Як вбачається з протоколу проведеного в період з 16 години 50 хвилин до 17 години 15 хвилин 23 грудня 2013 року огляду слідчий ОСОБА_23 , в присутності понятих оглянув диск з іншим маркуванням «KS 2842-2» з файлом відеозапису вчинення крадіжки громадянином ОСОБА_39 . При відкритті вказаного диску в папці з назвою «2842» виявлено стандартний документ XL, ємністю 1420 КБ, з назвою «2842». Підписи понятих у графі про роз`яснення їм процесуальних прав і обов`язків відсутні (т.2 а.п.165-166).

Окрім того, в постанові слідчого ОСОБА_23 від 23 грудня 2013 року до матеріалів провадження в якості речового доказу долучено диск з третім варіантом маркування «RS 2842-2» (т.2 а.п.167).

Перевірити та з`ясувати зазначені обставини суд не мав можливості у зв`язку з не представленням прокурором даного речового доказу безпосередньо в судове засідання.
Разом з тим, із змісту роздруківки від 19 грудня 2016 року №38/2-535 стосовно комунікацій абонентських номерів № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , якими, згідно версії сторони обвинувачення, користувався ОСОБА_12 , а також її аналізу, здійсненого, за дорученням слідчого ОСОБА_23 (т.5 а.п.175) спеціалістом начальником УОТЗ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_40 , фактично вбачається наступне:

- в період з 2 липня 2013 року до 16 вересня 2013 року обвинувачений користувався шістьма різними мобільними терміналами (т.2 а.п.169,172);

- наявний трафік із 90 з`єднань № НОМЕР_6 в період з 19 години 47 хвилин 21 липня 2013 року до 16 години 24 хвилин 24 липня 2013 року містить дані про перебування обвинуваченого, здебільше, на території Одеської області та тимчасово в прилеглих до Одеської області районах Миколаївської області (84 з`єднання проти 6 з`єднань, при яких абонент перебував виключно на території розташованого в м. Одесі ж/м «Котовський», що територіально межує з Комінтернівським районом Одеської області, і жодного з`єднання, яке б доводило перебування абонента в центральних районах м. Одеси, до яких, зокрема, віднесено 5 станцію Великого Фонтану (т.2 а.п.176);

- безпосередньо 22 липня 2013 року обвинувачений, користуючись № НОМЕР_6 , спочатку о 20 годині 43 хвилини відправив СМС-повідомлення, перебуваючи в зоні покриття базової станції, розташованої в південній частині с. Анатоліївка, ділянка траси М14, в районі повороту на с. Бессарабка Березанського району Миколаївської обл. (т.2 а.п.177), а о 23 годині 52 хвилини 49 секунд, користуючись № НОМЕР_7 (абонент А), отримує вхідний дзвінок, тривалістю 22 секунди, перебуваючи в зоні покриття базової станції, розташованої за адресою: м. Южне, пр-т Григорівського десанту,22 (т.2 а.п.178);

- наступні з`єднання вищезазначених абонентських номерів відбулися 23 липня 2013 року о 08 годині 49 хвилин 17 секунд вихідне СМС-повідомлення із с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області (т.2 а.п.177), а також о 12 годині 43 хвилини вихідний дзвінок із зони обслуговування базової станції с. Сичавка та м. Южне (т.2 а.п.178);

- після 16 годині 24 хвилини 24 липня 2013 року обвинувачений залишає територію Одеської області, прямує до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, де перебуває з 25 липня по 2 серпня 2013 року (т.2 а.п.177).
Звинувачуючи ОСОБА_12 у злочинній діяльності сторона обвинувачення зазначила, що той, перебуваючи о 20 годині 43 хвилини 22 липня 2013 року в південній частині с. Анатоліївка, ділянка траси М14, в районі повороту на с. Бессарабка Березанського району Миколаївської області, мав достатньо часу, щоб звідти на таксі приїхати до 5 станції Великого Фонтану м. Одеси, де в період з 23 години 30 хвилин по 23 годину 45 хвилин його в якості клієнта підібрав потерпілий ОСОБА_9 , після чого до наступного ранку жодних телефонних з`єднань обвинувачений не здійснював.

За своєю сутністю такий довід є лише припущенням, яке без підтвердження іншими об`єктивними доказами, не може бути витлумачено проти обвинуваченого.

