Дата документу Справа № 319/1215/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/241/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №319/1215/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.415 ч.1 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

представника цивільного відповідача (Міністерства оборони України) ОСОБА_9

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104, за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача «Міністерство оборони України» на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, солдата, навідника кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.415 КК України.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача «Міністерство оборони України» просить вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати, відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, мотивуючи тим, що відповідальність за шкоду, спричинену військовослужбовцем ОСОБА_10 , повинна нести військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), на обліку та на праві оперативного управління якої перебуває джерело підвищеної небезпеки, і яка в даному випадку є належним відповідачем, а тому відсутні правові підстави для покладення цивільно-правової відповідальності (матеріальної та моральної) солідарно на військову частину та на Міністерство оборони України. Крім того, в цивільному позові потерпілого не зазначено, якими саме протиправними діями Міністерства оборони України позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди.

Вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.415 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід не застосовувався.

Позов ОСОБА_7 задоволений частково.

Стягнуто солідарно з військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та Міністерства оборони України на користь потерпілого ОСОБА_7 206 051 грн. матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, 500 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 216 551 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 589 грн. 68 коп.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки наведені в ній доводи є необґрунтованими та такими, що спростовуються нормами діючого законодавства, а вирок суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

представник цивільного відповідача (Міністерства оборони України) ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

прокурор, потерпілий ОСОБА_7 та його представник - адвокат ОСОБА_8 заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 22 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» №609/2014, ОСОБА_10 31 липня 2014 року призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації в особливий період у військовому званні солдат.

Згідно з мобілізаційним розпорядженням, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31 липня 2014 року №161, солдата ОСОБА_10 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого механіка - водія - номер обслуги зенітної артилерійської батареї 1 механізованого батальйону цієї військової частини.

У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01 червня 2015 року №115 ОСОБА_10 призначено навідником кулеметного взводу 1 механізованого батальйону зазначеної військової частини.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_10 , відповідно до ст.ст.9, 11, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, показувати приклад дисциплінованості, скромності і витримки, утримуватись від шкідливих для здоров?я звичок, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців, а також додержуватись вимог безпеки при водінні та експлуатації військової техніки і виконувати вимоги законодавства з цих питань.

27 вересня 2014 року, близько 08 год. 30 хв., солдат ОСОБА_10 , керуючи закріпленою за ним спеціальною машиною «МТЛБ-№6-7609017» військовий номер НОМЕР_3 , яка перебувала на обліку в зенітній батареї 1 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), рухався зі швидкістю, приблизно, 30км/год по автомобільній дорозі «Куйбишеве-Бердянськ», яка знаходиться поблизу смт.Комиш-Зоря Куйбишевського району Запорізької області в напрямку м.Бердянськ.

Рухаючись по вказаній дорозі, солдат ОСОБА_10 , згідно вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, повинен був переконатися, що перед зміною траєкторії руху машини та здійснення повороту праворуч, ці дії будуть безпечними і не створять перешкоди або небезпеки для інших учасників дорожнього руху відповідно реагувати на її зміну.

Однак ОСОБА_10 , діючи з необережністю, порушуючи правила водіння спеціальною машиною «МТЛБ-№6-7609017» військовий номер НОМЕР_3 , ігноруючи вищевказані вимоги нормативно-правових актів, наближаючись до залізничного переїзду, який розташований на ділянці автомобільної дороги Куйбишево-Бердянськ, який знаходиться в смт.Комиш-Зоря Куйбишевського району Запорізької області, в напрямку м.Бердянськ, перед зміною траєкторії руху машини та здійснення повороту праворуч, не переконався, що ці дії будуть безпечними і не створять перешкоди або небезпеки для інших учасників дорожнього руху, почав маневр з повороту праворуч, здійснивши виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення, а в подальшому і переїзд автомобіля «Reno Megan» державний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку, завдавши численних пошкоджень автомобілю.

Водій автомобіля «Reno Megan», державний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_7 , через порушення ОСОБА_10 правил водіння спеціальною машиною «МТЛБ-№6-7609017» військовий номер НОМЕР_3 , отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому крила лівої повздушної кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1008 від 18 березня 2015 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ст.415 ч.1 КК України, що також не оскаржується апелянтом.

Оскільки зазначені вище обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не переглядаються.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпілим ОСОБА_7 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та Міністерства оборони.

Відповідно до ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; та повинно містити належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, а також мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Як вбачається з матеріалів провадження та зі змісту вироку суд першої інстанції не дотримався вище зазначених вимог закону, та розглянув цивільний позов за відсутності представників цивільних відповідачів, крім того, не навів у рішенні щодо вирішення цивільного позову а ні обставини, які були з`ясовані та встановлені під час судового розгляду, а ні докази на їх підтвердження, також не навів належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, а також норми матеріального права, якими він керувався при прийнятті рішення.

Крім того,приймаючи рішення про стягнення з цивільних відповідачів (військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та Міністерства оборони України) відшкодування матеріальної та моральної шкоди у солідарному порядку, суд першої інстанції залишив поза увагою положення ст.5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» №1076-XIVвід 21.09.1999р., відповідно до яких за шкоду і збитки заподіяні правам та інтересам фізичних осіб військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом, своїми коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.

Зазначене свідчить про порушення процесуальних прав цивільних відповідачів, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і зобов`язаний повторно дослідити лише ті обставини, які під час кримінального провадження були встановлені, але досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості переглянути вирок суду в частині вирішення цивільного позову шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження, оскільки зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції не навів об`єктивно з`ясованих обставин та доказів на їх підтвердження, належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення відповідного рішення, а також посилань на положення закону, якими при цьому він керувався.

Тому, виходячи із передбачених ч.6 ст.9, п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення цивільним відповідачам реалізації їхніх процесуальних прав, ухвалений вирок в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника цивільного відповідача «Міністерство оборони України» задовольнити частково.

Вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову скасувати.

Матеріали справи в цій частині виділити та направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4