Справа №487/526/16-к 24.06.2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження №0006437 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Санкт-Петербург Росії, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_8
представник потерпілої ОСОБА_9 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та їй призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень.
провадження №11-кп/784/515/16 головуючий суду 1-ої інстанції: ОСОБА_10

категорія: ч.2 ст.125 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 2709,4 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 3000 грн. - процесуальні витрати на правову допомогу.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування апеляційних вимог обвинувачена зазначає, що суд не врахував те, що сварку спровокувала ОСОБА_8 , а вона лише відмахувалась. Навіть характер пошкоджень на її думку свідчить про те, що вона необережно нанесла удар щоб відвернути нанесення шкоди її та товару. Вважає, що нанесення легких тілесних ушкоджень не можна вважати перевищенням меж необхідної оборони.
Вказує, що наведені нею обставини конфлікту, який стався між нею та ОСОБА_8 , в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , однак суд проігнорував ці докази та врахував лише показання свідків обвинувачення. При цьому апелянт ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не були очевидцями конфлікту від початку до кінця. Також зазначає, що судом не враховано її пояснення про те, що потерпіла з сином 5 років тому нанесла їй тілесні ушкодження, що могло на думку апелянта бути враховано як пом`якшуюча покарання обставина.
Зазначає, що судом не обґрунтовано задоволено цивільний позов потерпілої, який за своїм розміром є завищеним та не підтвердженим документально.
Встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що 13 грудня 2015 року приблизно о 09 годині 20 хвилин, на території Центрального ринку біля торгівельного кіоску № 82 по вулиці Рюміна в місті Миколаєві ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_8 , з якою у неї склалися неприязні стосунки, та зробила останній зауваження. Між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 на грунті неприязних стосунків умисно нанесла ОСОБА_8 один удар правою рукою в обличчя, внаслідок чого потерпілій були завдані легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої, її захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілої, її представника та думку прокурора, які вважали апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, яка не підлягає задоволенню, а вирок суду законним, який слід залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Так, показаннями потерпілої ОСОБА_15 встановлено, що 13.12.2015 року приблизно о 9.00 год. на території Центрального ринку вона знаходилася біля свого торгівельного кіоску, розклала свій товар, на який бігла вода, у зв`язку з чим вона зробила зауваження ОСОБА_5 . Та почала ображати її і кричати. Вона підійшла до ОСОБА_5 і спитала, на кого вона кричала, на що та почала ще більше лаятись. Вона махнула рукою та зачепила її коробку, після чого пішла до себе. ОСОБА_5 підбігла до її прилавку, штовхнула її в спину, а потім почала хватати її товар та кидати на землю. Вона стала утримувати товар і в цей момент ОСОБА_5 нанесла їй удар правою рукою в обличчя, внаслідок чого у неї був струс головного мозку і вона проходила лікування.

Свої показання потерпіла підтвердила під час проведення слідчого експерименту, що підтверджується даними протоколу від 23.06.2016 року.

Суд обґрунтовано поклав в основу обвинувачення показання потерпілої, оскільки вони підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_13 , яка була очевидцем сварки, яка сталася між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 і під час якої ОСОБА_5 нанесла удар рукою в обличчя ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_14 , як вірно зазначила апелянт, не була очевидцем всієї події, але суд обґрунтовано взяв її показання до уваги, оскільки вона підтвердила факт конфлікту, який стався між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 і після конфлікту бачила, що у ОСОБА_8 було червоне обличчя і вона скаржилася на головний біль.

Позбавлені підстав доводи обвинуваченої щодо необхідності критичного ставлення до показань потерпілої та вказаних свідків, оскільки їх показання узгоджуються, як між собою, так і з висновком судово-медичної експертизи № 1986 від 15.12.2015 року, згідно якому у ОСОБА_8 виявлені ушкодження у вигляді струсу головного мозку, кровавого синця лівої вилиці, в області повіка з зовнішнього кута лівого ока, які виникли від не менш одного ударного впливу тупого твердого предмету, яким може бути рука та інше. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. ( а.с. 39).

Зазначені експертом характер, локалізація та механізм утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_8 , яке могло утворитися при обставинах, на які вказувала потерпіла, свідчать про те, що внаслідок саме умисних дій ОСОБА_5 було спричинено тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Тому суд правильно віднісся критично до показань ОСОБА_5 , яка стверджувала, що під час конфлікту, який стався між нею та ОСОБА_8 , вона нанесла необережно удар ОСОБА_8 , яка розмахувала перед нею руками.

Також суд навів у вироку і показання свідків захисту ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які підтвердили, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 сталася сварка.

Разом з тим, виходячи із змісту показань вказаних свідків, вони не були очевидцями всієї події, оскільки не бачили нанесення удару ОСОБА_5 в область обличчя ОСОБА_8 .

Оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував вчинення злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується за місцем мешкання позитивно, є пенсіонеркою за віком, не знаходиться на обліку в наркодиспансері та в психіатричній лікарні, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу, яке за своїм видом та розміром відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі винної та є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Також суд у відповідності із вимогами ст.ст. 127-129 КПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України вирішив питання про заявлений ОСОБА_8 цивільний позов.

Оскільки потерпілою ОСОБА_8 були надані суду виписка із медичної карти амбулаторного хворого та консультативний висновок спеціаліста, в яких є призначення лікарів, а також товарні чеки на придбання призначених ліків, а також документи про проходження рентгену, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлений позов в розмірі 2709,4 грн підлягає повному відшкодуванню, а позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 1000 грн. з урахуванням обставин скоєння злочину, моральних страждань, які зазнала потерпіла, а також і поведінки самої потерпілої.

Крім того, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України правильно стягнув з обвинуваченої ОСОБА_5 процесуальні витрати на правову допомогу потерпілої у розмірі 3000 грн., що знайшло своє документальне підтвердження.

Тому посилання апелянта на необґрунтоване задоволення цивільного позову ОСОБА_8 є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив обґрунтований, законний вирок, який слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 426, 532 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2016 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3