Навпаки, всупереч вищезазначеному, отримана в роздруківці інформація про вхідний дзвінок о 23 годині 52 хвилини 49 секунд цієї ж доби про перебування обвинуваченого в зоні обслуговування станції в м. Южне (а не на 5-й станції Великого Фонтану чи в іншому районі центральної частини м. Одеси) спростовує такий обвинувальний довід та прямо підтверджує алібі ОСОБА_12 , викладене в його показаннях в суді.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в період з 17 години 00 хвилин до 17 години 10 хвилин 31 жовтня 2013 року слідчим ОСОБА_23 в присутності понятих проведено відповідну слідчу дію за участю недопитаного в суді свідка ОСОБА_41 . Серед чотирьох представлених фотознімків громадян свідок впізнав в особі на ім`я ОСОБА_13 , який в червні-липні 2013 року перебував в м. Южне, та якому він допоміг винайти житло, ОСОБА_12 за неконкретизованими формою обличчя, зовнішні виглядом, тілобудовою та зачіскою (т.5 а.п.148-150).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в період з 20 години 05 хвилин до 20 години 10 хвилин 29 жовтня 2013 року слідчим ОСОБА_23 в присутності понятих проведено відповідну слідчу дію за участю недопитаного в суді свідка ОСОБА_42 . Серед чотирьох представлених фотознімків громадян свідок впізнала в особі на ім`я ОСОБА_13 , який в червні 2013 року знімав у її співмешканця дачний будинок, ОСОБА_12 за неконкретизованими кольором волосся, тілобудовою та зовнішні виглядом (т.5 а.п.139-141).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в період з 19 години 00 хвилин до 19 години 10 хвилин 29 жовтня 2013 року слідчим ОСОБА_23 в присутності понятих проведено відповідну слідчу дію за участю недопитаного в суді свідка ОСОБА_43 . Серед чотирьох представлених фотознімків громадян свідок впізнав в особі на ім`я ОСОБА_13 , який в червні 2013 року знімав у нього дачний будинок в с. Кошари, ОСОБА_12 за зачіскою, зовнішні виглядом, рисами обличчя (т.5 а.п.145-147).
Як вбачається із долучених стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження інших ухвал слідчих суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 липня 2013 року та 19 серпня 2013 року були задоволені численні клопотання слідчого ОСОБА_28 , погоджені прокурором ОСОБА_33 , та надано тимчасові доступи до інформації про з`єднання абонентських номерів, що належали потерпілому ОСОБА_9 , а також обслуговувалися базовими станціями в місцях і часі вчинення вищезазначених злочинів (т.4 а.п.174-201,204-221, т.5 а.п.34-48).

Суд констатує, що жодних матеріалів за результатами цих доступів, які б мали доказове значення в даному кримінальному провадженні, прокурором в суд представлено не було.
19 серпня 2013 року комісією у складі інспектора Комінтернівського РС ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_44 та слідчих Комінтернівського районного відділу внутрішніх справ ОСОБА_45 та ОСОБА_28 складено акт про пошкодження пожежею сидіння водія та облицювання салону автомобіля марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , що орієнтовно виникла о 07 годині 00 хвилин 23 липня 2013 року. Причиною пожежі визначено підпал (т.2 а.п.109).
Постановою слідчого ОСОБА_23 від 6 листопада 2013 року у провадженні призначено пожежно-технічну експертизу, до проведення якої залучено експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області (т.2 а.п.108).

Згідно висновку судової пожежно-технічної експертизи від 18 листопада 2013 року №109В пожежа, яка сталася 23 липня 2013 року біля с. Свердлове Одеської області в автомобілі марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , характеризується наявністю осередку пожежі в місці розташування сидушки сидіння водія.

Пожежа розповсюджувалась по матеріалам обшивки сидіння і салону, а також по іншим елементам, виконаним з горючих матеріалів, що знаходились в зоні горіння. В розпорядженні експерта відсутні матеріали з будь-якою інформацією, на підставі якої можливо відповісти на питання про тривалість пожежі.

