Провадження № 1-кп/344/54/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця за контрактом в/ч НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_13 вчинив закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом та незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно.

Злочини вчинено за наступних обставин.

В ніч з 26.09.2014 на 27.09.2014 ОСОБА_13 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачив автомобіль марки «ЗАЗ 110308», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_11 . В цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння даним автотранспортним засобом. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_13 розбив вікно водійських дверцят та проник всередину вказаного автомобіля. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_13 , під рульовим кермом панелі замка запалювання, намагався з`єднати відповідні проводи, щоб запустити двигун автомобіля. Виконавши всі дії, які вважав необхідними, ОСОБА_13 не зміг довести злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Вартість автомобіля «ЗАЗ 110308» згідно висновку експерта № 09/18-36 від 21.10.2014 на момент вчинення злочину становить 40756,87 грн., вартість матеріального шкоди, завданої внаслідок заподіяних пошкоджень становить 4159 гривень.

Крім цього, 27.09.2014 близько 04.30 год. ОСОБА_13 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачив автомобіль марки «ВАЗ 21013» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 . В цей час у нього виник умисел на повторне незаконне заволодіння даним транспортним засобом вартість якого згідно висновку експерта № 09/18-35 від 17.10.2014 на момент вчинення злочину становить 14071,90 гривень.

Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_13 відкрив замок водійських дверцят та проник всередину вказаного автомобіля. Реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, зірвавши під рульовим кермом кришку панелі замка запалювання та з`єднавши відповідні проводи, ОСОБА_13 запустив двигун автомобіля і почав рух заднім ходом. Одразу після цього до вказаного автомобіля підбіг ОСОБА_10 та витягнув ОСОБА_13 із салону свого автомобіля.

У судовому засіданні 23.03.2016 обвинувачений ОСОБА_13 свою вину в інкримінованих злочинах та цивільний позов ОСОБА_11 визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так, обвинувачений суду дав покази, що в ніч з 29.09.2014 на 27.09.2014 по вул. Довженка у м.Івано-Франківську намагався заволодіти автомобілем «ЗАЗ 11308» зеленого кольору, однак не зміг ним заволодіти, так як не завівся двигун, а після цього проник в автомобіль «ЗАЗ 21013», зірвавши кришку замка запалювання та з`єднавши відповідні проводи, запустив двигун автомобіля та розпочав рух задніх ходом, однак власник автомобіля витягнув його з салону авто. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_11 просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі, щодо покарання обвинуваченому потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підтримали позицією прокурора.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення закінченого замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_11 та незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_10 , які ніким не оспорюються, обмежено дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують його особу, підтверджують характер і розмір завданої потерпілій шкоди, судових витрат та речових доказів у справі. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у скоєнні інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.289 КК України як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом та за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості (ч.1 ст.289) та тяжким злочином (ч. 2 ст.289), дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше несудимий, неодружений, є військовослужбовцем за контрактом в/ч НОМЕР_1 , на обліках ОНД та ОПНД не перебуває; щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

За таких обставин суд вважає за можливе призначити ОСОБА_13 покарання в межах санкції ч.1 ст.289 та ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Одночасно, призначаючи основне покарання у виді позбавлення волі, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, зокрема те, що обвинувачений вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Враховуючи вимоги ст.77 КК України, в даному випадку додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч.2 ст.289 КК України, не застосовується.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої цивільного позивача ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні суд керується наступним.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Потерпілою заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди на суму 6460 грн, моральної шкоди на суму 5000 грн та витрат на правову допомогу у сумі 600 грн.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, судом установлено, що за вказаних вище обставин обвинувачений ОСОБА_13 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 6460 грн, що підтверджено відповідними квитанціями та товарними чеками (а.с.35-40), а тому вказану майнову шкоду належить стягнути з обвинуваченого.

Що стосується морального відшкодування, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Виходячи з наведеного, зважаючи на позицію обвинуваченого, що визнав факт спричинення потерпілій моральної шкоди та вважав за можливе відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5000 грн, суд вважає, що потерпілій ОСОБА_11 вчиненим злочином спричинено моральну шкоду: у результаті пошкодження транспортного засобу був порушений її звичний спосіб життя, внаслідок тривалого ремонту автомобіля була позбавлена можливості ним користуватися, що спричинило потерпілій душевні страждання. Тому, враховуючи повне визнання обвинуваченим цивільного позову в частині моральної шкоди, конкретні обставини кримінального провадження, глибину та характер моральних страждань потерпілої ОСОБА_11 , їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок вчинення даного злочину, позов потерпілої у цій частині слід також задовольнити у повному обсязі, та стягнути з ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_11 5000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст.118,124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого в користь потерпілої ОСОБА_11 також документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу, що згідно квитанції від 23.01.2015 становлять 600 грн (а.с.41).

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Підстав для зміни чи скасування обраного щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В :

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.289 КК України та ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.1 ст.289 КК України - позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.289 КК України позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК України визначити ОСОБА_13 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації у органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід особисте зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили залишити у силі.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у користь ОСОБА_11 , жительки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , 6460 грн (шість тисяч чотириста шістдесят гривень) на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн (п`ять тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у користь ОСОБА_11 , жительки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , 600 (шістсот) гривень процесуальних витрат у кримінальному провадженні на правову допомогу (а.с.41).

Стягнути з ОСОБА_13 в дохід держави із зарахуванням на рахунок №0002, отримувач: УК у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області, банк отримувача: ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО: 836014, код ЄДРОУ: 37952250, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" 2261 грн 22 коп. процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз №216-Д від 14.10.2014, №09/18-35 від 17.10.2014, №214-Д від 16.10.2014, №09/18-36 від 21.10.2014 та №215-Д від 15.10.2014.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21014», д.н.з. НОМЕР_4 (згідно постанови від 27.09.2014) вважати повернутим потерпілому ОСОБА_10 ; автомобіль марки «ЗАЗ 110308», д.н.з. НОМЕР_3 (постанова від 07.10.2014), автомобільне реле чорного кольору, викрутку з металевим стержнем та ручкою червоного та чорного кольорів (постанови від 20.10.2014) - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_11 ; слід пальця руки у паперовому конверті (постанова від 07.10.2014), взірець крові ОСОБА_13 у паперовому конверті та ватний тампон з речовиною бурого кольору (постанова від 15.10.2014), що передані на зберігання в камеру схову речових доказів Івано-Франківського МВ УМВСУ знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_14