н/п 1-кс/640/8696/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 14.11.2016 р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_4 , у якому просив накласти арешт на майно яке належить та вилучено у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : мобільний телефон IPhone S ІМЕЙ: НОМЕР_1 , з карткою оператора лайф № НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung ІМЕЙ: НОМЕР_3 .
Правова кваліфікація кримінальних правопорушень: ч.2 ст. 149 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на початку вересня 2016 року вступив у попередню змову у складі групи осіб з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_6 », маючи намір направлений на вербування кількох жінок, з використанням їх уразливого стану, з метою їх подальшої сексуальної експлуатації на території міста Одеса. Відповідно до розподілених ролей у скоєнні злочину, ОСОБА_5 повинен був підшукати на території міста Харкова жінок, які через тяжкі особисті обставини можуть дати згоду на заняття проституцією, після чого, співучасники, під час особистих зустрічей з ними, повинні були досягти домовленості про їх переміщення до м. Одеса для надання сексуальних послуг під керуванням невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_6 ».
Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_5 , в жовтні 2016 року, через невстановлену особу підшукав на території Харкова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для заняття проституцією на території м. Одеса, після чого, 17.10.2016 близько 17.00 години, знаходячись в приміщенні торгового центру «Ave Plaza», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Сумська 10, зустрівся з нею та, використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами, які обмежували їх здатність усвідомлювати свої дії, досяг з нею домовленості про переміщення з міста Харкова до міста Одеса для надання платних сексуальних послуг, тобто завербував її з метою сексуальної експлуатації.
Далі, реалізуючи свій сумісний з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_6 » злочинний умисел, ОСОБА_5 09.11.2016 близько 18.00 годин зустрівся з ОСОБА_7 на вокзалі ст.Харків-пасажирський, та на потягу № 60 сполученням «Харків-Одеса» виїхав разом з нею до міста Одеса.
Однак 10.11.2016 о 08.15 год. він був затриманий працівниками поліції на території залізничного вокзалу міста Одеса по вул. Привокзальна Площа, 2, при переміщенні ОСОБА_7 з міста Харкова до міста Одеси з метою її подальшої сексуальної експлуатації.
Крім того, ОСОБА_5 на початку вересня 2016 року вступив у попередню змову у складі групи осіб з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_6 », маючи намір направлений на вербування кількох жінок, з використанням їх уразливого стану, з метою їх подальшої сексуальної експлуатації на території міста Одеса. Відповідно до розподілених ролей у скоєнні злочину, ОСОБА_5 повинен був підшукати на території міста Харкова жінок, які через тяжкі особисті обставини можуть дати згоду на заняття проституцією, після чого, співучасники, під час особистих зустрічей з ними, повинні були досягти домовленості про їх переміщення до м. Одеса для надання сексуальних послуг під керуванням невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_6 ».
Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи повторно, в жовтні 2016 року, через невстановлену особу підшукав на території Харкова ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для заняття проституцією на території м. Одеса, після чого, 17.10.2016 близько 18.00 години, знаходячись в приміщенні торгового центру «Ave Plaza», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Сумська 10, зустрівся з нею та, використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами, які обмежували їх здатність усвідомлювати свої дії, досяг з нею домовленості про переміщення з міста Харкова до міста Одеса для надання платних сексуальних послуг, тобто завербував її з метою сексуальної експлуатації.
Далі, реалізуючи свій сумісний з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_6 » злочинний умисел, ОСОБА_5 09.11.2016 близько 18.00 годин зустрівся з ОСОБА_8 на вокзалі ст.Харків-пасажирський, та на потягу № 60 сполученням «Харків-Одеса» виїхав разом з нею до міста Одеса.
Однак 10.11.2016 о 08.15 год. він був затриманий працівниками поліції на території залізничного вокзалу міста Одеса по вул. Привокзальна Площа, 2, при переміщенні ОСОБА_8 з міста Харкова до міста Одеси з метою її подальшої сексуальної експлуатації.
10.11.2016 після затримання ОСОБА_5 , під час складання протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України у останнього виявлено та вилучено: мобільний телефон IPhone 5 ІМЕЙ: НОМЕР_1 , з карткою оператора лайф № НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung ІМЕЙ: НОМЕР_3 , з карткою оператора мтс № НОМЕР_4 .
11.11.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149 КК України.
11.11.2016 до Київського районного суду м. Харкова надано клопотання про арешт майна ОСОБА_5 , котре в той же день повернуто прокурору для усунення недоліків, та встановлення строк в сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали.
Орган досудового розслідування вказав, що має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України з наведених нижче підстав.
Вилучені мобільний телефон IPhone 5 ІМЕЙ: НОМЕР_1 , з карткою оператора лайф № НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung ІМЕЙ: НОМЕР_3 , з карткою оператора мтс № НОМЕР_4 містить в собі інформацію про контакти та телефонні з`єднання ОСОБА_5 в період вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим вони є доказом кримінального правопорушення.
Слідчий також вказав, що з метою недопущення знищення вилучених речей або їх пошкодження, фактичного позбавлення підозрюваних можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваних, належить арештувати майно, тимчасово вилучено у ОСОБА_5 . Вилучені під час обшуку предмети та документи, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_5 , у судове засідання не з"явився, проте 14.11.2016 до суду слідчим надано заяву ОСОБА_5 від 12.11.2016, якою він просив розглядати питання про арешт вилученого майна без його участі (а.с. 5).
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі підозрюваного ОСОБА_5 .
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
11.11.2016 р. старший слідчий відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_4 , яким просив накласти арешт на майно яке належить та вилучено у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : мобільний телефон IPhone S ІМЕЙ: НОМЕР_1 , з карткою оператора лайф № НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung ІМЕЙ: НОМЕР_3 .
Вказану ухвалу отримано прокурором 11.11.2016 р. о 15-30 год. (а.с. 18)
Клопотання про арешт майна подано до суду 14.11.2016 о 11-57 год. (а.с. 2)
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
11.11.2016 о 07-00 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України (а.с.13-15).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, крім того накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 149 КК України.
Вилучені відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.11.2016, предмети підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно яке належить та вилучено у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : мобільний телефон IPhone S ІМЕЙ: НОМЕР_1 , з карткою оператора лайф № НОМЕР_2 , мобільний телефон Samsung ІМЕЙ: НОМЕР_3 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ГУНП в Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1