До пожежі привела дія джерела запалювання вогневого типу полум`яної форми горіння, до яких, зокрема, відносяться сірники, що горять, свічки, смолоскипи, пальники різного типу тощо. Причиною пожежі є контакт штучно занесеного джерела запалювання вогневого типу полум`яної форми горіння з горючими матеріалами (полімерні елементи сидіння) в місці осередку пожежі (т.2 а.п.113-125).
Постановою слідчого ОСОБА_23 від 6 грудня 2013 року у провадженні призначено товарознавчу експертизу, до проведення якої залучено експерта ТОВ «ХАВК ХОЛДИНГ» (т.2 а.п.71-72). Згідно висновку авто товарознавчої експертизи від 7 грудня 2013 року №13/О-125 ринкова вартість автомобіля марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , станом на 23 липня 2013 року складала 92460,60 грн. Вартість спричиненої матеріальної шкоди власнику даного транспортного засобу в результаті підпалу, відповідно встановлених пошкоджень склала 12913,62 грн. (т.2 а.п.77-107).
Власником автомобіля марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , з 25 травня 2011 року до часу проведення даної експертизи був мешканець м. Миколаїв ОСОБА_46 , який придбав його у кредит, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 (т.2 а.п.106).

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 підтвердив викладене та пояснив, що незадовго до розглядуваних судом подій, власник оформив довіреність на дружину потерпілого про право керування цим транспортним засобом, після чого його родина протягом наступних 1,5-2 років виплатила усі боргові зобов`язання власника та переоформила право власності.
Як вбачається з висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №40 від 24 березня 2015 року ОСОБА_12 в період часу, що стосується вчинення вмінених йому кримінальних правопорушень, а також в даний час хронічним психічним розладом, недоумством, іншим, в тому числі короткочасним хворобливим розладом психічної діяльності, не страждав. Виявляв та в даний час виявляє психічне порушення у виді «Емоційно нестабільний розлад особистості, імпульсний тип», яке за глибиною та ступенем виразу не досягає психотичного рівня та не позбавляє його здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може предстати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Перед завершенням з`ясування обставин та перевірки їх доказами від сторін обвинувачення та захисту клопотань про призначення додаткових чи повторних судових експертиз не надійшло. За відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.332 КПК України, суд з власної ініціативи доручити проведення експертизи під час судового розгляду права не має.
Надаючи оцінку сукупності досліджених обвинувальних доказів слід зазначити, що єдиними прямими доказами на доведення вини ОСОБА_12 , за виключенням штучно створеного сліду пальця руки на підміненій батареї, є показання потерпілого та свідка ОСОБА_17 з протоколами про його впізнання за фотокартками.

Разом з тим, до 22 липня 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_17 не були знайомі з ОСОБА_12 . При цьому першою особою, з якою слідчим було проведено впізнання майже через 2,5 місяці після подій, з незрозумілих причин виявилася ОСОБА_17 , а не ОСОБА_9 . З показань зазначеного свідка вбачається, що вона добре побачила обличчя нападника лише на протязі декілька секунд в освітленому салоні при посадці в автомобіль, після чого підозрювана особа відвернулася та дивилася у вікно. В момент же нападу в салоні автомобіля світло не вмикалося, під час бійки обличчя нападника в світло фар автомобіля не попадало. Більш того, описаний свідком в показаннях колір його верхнього одягу прямо суперечить даним фотозображень з камер відеспостережень, а також кольору вирваного клаптику одягу, що було згодом вилучено з місця події. Такі обставини викликають обґрунтований сумнів у спроможності ОСОБА_17 взагалі впізнати особу нападника.
Незважаючи на викладене слідчим зафіксовано результати такого впізнання, після чого відповідну слідчу дію в цю ж добу він проводить безпосередньо з потерпілим.

Як встановлено з показань понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 до їх приходу потерпілий вже перебував в кабінеті слідчого, бланк з фотокартками вже був виготовлений, впізнання було нетривалим, про конкретно визначені ознаки особи, за якими потерпілий буде впізнавати останній не говорив. Сторона захисту вважає, що ОСОБА_9 міг бути ознайомленим з результатами попередньо проведеного впізнання ОСОБА_17 , а також з даними фотокартками. Такий довід узгоджується з вищезазначеними показаннями понятих, а відтак, потерпілий фактично не мав іншого виходу, як погодитися із добре знайомою йому ОСОБА_17 .

Крім того, як вбачається з показань самого ОСОБА_9 , він добре розгледів ОСОБА_12 лише при посадці в автомобіль та назвав дані про його одяг, які також суперечать даним фотографічних зображень з камер відеоспостережень, а також кольору вирваного клаптику одягу, що було згодом вилучено з місця події.

Слід також звернути увагу на показання ОСОБА_9 і ОСОБА_17 про коротку довжину волосся нападника та відсутність на його обличчі видимих синців, що об`єктивно узгоджується із фотозображенням особи із записів відеоспостережень, та на протилежні показання ОСОБА_12 та цілком незаінтересованого свідка ОСОБА_18 в частині наявності у обвинуваченого іншої довжини волосся та видимого синця під оком.

