Справа № 184/234/16-к
Номер провадження 1-кп/184/39/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0001118 від 14 жовтня 2015 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонер, інвалід 3 групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
14.10.2015 року приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 знаходився на ділянці місцевості, розташованої біля буд. АДРЕСА_2 , де на ґрунті тривалих неприязних відносин вчинив сварку зі своєю сусідкою, ОСОБА_6 , в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за допомогою знаряддя праці, яке останній тримав в руках, а саме дерев`яним держаком від коси.

В цей же день і час, знаходячись там же і реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 за допомогою дерев`яного держака від коси ззаду підійшов до ОСОБА_6 , яка на той час знаходилась в положенні напівзігнута та умисно наніс один удар по спині останній, від якого ОСОБА_6 впала на землю. Коли ОСОБА_6 піднялась, ОСОБА_3 умисно за допомогою держака від коси наніс декілька ударів ОСОБА_6 в область лівої руки, якою остання прикривалась, та від яких ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді садна лівого ліктьового суглобу, котре відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 690 від 02.12.2015 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та відкритого осколкового перелому лівої ліктьової кістки у нижній третині, забитої рани нижньої третини лівого передпліччя, котре відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 690 від 02.12.2015 року відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою розладу здоров`я більше 21 доби (строк зростання кісткової тканини більше 21 доби).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфіковане за ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що дійсно 14 жовтня 2015 року зранку він випасав кіз на своєму городі, потім помітив, що коза належна потерпілій ОСОБА_8 підділа його козу і він щоб їх розняти побіг до них. Відкинувши сусідську козу він побачив ОСОБА_8 , яка тримаючи в руці «шварні» (металеві прути), здійснила в його бік рух, який він розцінив як загрозу, а тому вдарив її держаком від коси по «шварням», але не заперечує, що можливо попав по руці. Бив він її тільки один раз та не навмисно. Відносини з потерпілою до цього випадку він практично не підтримував, хоча вони і сусіди.

Крім показів обвинуваченого ОСОБА_3 , судом були допитані потерпіла ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також досліджені письмові докази, які підтверджують вину обвинуваченого в скоєнні вказаного кримінального правопорушення.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 14 жовтня 2015 року близько о 9 год. ранку вона прийшла до свого городу, щоб випасти своїх трьох кіз. Коли вона притинала одну з кіз, то інші дві в неї вирвались з рук та побігли до сусідського городу. В руках в неї дійсно були металеві прути, якими вона фіксує кіз на випасі, але коли вона пішла забирати кіз з сусідського городу вона їх залишила біля своєї вже прив`язаної кози. Коли на городі ОСОБА_12 вона наклонилась підняти цепки прив`язані до кіз, до неї підбіг ОСОБА_12 та почав кричати, а потім завдав їй три удари держаком від коси, один раз по спині та два рази по рукам, якими вона закривалась від ударів. Від ударів вона впала на коліна. Потім ОСОБА_12 пішов до дому, а вона пішла до квартального, повідомила його про цей випадок і та визвала поліцію та швидку допомогу. Після травми руки, вона два місяці ходила в гіпсу, відчувала дуже великі незручності, не могла в повному обсязі за собою доглядати, за нею весь цей час доглядала онука. За весь час знайомства з ОСОБА_12 , який є її сусідом, у них склались неприязні відносини, на ґрунті постійних сварок та непорозуміння. Крім цього, потерпіла в повному обсязі підтримала свій цивільній позов, зазначивши про те, що нею були здійснені витрати на лікування та спричинено моральної шкоди неправомірними діями ОСОБА_12 . При визначенні міри покарання покладалась на розсуд суду.

Показами свідка ОСОБА_9 , яка була допитана в судовому засіданні доведено, що 14.10.2015 року вранці вона почула крик особи, як вона потім зрозуміла це була ОСОБА_6 та з відстані приблизно 60 метрів побачила, як ОСОБА_3 палкою завдав потерпілій ОСОБА_6 три або чотири удари по спині та рукам останньої. Вона після цього злякалась та пішла додому, оскільки побоювалась самого ОСОБА_12 . Також пояснила, що у обвинуваченого склались негативні відносини з багатьма сусідами, оскільки в нього тяжкий характер.

Показами свідка ОСОБА_10 , який був допитаний в судовому засіданні доведено, що в жовтні 2015 року (точної дати він не пам`ятає) близько 09 год. ранку він почув спочатку крики ОСОБА_12 , а потім з відстані приблизно 250-300 метрів побачив як той завдав три удари по тулубу та рукам потерпілої ОСОБА_6 , яка потім також почала кричати. З ОСОБА_12 у нього нейтральні стосунки, але йому відомо, що останній часто свариться з сусідами по селу, особливо з жінками.

Показами свідка ОСОБА_11 доведено, що між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_12 дійсно вже тривалий час існують непорозуміння та конфліктні ситуації.

