Миргородський міськрайонний суд Полтавської області м.Миргород Миргородський район Полтавська область Україна
Справа № 551/257/16-к
№ провадження 1-кп/541/91/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі колегії:головуючого, судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника, адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Науменки Шишацького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого робітником з догляду за тваринами МТФ №1 ВП АФ «Золота Гора» ТОВ АФ «ім. Довженка», згідно ст.89 КК України раніше не судимого, утримується під вартою в зв`язку з цим обвинуваченням з 22 січня 2016 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в :

19 січня 2016 року близько 13 години до домогосподарства ОСОБА_8 розташованого в АДРЕСА_1 , де останній розпивав спиртні напої з ОСОБА_9 прийшов її чоловік ОСОБА_7 , з метою з`ясування підстав перебування дружини у ОСОБА_8 .

Там між нимина грунті ревнощів в кімнаті веранди будинку виникла, сварка, яка переросла в бійку. В ході якої ОСОБА_7 діючи з прямим умислом, направленим на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх особливо тяжкі суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання, завдав удар кулаком в обличчя ОСОБА_8 в наслідок якого останній впав на підлогу, після чого ногами взутими у ботинки наніс 3 удари по голові ОСОБА_8 , в результаті чого заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: ран, що розташовані: в надбровній ділянці зліва, ділянці бровної дуги зліва; на нижній повіці лівого ока (на фоні синця), садна, що розташовані: в лобній ділянці в середній частині, на межі волосяної частини голови; на верхній губі зліва, синців, що розташовані: навколо лівого ока, з розповсюдженням на скулову ділянку; навколо правого ока, з розповсюдженням на скулову ділянку. Після чого діючи з прямим умислом направленим на позбавлення життя ОСОБА_8 , усвідомлючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх особливо тяжкі суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в той час як ОСОБА_8 лежав на підлозі, наніс обухом сокири два удари по голові ОСОБА_8 , в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів у м`які тканини голови лобної ділянки зліва (в проекції рани); в лобно-тім`яно-скроневій ділянці зправа, та у м`яку мозкову оболонку в лівій лобно-скроневій ділянці; лобно-тім`яно-скроневій ділянці зправа; перелом кісток склепіння та основи черепа (лобна зліва, скронева зліва, ліва середня черепна ямка, права передня черепна ямка), які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і від яких ОСОБА_8 помер на місці події у власному будинку 19.01.2016 року.

Після цього ОСОБА_7 перетягнув тіло ОСОБА_8 до кімнати будинку, де залишив на підлозі, забравши сокиру, якою наносив удари ОСОБА_8 і разом з дружиною ОСОБА_9 залишив місце скоєння злочину та пішов до власного домогосподарста.

ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину не визнав, суду пояснив, що 19.01.2016 року, він прийшов до будинку ОСОБА_8 з метою забрати свою дружину яка була відсутня вдома на протязі доби та розпивала з останнім спиртні напої. Коли зайшов до будинку побачив ОСОБА_8 , який замахнувся на нього сокирою. Він захищаючись підняв сумку, сокира розрізавши сумку застрягла в ній, він потягнув сумку і ОСОБА_8 впав на кахельну підлогу. Після чого він наніс лежачому ОСОБА_8 один удар ногою по голові, переступив через нього та пішов в кімнату де забрав дружину. Коли виходили з дружиною з будинку ОСОБА_8 лежав в коридорі на підлозі, висловлювався нецензурно на їх адресу. На пропозицію дружини відтяг ОСОБА_8 в приміщення кімнати і залишив на підлозі біля дивана та вимів на подвір`я з підлоги де впав ОСОБА_8 сніг з кров`ю. Після чого закривши вхідні двері, разом з дружиною пішли додому. Забрав з собою сокиру, щоб потім повернути ОСОБА_8 . Про смерть останнього дізнався через декілька днів від працівників міліції, від його дій смерть останнього настати не могла.
Свідок ОСОБА_9 , дружина обвинуваченого, дала аналогічні свідчення суду та стверджувала, що вона інциденту між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не бачила, так як знаходилася в іншій кімнаті, сховавшись під стіл.
Однак вина ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства потерпілого повністю підтверджується.
Протоколом огляду місця події від 21.01.2016 року та фото таблицею до нього, яким підтверджується, що під час огляду будинку, де проживав потерпілий, ОСОБА_8 АДРЕСА_1 в ньому було виявлено труп останнього з ознаками насильницької смерті, на що вказували численні тілесні ушкодження на тілі, сліди крові на одязі потерпілого, на стінах, та на підлозі згаданого будинку, сліди волочіння по підлозі та протоколом огляду одягу ОСОБА_8 від 22.01.2016 року з численними слідами крові на светрі, футболці та спортивних штанях (а.п.85-89, 113-115 т.1).
Протоколом огляду місця події, домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 та фототаблицею до нього в ході якого виявлена та вилучена сокира, яку ОСОБА_7 забрав з будинку потерпілого та полімерна сумка зі слідами механічного пошкодження (а.п.102-105 т.1).
Лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 від 22.01.2016 року та висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , якими підтверджується, що в строк та при обставинах, що не суперечать строку і обставинам, встановленим слідством і судом, потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: ран, що розташовані: в надбровній ділянці зліва, ділянці бровної дуги зліва; на нижній повіці лівого ока (на фоні синця), садна, що розташовані: в лобній ділянці в середній частині, на межі волосяної частини голови; на верхній губі зліва, синців, що розташовані: навколо лівого ока, з розповсюдженням на скулову ділянку; навколо правого ока, з розповсюдженням на скулову ділянку; крововиливів у м`які тканини голови лобної ділянки зліва (в проекції рани); в лобно-тім`яно-скроневій ділянці зправа, та у м`яку мозкову оболонку в лівій лобно-скроневій ділянці; лобно-тім`яно-скроневій ділянці зправа; перелом кісток склепіння та основи черепа (лобна зліва, скронева зліва, ліва середня черепна ямка, права передня черепна ямка).

