Справа № 464/7003/16-к
пр.№ 1-кп/464/349/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.10.2016 року Сихівського районний суд міста Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0002576 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомарківка Єрментауського району Целіноградської області Республіки Казахстан, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 26.01.2011 року Залізничним судом м.Львова за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.129 КК України до дев`яти років трьох місяців позбавлення волі, покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , будучи засудженим 26.01.2011 року Залізничним районним судом м.Львова за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.129 КК України, до покарання у виді дев`яти років трьох місяців позбавлення волі, будучи етапованим 07.10.2015 року у Львівську ВК УДПтС України у Львівській області (№48), що за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 2, для подальшого відбування покарання, та 10.06.2016 року на підставі рішення адміністративної комісії Львівської ВК УДПтС України у Львівській області (№48) від 03.06.2016 року переведений на дільницю соціальної реабілітації, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин. Так, 08.08.2016 року близько 22.00 год., ОСОБА_3 , будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та не маючи права залишати межі Львівської ВК УДПтС України у Львівській області (№48), маючи умисел на втечу з місць позбавлення волі, скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку працівників виправної колонії, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без належного дозволу та відсутності законних підстав, самовільно покинув територію виправної колонії, тим самим вчинив втечу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 393 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_3 , тобто особи, що відбуває покарання у виді позбавлення волі, у втечі з місця позбавлення волі доведена повністю і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 393 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, обставини вчинення кримінального діяння, ставлення обвинуваченого до вчиненого порушення та поведінку після скоєння кримінального правопорушення, наслідки, що настали, характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень закону, особу обвинуваченого, в тому числі характеристики з місця відбування покарання, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, ОСОБА_3 є раніше судимим, скоїв кримінальне діяння відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, по місцю відбування покарання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, обставини такого, його особу, наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що останньому слід обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк, у відповідності до мінімального строку передбаченого санкцією ч. 1 ст. 393 КК України, що суд знаходить необхідним та достатнім для його виправлення.
Оскільки ОСОБА_3 вчинено злочин в період відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 26 січня 2011 року остаточне покарання йому слід обрати на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Невідбута частина покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 26 січня 2011 року за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.129 КК України становить 2 роки 2 місяці 14 днів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 в межах даного кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України,

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 26.01.2011 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 18.08.2016 року.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1