Справа №589/1866/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/166/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання слідчого, прокурора, сторони кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

розглянула в порядку письмового провадження в залі суду в місті Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000472,-

ВСТАНОВИЛА:
До Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання старшого слідчого Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене із заступником керівника Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту на автомобіль марки MERSEDES-BENZ, модель Е 430 4266, д.н.з. НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , шляхом заборони ОСОБА_8 , у володінні якого він перебуває, відчужувати, використовувати і розпоряджатися ним будь-яким чином. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що даний автомобіль використовувався як знаряддя вчинення злочину, і у ньому можуть знаходитись речі здобуті злочинним шляхом, засоби зв`язку та конспірації, маскування зовнішності, предмети спеціально пристосовані для відмикання замків, інші дані, що можуть свідчити про можливих співучасників даного злочину, також могли залишитися сліди готування до вчинення злочину, а тому є всі правові підстави накласти арешт на це майно.

Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року клопотання слідчого було задоволено і накладено арешт на тимчасово вилучене майно автомобіль марки MERSEDES-BENZ, модель Е 430 4266, д.н.з. НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним транспортним засобом. Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що під час розгляду клопотання в судовому засіданні суду першої інстанції доведено обґрунтованість поданого слідчим клопотання, оскільки встановлено, що вказаний автомобіль використовувався для вчинення крадіжки, тобто є знаряддям вчинення злочину, а тому є всі правові підстави для накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 ухвалу слідчого судді вважає незаконною та просить її скасувати з постановленням нової ухвали, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині визначення місця зберігання транспортного засобу та заборони користування ним. Визначити в ухвалі суду місцем зберігання автомобіля марки MERSEDES-BENZ, модель Е 430 4266, д.н.з. НОМЕР_1 місце роботи підозрюваного ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 у відповідному боксі на території підприємства і дозволити підозрюваному ОСОБА_8 використовувати вказаний автомобіль в сімейних цілях та підприємницькій діяльності.

Адвокат вказує, що арешт на вказаний транспортний засіб накладено необгрунтовано, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції не доведено факт того, що вказаний автомобіль використовувався під час вчинення злочину, тобто був знаряддям чи предметом злочину, і що саме ОСОБА_8 з використанням вказаного транспортного засобу вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, що підтверджується зібраними у справі матеріалами. Крім того, санкція ч.3 ст. 185 КК України, яка інкримінується підозрюваному, не передбачає додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, цивільний позов у справі не заявлений, а тому не має правових підстав для накладення арешту на цей транспортний засіб. Судом також не враховано, що даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і використовувався ОСОБА_8 в сімейних цілях та при здійсненні ним підприємницької діяльності, яка є єдиним джерелом доходів для його сім`ї, а тому заборона його використання негативно вплине на сімейний та матеріальний стан його сім`ї.

Інші учасники кримінального провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони в тому числі підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна, згідно ч.2 ст. 170 КПК України, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, забезпечення конфіскації чи спеціальної конфіскації. При цьому, відповідно до частини 10 цієї статті, арешт майна може бути накладений у встановленому КПК України порядку в тому числі і на рухоме майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя в повній мірі врахував положення ст.ст. 167, 170-173 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 09 квітня 2016 року до ЄРДР були внесені відомості по кримінальному провадженню № 0000472, згідно яких ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, а саме у тому, що 08 квітня 2016 року о 23 годині, за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_9 , шляхом підбору ключа до замків вхідних дверей, проникли до кв. АДРЕСА_2 , звідки намагались таємно викрасти майно ОСОБА_10 , однак злочинний намір не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

09 березня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 09 березня 2016 року було виявлено, оглянуто та вилучено транспортний засіб автомобіль марки MERSEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно даних НАІС ДДАІ МВС України є підозрюваний ОСОБА_8 , що використовувався для вчинення злочину, тобто є знаряддям вчинення злочину.

Даний факт підтверджується крім іншого і розсекреченими протоколами про результати проведення в порядку ст. 263 КПК України негласних слідчих (розшукових) дій, згідно яких особи причетні до замаху на вчинення кримінального правопорушення, в тому числі і підозрюваний ОСОБА_8 , прибули на місце його вчинення саме на автомобілі MERSEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому також проводилось стеження за місцем події та обстановкою навколо нього.

Колегія суддів вважає, що наведені в клопотанні слідчого доводи про необхідність накладення арешту на вказаний вище транспортний засіб, що належить ОСОБА_8 , були об`єктивно перевірені слідчим суддею в судовому засіданні, при цьому було вислухано доводи слідчого, прокурора, захисника та самого підозрюваного, досліджені матеріали провадження, якими обґрунтовується клопотання слідчого, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання щодо підстав для арешту майна. Зокрема на думку колегії суддів, в судовому засіданні суду першої інстанції було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3 КК України, а також доведено, що автомобіль MERSEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення і міг зберегти на собі сліди злочину, а тому дане майно має значення для розгляду кримінального провадження.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчим суддею був врахований той факт, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на вказаний транспортний засіб може призвести до пошкодження чи втрати цього майна, і що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, а тому накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно є доцільним. З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

У зв`язку із цим, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 , не знайшли свого об`єктивного підтвердження та навпаки спростовуються матеріалами провадження.

В тому числі є безпідставними і доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту на вказаний транспортний засіб, не врахував негативних наслідків для сімейного та матеріального стану членів сім`ї підозрюваного. Як вбачається, зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства, з повним, об`єктивним та неупередженим з`ясуванням всіх обставин справи, у тому числі з урахуванням наслідків арешту майна для інших осіб, у володінні та експлуатації яких знаходиться даний транспортний засіб, про що мотивовано зазначив у судовому рішенні.

Враховуючи відсутність законних підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів зазначених в апеляційній скарзі захисника, а також відсутність порушень вимог КПК України під час розгляду клопотання слідчого та постановлення ухвали слідчим суддею, то колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 406, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000472 залишите без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4