Справа № 201/1236/16к
Провадження № 1кп/201/103/2016
УХВАЛА
18 жовтня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при секретарі судового засідання ОСОБА_4 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000522 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перещепино, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого незакінчену вищу освіту, працюючого ФГ «Арт-А», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

У підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_8

потерпіла ОСОБА_9

захисник ОСОБА_10

ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору огляду на наступне:

по-перше: повідомлення про підзору ОСОБА_5 було складене 11.09.2015, а вручене йому лише 18.09.2015, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 278 КПК України згідно якого письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим;

по-друге: відкриття матеріалів кримінального провадження слідчим обвинуваченому було здійснено за дорученням прокурора ОСОБА_12 від 22.01.2015, яке в порушення вимог ст. 110 КПК України не було підписане прокурором;

по-третє: вищевказаним дорученням прокурор не доручав слідчому здійснити повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування, однак дана дія була вчинена слідчим, що свідчить про те, що сторона захисту не була повідомлена уповноваженою посадовою особою сторони обвинувачення про завершення досудового розслідування;

по-третє: в реєстрі матеріалів досудового розслідування не внесено відомості про призначення ОСОБА_13 та ОСОБА_12 прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні після ліквідації прокуратури м. Дніпропетровська та припинення повноважень всіх прокурорів як процесуальних керівників. Такої постанови немає і в матеріалах кримінального провадження, що свідчить про те, що вказані прокурори не мали право погоджувати повідомлення про підозру, повідомлення про завершення досудового розслідування та затвердження обвинувального акту та всі докази, зібрані за відсутності повноважень прокурорів є недопустимими, а у ОСОБА_5 відсутній статус підозрюваного;

по-четверте: в реєстрі матеріалів досудового розслідування і в матеріалах кримінального провадження відсутні данні на підставі якого акту після ліквідації прокуратури м. Дніпропетровська процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні мають здійснювати прокурори Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, що підтверджує відсутність повноважень прокурорів, як процесуальних керівників, у даному кримінальному провадженні і, як наслідок, затвердження обвинувального акту прокурором, який не мав такого права;

по-п`яте: згідно реєстру матеріалів досудового розслідування 09.12.2015 провадження у даному кримінальному провадженні було зупинено та не поновлено належним процесуальним керівником, а отже всі процесуальні дії після 09.12.2015 є протиправними;

по-шосте: слідчим під час кримінального провадження безпідставно залучено ОСОБА_8 в якості потерпілого, так як з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не вбачається ролі ОСОБА_8 і факту спричинення йому будь-якої шкоди;
в-сьомих: обвинувальний акт не затверджено печаткою прокуратури;
в-восьмих: фактичні обставини кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 містять лише загальні формулювання без посилання на всі необхідні обставини, що входять до предмету доказування, зокрема, не описано факту обману обвинуваченим потерпілої, дати вчинення кримінального правопорушення, крім того, формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті суперечить формулюванню обвинувачення, викладеному в підозрі, що є порушенням права на захист обвинуваченого.
в-дев`ятих: в обвинувальному акті не вірно зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого, так як пропущено визначення «шахрайство», а також зазначено розмір шкоди 797,114 гривень, що свідчить про відсутність особливо великого розміру шкоди.
Вказане клопотання підтримав обвинувачений та проти його задоволення заперечували прокурор, потерпілі та їх захисник.
Заслухавши учасників, суд приходить до висновку, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту зазначені в ст. 291 КПК України, однак ці вимоги не є вичерпними оскільки ч. 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, який встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суд неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.

Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюється не лише на випадки коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли відомості, викладені в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування, відповідно до вимог ч. 2 ст. 291, ст.. 109 КПК України, суперечать вимогам КПК України до встановлення цих відомостей.

Однак, при наданні оцінки тому чи суперечать ці відомості вимогам КПК України суд позбавлений можливості оцінювати докази, досліджувати процесуальні документи, прийняті під час досудового слідства, а обмежений лише обставинами та відомостями, які викладені в обвинувальному акті та вказані в реєстрі.

З огляду на викладене суд не може в підготовчому судовому засіданні надати оцінку доводам захисника про: порушення строків вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 ; про порушення порядку відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту та порядку повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування; про наявність у прокурорів повноважень на вчинення процесуальних дій під час досудового слідства; про порушення порядку поновлення досудового слідства і вчинення процесуальних дій в зупиненому провадженні; про безпідставне залучення в якості потерпілого ОСОБА_8 , а тому ці обставини не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акту, однак ці обставини будуть перевірені під час судового розгляду і їм буде надана оцінка під час прийняття судового рішення за результатами здійснення кримінального провадження судом.

Відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про призначення ОСОБА_13 та ОСОБА_12 прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні після ліквідації прокуратури м. Дніпропетровська дійсно є порушенням ст. 109 КПК України, якою передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, однак ці порушення не є такими, що тягнуть за собою повернення обвинувального акту, так як повернення обвинувального акту тільки з цих підстав необґрунтовано затягне кримінальне провадження, що може призвести до порушення розумних строків.
Посилання захисника, як на підставу для повернення обвинувального акту, про те, що обвинувальний акт не затверджено печаткою прокуратури, суд вважає необґрунтованим, оскільки КПК України не містить таких вимог до обвинувального акту.
Посилання захисника на неконкретність обвинувачення, як на підставу для повернення обвинувального акту, суд вважає необґрунтованим, оскільки п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, тобто, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення законодавцем віддано на розсуд прокурора і єдиною підставою для повернення обвинувального акту можуть бути суперечності у викладених обставинах один одному.
Посилання захисника на невірну правову кваліфікацію дій обвинуваченого, як на підставу для повернення обвинувального акту, суд вважає необґрунтованим, оскільки, обвинувальний акт містить як посилання на статтю і частину цієї статті кримінального закону так і формулювання об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, а відсутність загальної назви дій в яких обвинувачується ОСОБА_5 не свідчить про порушення прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Захисником вірно вказано про те, що в обвинувальному акті зазначено розмір шкоди 797,114 гривень, що не є особливо великим розміром, однак вказаний розмір є явно технічною помилкою, так як по всьому тексту обвинувального акту зазначено розмір шкоди 797 114 гривень, що надає можливість стороні захисту зрозуміти розмір шкоди, заподіяння якої інкримінується обвинуваченому, а повернення обвинувального акту тільки з цих підстав необґрунтовано затягне кримінальне провадження, що може призвести до порушення розумних строків.
Посилання захисника на те, що обвинувальний акт підписано неповноважним прокурором, так як ОСОБА_12 не являється процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, необґрунтоване, оскільки прокурором надано суду постанову про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 23.12.2015, якою визначено прокурора ОСОБА_12 прокурором, який здійснює повноваження у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню на підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ст. 392 КПК України.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3