Причиною смерті ОСОБА_8 стала тупа травма голови, що призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови та м`яку мозкову оболонку та перелому кісток склепіння та основи черепа (а.п.136-140 т.1 ).
Висновком судово-медичної експертизи речових доказів №75-МК від 15.03.2016 року, яким, з урахуванням механізму утворення забитих ран на клаптику шкіри мілко осколкового перелому на фрагменті черепа в лобній ділянці зліва від трупа ОСОБА_8 , встановлено, що ушкодження могли утворитися від дії однієї із металевих сторін обуха сокири або подібним предметом з такими ж конструктивними властивостями. В області ушкоджень на клаптику шкіри виявлено забарвлення, що характерно для присутності сполук заліза(а.п.159-161 т.1).
Висновками судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 відповідно якого останній під час інкримінованого йому протиправного діяння яким-небудь хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав, всі його дії носили цілеспрямований характер (під час відтворення обставин інкримінованого йому протиправного діяння відомості викладав у вигідному для себе світлі, активно захищається під час проведення експертизи). Недоумством та іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страждає та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Під дію ч.2, ч.3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає, може постати перед слідством та судом (а.п.181-188 т.1).
Суд критично оцінює свідчення обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , що агресивна поведінка ОСОБА_8 стала причиною виникненню конфлікту, оскільки вони спростовуються свідченнями допитаних судом свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , які беззаперечно стверджували, що ОСОБА_8 був не конфліктною, веселою людиною, в стані алкогольного сп`яніння ніколи не проявляв агресії.
Також суд критично відноситься до свідчень обвинуваченого ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_9 , що ОСОБА_8 під час конфлікту був одягнутий в інший одяг ніж той що був на трупові останнього в момент його виявлення, оскільки вони спростовуються об`єктивними даними, місцем виявлення трупа потерпілого, зафіксованим в протоколів огляду місця події, в кімнаті будинку в яку зі слів обвинуваченого та свідка його перемістив ОСОБА_7 , після заподіяння тілесних ушкоджень та висновком судово - медичної експертизи №25 від 11.03.2016 року, яким встановлено, що вид черепно-мозкової травми отриманої ОСОБА_8 супроводжується втратою свідомості і є малоймовірним можливість останнього самостійно здійснювати активні дії, смерть після отримання травми настала через невеликий проміжок часу, який може вимірюватися декількома годинами, судово-медичних даних про те,що тілесні ушкодження могли бути нанесені в різний проміжок часу не мається.
Суд не може прийняти до уваги твердження захисту, що відсутність на сокирі, одязі,взутті та піднігтьових пластинах обвинуваченого ОСОБА_7 слідів крові потерпілого беззаперечно підтверджує непричетність ОСОБА_15 до вбивства ОСОБА_8 , зважаючи на тривалий час з 19.01.2016 року до 22.01.2016 року, перебування в розпорядженні обвинуваченого зазначених речей, що давало реальну можливість останньому знищити будь-які сліди на вказаних речових доказах, які б свідчили про причетність до скоєння злочину.
Суд також не може погодитися з твердженням захисту про відсутність умислу у обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого, зважаючи на агресивні дії вчиненні останнім після виявлення своєї дружини в будинку ОСОБА_8 : наполегливе намагання потрапити до будинку потерпілого, проникнення до будинку в супереч волі останнього, заподіяння тілесних ушкоджень в життєво важливий орган голову та враховуючи відносини між потерпілим та обвинуваченим, який вважа,в що причиною смерті його матері було зловживання останньої спиртними напоями з ОСОБА_8 . Про надмірну агресивність обвинуваченого свідчить поведінка під час конфлікту свідка ОСОБА_9 , яка намагалася знайти безпечне місце ( під столом в кімнаті), яке б унеможливило чи перешкодило застосування до неї фізичної сили її чоловіком обвинуваченим ОСОБА_7 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 як під час скоєння злочину так і після його вчинення свідчать про направленість умислу останнього на позбавлення життя потерпілого: заподіяв тілесні ушкодження в життєво важливий орган голову важким металевим предметом, перемістив тіло потерпілого від вхідних дверей в приміщення будинку, що позбавляло безперешкодно виявити потерпілого стороннім особам та надати медичну допомогу, залишив потерпілого, який не міг самостійно переміщатися внаслідок дій обвинуваченого під час складних погодних умов (значні снігопади), не поцікавився станом здоров`я останнього на протязі 3 діб після заподіяння тілесних пошкоджень, не сприяв наданню медичної допомоги.
