Справа № 336/1170/16-К
Провадження № 1-кп/336/194/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001360 від 15.09.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, з вищою освітою, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Наказом начальника відокремленого структурного підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» від 01.07.2013 року № 350/ос ОСОБА_4 призначено на посаду заступника начальника стрілецької команди станції «Запоріжжя-Ліве» відокремленого структурного підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця». 13.11.2015 року звільнений з займаної посади.

У період обіймання ОСОБА_4 вказаної посади, на початку вересня 2015 року гр. ОСОБА_6 з метою працевлаштування на роботу до стрілецької команди станції «Запоріжжя-Ліве» відокремленого структурного підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» звернувся до ОСОБА_4 , як до особи, що могла посприяти його працевлаштуванню. При цьому ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_6 , що може домовитися про працевлаштування до підприємства із особою керівного складу ДП «Придніпровська залізниця», анкетні дані якої ОСОБА_4 не повідомив, але при цьому необхідно буде передати неправомірну вигоду вказаній службовій особі, яка приймає рішення про прийом на роботу до підприємства.

Так, ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_6 , що останній для обговорення порядку працевлаштування, зустрінеться з ним 10.09.2015 року у приміщення стрілецької команди станції «Запоріжжя-Ліве» відокремленого структурного підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», яке розташовано на території вагонного депо ст. «Запоріжжя-Ліве» за адресою АДРЕСА_2 .

10.09.2015 року, приблизно о 09-00 год. ОСОБА_6 прибув в обумовлене з ОСОБА_4 місце, де вони зустрілись для обговорення питання працевлаштування ОСОБА_6 на посаду стрільця до стрілецької команди станції «Запоріжжя-Ліве» відокремленого структурного підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця». Під час розмови ОСОБА_4 розповів ОСОБА_6 про вимоги до кандидатів на роботу. При цьому ОСОБА_4 , маючи умисел на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, знаходячись у приміщенні стрілецької команди станції «Запоріжжя-Ліве» відокремленого структурного підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», яке розташовано на території вагонного депо ст. «Запоріжжя-Ліве» за адресою АДРЕСА_2 , під час бесіди повідомив ОСОБА_6 , що іспити він не складе та його на роботу прийнято не буде, якщо ОСОБА_6 не передасть йому грошову винагороду у сумі 100 дол. США та 2000 грн. для подальшого передання грошових коштів службовій особі, яка приймає рішення щодо працевлаштування на підприємство. Таким чином ОСОБА_4 підбурив ОСОБА_6 до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Після отримання згоди від ОСОБА_6 на передачу неправомірної вигоди за працевлаштування ОСОБА_4 заповнив бланк направлення на обов`язковий попередній медичний огляд працівника, підписав його, проставив печатку відділу кадрів «Перший загін воєнізованої охорони» відокремленого структурного підрозділу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» та передав ОСОБА_6 , де останній також проставив свій підпис. Після чого ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про те, що йому потрібно буде пройти медичний огляд, після чого пройти навчання по закінченню якого скласти іспити.

В подальшому 08.10.2015 року приблизно о 16-20 год. ОСОБА_4 знаходячись у приміщенні кафе «МАІС», яке розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Кругова, б. 9, маючи умисел на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 2000 грн. та 100 дол. США за прийняття ОСОБА_6 на роботу до відокремленого структурного підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на посаду стрільця, з окладом згідно штатного розкладу, для передання цих грошових коштів відповідальній службовій особі.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, а саме підбурення до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, укладеною 26.02.2016 р. між прокурором Запорізької міської прокуратури № 3 юристом 3 класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст.. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001360, з одного боку, та підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Запорізької місцевої прокуратури № 3, за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Добролюбова, 14 що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, за обставин, які викладено у письмовому повідомленні про підозру та п. 1 вказаної угоди і під час підписання угоди про визнання винуватості підтверджує факт беззаперечного визнання вини.

Також відповідно до зазначеної угоди сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України у виді штрафу розміром п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 грн.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи ті обставини, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор Запорізької міської прокуратури № 3 юрист 3 класу ОСОБА_3 , уклали угоду про визнання винуватості, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, досягнута домовленість про призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу розміром п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 грн., суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до положень ст.ст. 473 ч. 2, ст. 474 ч. 4 КПК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник та прокурор просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Під час судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_4 , що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним; вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди.

Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, ч. 2 ст. 124, 314, 368, 370, 373, 374, 468,469,472- 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 лютого 2016 року в приміщенні Запорізької місцевої прокуратури № 3, за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Добролюбова, 14 між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу розміром п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави понесені по справі судові витрати в сумі 460,80 грн., пов`язані з проведенням експертизи спеціальних хімічних речовин № 437 від 19.10.2015 р.

Речові докази:

-mini DV відеокасету Panasonic з записом обшуку та допитом ОСОБА_4 від 08.10.2015 р., оптичний носій інформації (ДВД диск) інв. № 834 н/т, що долучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

-зразки змивів з долоні правої та лівої руки ОСОБА_4 , контрольні тампони в кількості 2 шт. та зразок тампона, обробленого хімічною речовиною препарату Промінь-1, що зберігаються в камері зберігання Ленінського ВП ГУ НП в Запорізькій області - знищити.

Зняти арешт з грошових коштів у сумі 2000 грн. та 100 дол. США, які були вилучені 08.10.2015 р. у ОСОБА_4 в ході проведення обшуку в приміщенні кафе «МАІС» та знаходяться на зберіганні в УЛМТЗ Головного управління національної поліції в Запорізькій області (гривні) та у сейфі слідчого СВ Ленінського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_7 (долари), та передати їх за належністю ОСОБА_6 .

Зняти арешт з грошових коштів у сумі 1900 грн. та 100 дол. США, які були вилучені 08.10.2015 р. у ОСОБА_4 в ході проведення обшуку в приміщенні кафе «МАІС» та знаходяться на зберіганні в УЛМТЗ Головного управління національної поліції в Запорізькій області (гривні) та у сейфі слідчого СВ Ленінського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_7 (долари), та передати їх за належністю ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1