Такі обставини викликають обґрунтований сумнів у неупередженому впізнанні потерпілим особи нападника.
Інші зібрані в провадженні та надані в суд обвинувальні докази, за виключенням штучно створеного сліду пальця руки на підміненій батареї, за своєю сутністю не мають достатньої допустимості для їх ідентифікації саме стосовно особи ОСОБА_12 . Більш того, наявна в розпорядженні органу досудового слідства значна кількість об`єктивних доказів (шматок від предмету одягу; відеозаписи; транспортний засіб із численними слідами пальців рук та долонних поверхонь; доступи до інформації про телефонні з`єднання, здійснені не лише ОСОБА_12 , а й будь-якими особами в часі та місці вчинення злочинів) не була використана для перевірки заперечень обвинуваченого та спростування його алібі, що також узгоджується з версією сторони захисту, про однобоке, упереджене розслідування даного кримінального провадження, яке мало на меті будь-якою ціною «закріпити» до вчинення цих злочинів саме судимого ОСОБА_12 , як найбільш зручну на цю роль особу.

Враховуючи викладене, а також факт не долучення до провадження записів з відеокамер, на фотографічних зображеннях з яких схожість зовнішніх ознак підозрюваної особи з ОСОБА_12 є сумнівною, не проведення портретної експертизи, не встановлення інших очевидців посадки підозрюваного в автомобіль потерпілого, а також відвідування першою особою аптеки, не вилучення біологічних зразків з предмету одягу, з підногтьових зрізів потерпілого, не призначення цитологічних та молекулярно-генетичних експертиз за такими зразками у їх порівнянні із зразками ОСОБА_12 , не врахування прямих даних оператора телекомунікацій про перебування ОСОБА_12 о 23 годині 52 хвилини 22 липня 2013 року в зоні покриття базової станції, розташованої в м. Южне, не дозволяє суду вважати доведеною вину ОСОБА_12 у вчиненні вмінених йому злочинів.
Відповідно до положень ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань обвинуваченого, потерпілого, свідків сторони обвинувачення, змісту досліджених документів та окремих речових доказів, а також неможливості спростування виправдувальних показань ОСОБА_12 про його перебування в іншому місці під час вчинення вмінених йому злочинних дій стосовно ОСОБА_9 , суд, у відповідності із ст.62 Конституції України, тлумаче це, а також всі сумніви і протиріччя, що виникли в результаті дослідження в судовому засіданні обвинувальних доказів, на користь обвинуваченого і приходить до загального висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_12 вмінених йому злочинів, що спричинює його виправдання.
Відповідно до положень ч.3 ст.129 КПК України в разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає цивільний позов без розгляду.

Заявлені до відшкодування з ОСОБА_12 судові витрати, пов`язані з вартістю проведених судових експертиз, на загальну суму 13147,40 грн., слід прийняти на рахунок держави.

Визнані в якості речових доказів: чотири мобільні телефони марок «Nokia» та «Samsung»; автомобіль марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , слід вважати повернутими потерпілому; грошові купюри, номіналом 50 грн., серії КЦ 3241585, та 100 грн., серії ЕЦ8952790, повернути потерпілому; диск із відеозаписом пред`явлення особи для впізнання зберігати в матеріалах судового провадження; диск із інформацією про телефонні з`єднання - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.368, 373,374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_12 за звинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, кожного окремо, визнати невинним і за недоведеністю вчинення даних злочинів виправдати.

Застосований до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Перекіцея ОСОБА_47 звільнити з під-варти в залі судового засідання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» про стягнення з ОСОБА_12 2898 грн. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів: чотири мобільні телефони марок «Nokia» та «Samsung»; автомобіль марки «Kia Magentis», р.н. НОМЕР_1 , слід вважати повернутими потерпілому ОСОБА_9 ; грошові купюри, номіналом 50 грн., серії КЦ3241585, та 100 грн., серії ЕЦ8952790 (т.5 а.п.119) - повернути потерпілому ОСОБА_9 ; диск із відеозаписом пред`явлення особи для впізнання зберігати в матеріалах судового провадження; диск із інформацією про телефонні з`єднання - зберігати в матеріалах досудового розслідування.
Заявлені до відшкодування з ОСОБА_12 судові витрати, пов`язані з вартістю проведених судових експертиз, на загальну суму 13147,40 грн., - прийняти на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2
Присяжні ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_6