Провадження № 11-сс/779/196/2016
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2016 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Діброва, Монастириського району, Тернопільської області, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, розлученого, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2016 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 на строк 60 днів до 21 листопада 2016 року в УВП-12 м. Івано-Франківська без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, вважає, що слідчим суддею не вмотивовано обрано найсуворіший вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який застосовано всупереч ч.1 ст.194 КПК України без наявності доведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка вважає апеляційну скаргу безпідставною, пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах підзахисного ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочин, в учиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років.

Як вбачається із ухвали, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, яке посягає на життя і здоров,я особи, що є найвищою соціальною цінністю, врахував особу підозрюваного, який характеризується позитивно, на обліку з приводу психічних хвороб, алкоголізму чи наркоманії не перебуває, однак обставини, зазначені захисником, не можуть бути підставою для обрання більш м,якого запобіжного заходу, оскільки лише характеризують особу підозрюваного і не виключають наявність встановлених у судовому засіданні ризиків, тому існує можливість переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

23.09.2016 року о 03 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктами 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно зі ст.196 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу повинна містити обставини існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини про неможливість застосування більш м,яких заходів запобігання таким ризикам, посилання на доказ, які свідчать про такі обставини.

Під час розгляду клопотання прокурором було доведено наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.20161 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України, термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому обґрунтована підозра вимагає лише наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин.

Щодо покликання захисника ОСОБА_7 про недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, то суд належним чином обґрунтував свою позицію, покликаючись на положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У рішенні Марченко проти України Європейського суду з прав людини вказано, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших 9 альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Слідчим суддею при вирішенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави дотримано вимоги ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_8 пред`явлено підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КПК України, який є злочином проти життя і здоров,я особи та спричинив загибель людини.

Вказана обставина виключає можливість обрання запобіжного заходу у виді застави.

При викладених обставинах колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування та обрання більш м,якого запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2016 року про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4