Крім того, вина обвинувачуваного ОСОБА_3 доведена документальними матеріалами кримінального провадження, які були дослідженні у судовому засіданні, а саме:

-заява потерпілої ОСОБА_6 від 14.10.2015 року, щодо спричинення її тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_13 (том 2, а.м.к.п.8);

-витягом з кримінального провадження № 0001118 від 14 жовтня 2015 року про внесення даних до ЄРДР, по факту того, що 14.10.2015 року приблизно о 09 год. 00 хв. потерпілій ОСОБА_6 не встановлена особа, знаходячись позаду території домоволодіння АДРЕСА_2 спричинила тілесні ушкодження, у вигляді відкритого перелому ліктьової кістки (том 2, а.м.к.п.1);

-протоколом огляду предмета від 26.11.2015 року, згідно якого проведено огляд дерев`яної палиці (держак від коси), яку добровільно видав для огляду ОСОБА_13 (том 2, а.м.к.п.21-22);

-постановою про визнання та залучення до спарив речових доказів від 18.01.2016 року, згідно якої визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0001118 від 14 жовтня 2015 року держак від коси обмотаний п/е плівкою до якої прикріплено пояснювальну бірку з підписами понятих, який добровільно видав ОСОБА_13 (том 2, а.м.к.п.23);

-висновком судово-медичної експертизи № 690 від 26.11.2015 року доведено, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому лівої ліктьової кістки у нижній третині, забитої рани нижньої третини лівого передпліччя, що відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (строк зростання кісткової тканини більше 21 доби), згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Виявлене у потерпілої ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді садна лівого ліктьового суглобу відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному в постанові слідчого, тобто вони могли утворитись і 14.10.2015 року (том 2, а.м.к.п.28-29);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.12.2015 року, зафіксовано механізм спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень (том 2, а.м.к.п.37-41);

-додатковим висновком експерта № 747 від 22.12.2015 року доведено, що враховуючи характер та локалізацію виявлених у потерпілої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, локалізацію та кількість ударів вказаних у протоколі слідчого експерименту, можливо вказати, що виявлені тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю гр. ОСОБА_6 від 21.12.2015 року (том 2, а.м.к.п.45);

-повідомленням про підозру від 26.01.2016 року доведено, що ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (том 2, а.м.к.п.61-62).

Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними. Так, досліджені по справі докази свідчать про те, що обвинувачений дійсно винен в інкримінуємому йому кримінальному правопорушенні.

До показів обвинуваченого ОСОБА_3 щодо того, що він тільки один раз та ненавмисно завдав удару по руці потерпілої ОСОБА_6 , суд відноситься критично, оскільки це спростовується як показами самої потерпілої, так і свідків допитаних в судовому засіданні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також висновками судово-медичних експертиз №690 та №747, якими підтверджено характер та локалізацію тілесних ушкоджень завданих потерпілій ОСОБА_6 .

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.

Визначаючи відповідно до вимог ст. 65 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до середньої тяжкості, та особу обвинуваченого, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 досяг пенсійного віку й застосування до нього інших видів покарання передбачених санкцією ч.1 ст. 122 КК України неможливо.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 67 КК України, відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Разом з тим, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково, розкаявся у скоєному, відшкодував матеріальні збитки, що в силу ст.66 КК України визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, а також з врахуванням особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується незадовільно, але є людиною похилого віку, інвалідом 3-ої групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, а також враховуючи його життєвий досвід, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування реального покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речові докази по справі, а саме: держак від коси обмотаний п/е плівкою до якої прикріплено пояснювальну бірку з підписами понятих, який добровільно видав ОСОБА_3 , що передані для зберігання до камери зберігання речових доказів Орджонікідзевського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Процесуальних витрат по справі не має.

В кримінальному провадженні заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4800 гривень 00 копійок, та відшкодування моральної шкоди в сумі 35 000 гривень 00 копійок. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав цивільний позов повністю в частині відшкодування витрат на лікування, що підтверджені чеками та частково в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000 грн., виходячи з того, що він є інвалідом, отримує невелику пенсію та інших доходів немає.

Згідно з дослідженою в судовому засіданні амбулаторною карткою потерпілої ОСОБА_6 , з 14.10.2015 року по 02.02.2016 року проходила лікування з призначенням відповідних ліків та процедур необхідних та пов`язаних з заподіянням їй тілесних ушкоджень, а саме відкритого осколкового перелому лівої ліктьової кістки.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, витрати на придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд зазначає, що відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 1200 грн., пов`язаної з витратами на лікування та визнані обвинуваченим на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає відшкодуванню, що й було зроблено обвинуваченим під час розгляду справи в суді.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого суми матеріальної шкоди у загальному розмірі 4800 грн. не підлягають задоволенню, так як цивільним позивачем цей розмір шкоди не підтверджений в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розмір завданої кримінальним правопорушення моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 суд, враховуючи характер протиправних дій обвинуваченого, ступень його вини, яка полягала у прямому умислі на спричинення тілесних ушкоджень, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, яка в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 тривалий час відчуває постійні болі в руці, потребує сторонньої помочі у побуті, та дослідивши підстави, через які виник конфлікт між обвинуваченим та потерпілою, а також дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 35 000 гривень підлягає частковому задоволенню в розмірі 12 000 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілої ОСОБА_6 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази, а саме: держак від коси обмотаний п/е плівкою до якої прикріплено пояснювальну бірку з підписами понятих, який добровільно видав ОСОБА_3 , що передані для зберігання до камери зберігання речових доказів Орджонікідзевського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Процесуальних витрат по справі не має.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 (інн. НОМЕР_1 ) рахунок відшкодування моральної шкоди 12 000 гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1