Справа № 645/3612/15-к
Провадження № 1-кп/645/96/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и л а:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказана кримінальна справа.
В період досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року продовжено до 07 серпня 2016 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Представник потерпілих та потерпілі підтримали клопотання прокурора, проти скасування запобіжного захисту або його зміни обвинуваченим заперечували.
Обвинувачений ОСОБА_12 проти задоволення клопотання прокурора заперечував; заявив клопотання про скасування запобіжного заходу, обраного відносно нього та обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою, через відсутність обґрунтованої підозри, доказів винуватості та, відповідно, будь-яких ризиків, передбачених кримінально-процесуальним законом, в даному кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, відсутність доказів вини та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Захисник також посилався на ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 заперечували проти клопотання прокурора. Так, захисник ОСОБА_10 просив про скасування запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_13 , дане клопотання підтримано обвинуваченим.
Заслухавши думку присутніх учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до наступного.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, колегія суддів приймає до уваги правову позицію, викладену у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», згідно якої при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів, з урахуванням вищенаведених ознак, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Крім того, виходячи із змісту ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261 КК України.

А тому суд, в силу Закону, не може змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який.

Скасування запобіжного заходу, враховуючи наявні ризики, також є неможливим.

У зв`язку з неможливістю завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 07 серпня 2016 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 вересня 2016 року.
Продовження строку тримання ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.
Керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу - задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 23 вересня 2016 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3