АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/489/16 Справа № б/н Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює директором/головою наглядової ради КП «Синельниківський фарфоровий завод», раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчої СУ ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 . Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Для виконання обраного запобіжного заходу покладено на підозрюваного ОСОБА_7 зобов`язання про виконання обов`язків , передбачених ст. 194 КПК України, а саме: заборонено йому залишати місце його реєстрації та фактичного мешкання-кв. АДРЕСА_2 цілодобово; з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не виїжджати за межі місця реєстрації та мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого мешкання.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що враховуючи наявність захворювань у підозрюваного на цукровий діабет першого ступеню та легеневу недостатність, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, прийшов до висновку, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для їх мінімізації.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити свою ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 . При вирішення питання про визначення розміру застави у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить суд визначити заставу у сумі, що перевищує граничний розмір, установлений п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та визначити її з урахуванням права, наданого суду ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 639 264, 97 грн., що відповідає, на думку прокурора, розміру доходу, у отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, прокурор посилається на те, що слідчим суддею неправильно встановлено відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 у разі обрання йому запобіжного заходу, непов`язаного з ізоляцією від суспільства, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Указані обставини підтверджуються характеристикою особи підозрюваного, обставинами вчиненого ним кримінального правопорушення, які знайшли своє відображення у ході судового засідання.

Крім того, на думку прокурора, слідчий суддя дійшов неправильного висновку щодо достатності запобіжного заходу в вигляді цілодобового домашнього арешту, застосованого ним щодо ОСОБА_7 , для досягнення мети застосування запобіжних заходів - забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України (щодо ОСОБА_7 - п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Прокурор зазначає, що зокрема, слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення не прийнято до уваги наступне: під час допиту як підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до ст. 63 Конституції України від надання показань відмовився. Не обмежуючи таке право жодної особи, слід звернути увагу, що така позиція підозрюваного з урахуванням визнання своєї вини у вчиненні злочину, свідчить про небажання допомагати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчиненого кримінального правопорушення; що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, готувався до скоєння злочину протягом тривалого часу, при цьому чітко розуміючи протиправність своїх дій, вживав необхідних засобів конспірації, надавав вигляд законних своїм діям з метою уникнення викриття. Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею не враховані обставини, що мають суттєве значення при обранні запобіжного заходу: вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину; ОСОБА_7 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не має очевидних протипоказань для утримання у слідчому ізоляторі; ОСОБА_7 не має стійких та міцних соціальних зв`язків, так як не є одруженим, дітей та інших утриманців не має, не працює та не навчається; репутація особи підозрюваного, яка є негативною, оскільки під час досудового розслідування установлений факт незаконного зберігання ОСОБА_7 обрізу мисливської рушниці та його застосування для заподіяння тілесних ушкоджень людині; майновий стан підозрюваного, який є задовільним, оскільки у його власності перебувають численні об`єкти нерухомого майна та автотранспортні засоби, документи щодо володіння якими вилучено під час особистого обшуку; розмір доходу у сумі 639 264, 97 грн., у отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , а також той факт, що умисел підозрюваного було направлено на отримання ще більшого за розміром доходу, що становить на дату затримання більше 1 400 000 грн; місце постійного мешкання ОСОБА_7 відмінне від місця реєстрації та перебуває за межами населеного пункту, у якому розташовано орган досудового розслідування, що може вплинути на повноту та своєчасність виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які, кожен окремо, не підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її залишити без задоволення, думку прокурора, вивчивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено, що нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як вбачається із наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, в СУ ГУНП у Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження за №0000227, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України.
Дослідженням матеріалів судового провадження вбачається що, 12 квітня 2016 року ОСОБА_7 був затриманий на підставі ст.208 КПК України та 13 квітня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України. 14 березня 2016 року, у відповідності до ст.184 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області звернувся з клопотанням до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .. Ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено, та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Виходячи з положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання або продовження, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею були дотримані, а тому доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, не є слушними.
Так, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, про обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України, що витікає з досліджених в суді апеляційної матеріалів, доданих до клопотання, а саме протоколів допиту свідків, протоколом особистого обшуку ОСОБА_7 під час якого у останнього було виявлено та вилучено 25 тисяч доларів США. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Разом, з тим, слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту як на одну із підстав вказав на стан здоров`я підозрюваного. З досліджених матеріалів судового провадження, та долучених довідок від 13.04.2016р. вбачається, що ОСОБА_7 з 2005 року перебуває на обліку з діагнозом цукровий діабет 1 типу, інсулінозалежний, важка форма в стадії медикаментозної субкомпенсації. Знаходиться на постійній інсуліній терапії. (а.с.п.34);- ОСОБА_7 перебуває на «Д» обліку. Ді: Бронхіальна астма, тяжка форма, частково контролюємо, ризик 111. Цукровий діабет 1 тип, інсулінозалежний (а.с.п.36) та виписки із медичної карти хворого № Э 6194 ОСОБА_7 від 01.10.2014р. де вказаний діагноз закритий осколковий перелом с/з та н/з правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, закритий перелом зовнішньої ладижки і заднього краю великогомілкової кістки із задовільним станом уламків
Виходячи з положень ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод де зазначено що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.»

Також в своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Темченко проти України» від 16.07.2015року зазначив що держава повинна дотримуватися свого обов`язку щодо охорони здоров`я особи під час тримання під вартою.
В той час, слідчий який звернувся з клопотанням про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , не спростував жоден з медичних висновків про те, що відповідне лікування, яке потребує підозрюваний, може бути забезпечене в умовах слідчого ізолятору.
Приймаючи до уваги той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України, що витікає з досліджених в суді апеляційної матеріалів, доданих до клопотання, а саме протоколів допиту свідків, протоколом особистого обшуку ОСОБА_7 під час якого у останнього було виявлено та вилучено 25 тисяч доларів США, а також даних про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, запобігання таким ризикам, як спроба вчинити інше кримінальне правопорушення, на що вказують обставини інкримінованого кримінального правопорушення, вчиненого, згідно підозри, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування та суду, на що вказує тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, яке становить строк від 3 до 7 років позбавлення волі, розуміючи які, підозрюваний може переховуватися від вказаних органів, враховуючи мету отримання неправомірної вигоди у сумі 55 тисяч доларів США, в чому підозрюється ОСОБА_7 , вік підозрюваного та стан його здоров`я, колегія суддів приходить до висновку, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з огляду на вищезазначене, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України
З урахування вищевикладеного, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів не вбачає наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задоволення клопотання слідчого погодженого з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , про що ставить питання прокурор у своїй апеляційній скарзі, а тому слід залишити застосований судом першої інстанції до підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178,183, 199, 309, 376,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчої СУ ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - залишити без змін.
Апеляцію прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2