ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
01 березня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 21 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської обласні від 02 листопада 2015 року,

в с т а н о в и в:
За вказаним вироком місцевого суду, з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду Житомирської обласні від 02 листопада 2015 року,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Кам`яний Брід Баранівського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватими та засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішені питання про стягнення процесуальних витрат, долю речових доказів та цивільний позов.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 22 липня 2011 року приблизно о 03:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на власному автомобілі ЛУАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині вул. Щорса в смт Довбиш Баранівського району Житомирської області. Не доїжджаючи повороту на вул. Ломоносова, неподалік будинку №17 по вул. Щорса у вищевказаному населеному пункті, ОСОБА_5 побачив попереду зупинений автомобіль із увімкненим світлом фар дальньої дії і його це обурило. З метою з`ясування обставин із водієм вказаного автомобіля та отримання переваги під час можливого конфлікту ОСОБА_5 дістав із кобури, що знаходилась в нього на паску, предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме пристрій для відстрілу гумових куль пістолет ГПМ, перезарядив його, заслав патрон у патронник, тобто підготував для пострілу. Наблизившись до автомобіля марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 побачив за кермом раніше незнайомого йому ОСОБА_6 і безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, яка проявилась у відкрито вираженому, очевидному для винного та інших осіб зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності, застосовуючи насильство, умисно, наніс останньому один удар кулаком руки в шию та 1 удар кулаком руки в обличчя і наказав останньому вийти з автомобіля. В цей час на проїжджій частині зупинився автомобіль марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_3 , за кермом якого знаходився ОСОБА_7 , який, побачивши вчинення ОСОБА_5 неправомірних дій щодо ОСОБА_6 , вийшов зі свого автомобіля та зробив зауваження, а в подальшому разом із ОСОБА_6 почав просити ОСОБА_5 заспокоїтись. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 умисно, безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, яка проявилася у відкрито вираженому, очевидному для винного та інших осіб зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності, утримуючи в руці предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме пристрій для відстрілу гумових куль пістолет ГПМ, який заздалегідь приготував для заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, вистрелив по одному разу в область паху та обличчя ОСОБА_6 та один раз в область живота ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 і ОСОБА_6 з метою самозахисту наблизились до ОСОБА_5 та, застосовуючи фізичну силу, намагались зупинити його протиправні дії, однак під час сутички ОСОБА_5 , з метою подолання їх опору, рукояткою утриманого при собі пістолета, наніс ОСОБА_7 три удари в область голови та два удари рукояткою пістолета в область голови ОСОБА_6 і з місця скоєння злочину втік.
В результаті вчинення ОСОБА_5 хуліганських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, та також легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.

У касаційній скарзі захисник зазначає, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу внаслідок суворості, просить змінити судові рішення та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. На обґрунтування своїх вимог указує про те, що суд неповною мірою врахував дані, що характеризують особу засудженого, який є пенсіонером, визнаний інвалідом другої групи прирівняним до учасників бойових дій, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а після вчинення цього злочину протягом більше 4 років до ухвалення вироку не притягувався до адміністративної відповідальності, позитивно характеризувався, доглядає за хворою матір`ю, яка є інвалідом 1 групи.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Захисником не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій останнього за ч. 4 ст. 296 КК України. При цьому у касаційній скарзі не наведено доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування або зміни постановлених судових рішень щодо ОСОБА_5 .
Відповідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із судових рішень, при призначенні покарання ОСОБА_5 вищевказані вимоги кримінального закону судами дотримано. Зокрема, враховано ступінь суспільної небезпечності, тяжкість і характер кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу засудженого, у тому числі й ті, на які посилається захисник у касаційній скарзі, зокрема, те, що засуджений є пенсіонером, інвалідом 2 групи, раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, позитивно характеризувався за місцем проживання. Пом`якшуючих покарання обставин установлено не було. Обтяжуючою покарання обставиною суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім того, судом була врахована думка потерпілих, які просили призначити ОСОБА_5 покарання, яке належить відбувати реально.

Врахувавши наведені обставини, суд призначив ОСОБА_5 покарання ближче до мінімальної межі санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
За змістом ст. 75 КК Українизвільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше 5 років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

Із ухвали вбачається, що суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, які за змістом аналогічні доводам касаційної скарги, дійшов висновку про необхідність зміни вироку місцевого суду шляхом пом`якшення призначеного покарання у виді позбавлення волі до 3 років та зменшення сум, які підлягають стягненню, та відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з огляду на тяжкість злочину, а також не відшкодування потерпілим завданої шкоди.
Суд касаційної інстанції погоджується із даними висновками суду апеляційної інстанції.
Окрім того, як видно з ухвали, суд апеляційної інстанції, визнавши безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності застосування ст. 75 КК України, зважив і на те, що в ході досудового розслідування ОСОБА_5 висловлював погрози на адресу потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і свідків, що підтверджується показаннями цих учасників кримінального провадження. Також у ході судового розгляду ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся в судові засідання без поважних причин, що призводило до відкладення та застосування приводу, допускав порушення обов`язків, визначених запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання.
На думку колегії суддів, зважаючи на тяжкість злочину, його вчинення за обтяжуючої покарання обставини - скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, відсутність критичного сприйняття скоєного, обрана ОСОБА_5 міра покарання є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а обставини, на які захисник посилається у своїй касаційній скарзі, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та свідчать про можливість виправлення та перевиховання засудженого при призначенні покарання із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України.
З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

З урахуванням наведеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 21 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської обласні від 02 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3