Справа № 359/1717/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/449/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 13.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
13 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 -

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, для виконання вимог закону.

Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25.04.2016 р. включно.

Своє рішення про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції мотивував тим, що при складанні обвинувального акту, прокурором грубо було проігноровано вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки по третьому епізоду, згідно до даних обвинувального акту (аркуші акту 4-5), викладаючи фактичні обставини справи встановлені ним, прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення скоєного за попередньою змовою групою осіб. Ті самі обставини прокурор зазначив і при формулюванні обвинувачення. Однак, даючи правову кваліфікацію дій обвинуваченого по цьому епізоду, прокурор не зазначає такої кваліфікуючої обставини, як попередня змова групи осіб, хоча вказані обставини він і вважає встановленими.

Крім того, по зазначеному епізоду, прокурор зазначає в обвинувальному акті, що обвинувачений намагався спричинити потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 8250 грн., однак на аркуші провадження номер 6, прокурор зазначає, що потерпілій ОСОБА_9 завдана матеріальна шкода в сумі 8250 грн. зазначені відомості є такими, що взаємовиключаються, а тому обвинувачення по зазначеному епізоду може ґрунтуватись на припущеннях.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 повернути для розгляду до того ж суду для виконання вимог ст.314-316 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що перевірити, чи відповідають обставини справи на стадії підготовчого провадження не можливо, оскільки докази, що встановлюють зазначені обставини, на вказаній стадії провадження не досліджуються, та відповідно до вимог ст.291 КПК України, надання суду інших документів до початку судового розгляду, окрім, обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову та розписок про отримання вказаних документів забороняється, у зв`язку з чим суд не може навіть посилатися на інші документи. Разом з цим, у випадку виявлення невідповідності обставин вчинення 3 епізоду ОСОБА_7 фактичним обставинам провадження в ході судового розгляду, прокурор, відповідно до ст.338 КПК України, має право змінити обвинувачення. Однак при вирішенні питання про підстави повернення обвинувального акту прокурору суд вдався до дослідження обставин вчинення злочину, що не підлягає дослідженню на стадії підготовчого провадження, а також, до з`ясування обставин, які виходять за межі питань, що з`ясовуються на стадії судового слідства та не впливають на вирішення питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно до ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, зокрема, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення (а.п. 4-5), прокурор зазначає, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , вчинено за попередньою змовою групою осіб.

При цьому зазначаючи правову кваліфікацію вищевказаного кримінального правопорушення (а.п. 5), прокурор не зазначає такої кваліфікуючої обставини, як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано посилається на наявність суперечностей в обвинувальному акті при вказівці на спричинення потерпілій ОСОБА_8 шкоди, завданої кримінальним правопорушення. Так, в обвинувальному акті зазначається, що обвинувачений ОСОБА_7 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 8250 грн. (а.п. 5), однак в подальшому в обвинувальному акті зазначено, що потерпілій ОСОБА_9 завдана матеріальна шкода в сумі 8250 грн.

Така неконкретність і суперечливість обвинувачення перешкоджає реалізації обвинуваченим ОСОБА_7 , передбаченого ст. 43 КПК України права знати, у вчиненні яких кримінальних правопорушень його обвинувачують.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, а також про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2016 року, відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Головуючий:

Судді :