Справа № 372/2059/15-к
Провадження 1-кп-274/15
ухвала
Іменем України
29 грудня 2015 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі колегії суддів :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурорів ОСОБА_5 ю, ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника поліції у справах дітей ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В :
18.12.2015 року до Обухівського районного суду Київської області з Апеляційного суду Київської області надійшло кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 від 04.02.2015 року, відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, на новий розгляд.

Ухвалою судді від 22 грудня 2015 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню.

06.02.2015 року Обухівським районним судом Київської області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 10.12.2015 року Ухвалою апеляційного суду Київської області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 продовжено строк тримання під вартою до 08 січня 2016 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурори, вважають за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження та продовжити строк тримання під вартою обвинувачених до 60 днів.

Представник поліції у справах дітей ОСОБА_11 не заперечив щодо призначення справи до розгляду.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не заперечують щодо призначення справи до розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заперечили що призначення справи до розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року, якою скасовано вирок Обухівського районного суду по даному кримінальному провадженню, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52, рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії» п. 58).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, під час підготовчого судового засідання та відповідно до ухвали апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року (т.4 а.с.217), встановлено, що в обвинувальному акті , зокрема при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_9 всупереч вимогам КПК, сформульоване ідентичне обвинувачення як за п.6 ч.2 ст.115 КК України, так і за ч.4 ст.187 КК України. Сформульоване обвинувачення є не конкретним, суперечливим, оскільки не зазначено з якою метою обвинувачений вчиняв дії що до потерпілої, що свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони, а також суб`єктивних ознак інкримінованого обвинуваченому злочину.

Дослідивши зміст обвинувального акту, а саме виклад фактичних обставин, суд встановив, що дані обставини висвітлено неповно, не зазначено обов`язкову ознаку об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченим злочину, а саме не відображено, які конкретні дії, що складають об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину який інкримінується ОСОБА_9 ..

З обвинувального акту неможливо встановити, чи правильною є кваліфікація самого кримінального правопорушення відносно обвинувачення яке інкриміноване ОСОБА_9 , оскільки в останньому не розкрито його суб`єктивну сторону. За відсутності зазначених відомостей, правильність формулювання обвинувачення є сумнівною, що безумовно перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження по суті. Суд вважає, що слідчим не розкрито правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а тому обвинувальний акт є таким, що має суттєві неточності та протиріччя.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що складений слідчим обвинувальний акт не містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому з цих підстав також підлягає поверненню прокурору, а клопотання захисника задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.

Згідно п.2 ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Заслухавши доводи прокурорів, які просять залишити чинний запобіжний захід, продовжити строки тримання під вартою, думку захисника ОСОБА_8 , який вважається на розсуд суду, захисника ОСОБА_7 який просить зміни запобіжний захід на більш м`який, думку обвинувачених, інших учасників процесу, які не заперечили, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинувачених винуватими у кримінальному правопорушенні, дані про їх особу, з огляду на те, що судове провадження по справі ще не закінчено, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченим під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177. 194,314,331,291, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за №0000142 від 04.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, повернути прокурору Обухівського відділу прокуратури Києво-Святошинської міської прокуратури Київської області, який затвердив обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі, виявлених судом недоліків.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі до 28 січня 2016 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3