Не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , про застосування до нього в ході досудового слідства недозволених методів, оскільки вони спростовані при проведенні перевірки за ініціативою суду, що підтверджується постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Полтавської області від 11.07.2016 року, яка є чинною.
Не визнання вини в скоєнні інкримінованого йому злочину обвинуваченим суд розцінює як форму захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за скоєне, зокрема беручи до уваги встановлення при проведенні психолого-психіатричної експертизою обставин, що ОСОБА_7 викладаються відомості у вигідному для себе світлі.
Таким чином, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_8 , тобто скоєнні злочину передбаченого ст. 115 ч.1 КК України.
При обранні міри покарання суд враховує підвищену ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер діянь підсудного, ставлення винного до наслідків своїх діянь, відомості про його особу, який в силу ст.89 КК України є несудимим, характеризувався позитивно, має постійне місце роботи.
Обставини, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_7 судом не встановлені.
При визнанні обставиною яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , вчинення злочину щодо особи похилого віку на наявність якої прокурор наголосив в судових дебатах, судова колегія виходить з нгаступного.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року з відповідними змінами "Про практику призначення судами кримінального покарання", встановлення пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення. Судам необхідно всебічно досліджувати матеріали щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитися в залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
ОСОБА_8 проживав тривалий час з матір`ю обвинуваченого однією сім`єю, останньому було достовірно відомо про його вік потерпілого, який становив більше семидесяти років, а отже ОСОБА_7 , було вчинено злочин відносно особи похилого віку.
З урахуванням встановленого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ст. 115 ч.1 КК України у виді позбавлення волі, що сприятиме досягненню мети його виправлення і перевиховання та, на думку суду, буде необхідним і достатнім засобом впливу для запобігання вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370, 374, 376 , суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ст. 115 ч.1 КК України і призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з часу взяття від варту 22 січня 2016 року.
Зарахувати засудженому ОСОБА_7 відповідно ч.5 ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 22 січня 2016 року по 27 липня 2016 року включно, в строк відбутого ним покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: одяг та взуття обвинуваченого ОСОБА_7 , пальто синього кольору, штани зеленого кольору, ботинки чорного кольору, які зберігаються у кімнаті для зберігання речових доказів Шишацького відділення поліції ГУНП в Полтавській області, повернути за належністю ОСОБА_7 .
Решту речових доказів: піднігтьовий вміст, матеріали дослідження, зразки крові підозрюваного ОСОБА_7 ; піднігтьовий вміст, пластини та зразки волосся, матеріали дослідження,одяг потерпілого ОСОБА_8 , светер сірого кольору, штани чорного кольору із слідами крові; виріз з килима із слідами крові, змиви крові вилучені в будинку ОСОБА_8 , сокиру та матеріали досліджень, пошкоджену полімерну сумку, що знаходяться на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів Шишацького відділення поліції ГУНП в Полтавській області, знищити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення експертизи в сумі 597 (п`ятсот дев`яносто сім) гривень 36 копійок .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, в той же термін з моменту вручення йому копії вироку, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженому.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_16 Куцин