ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 10 березня 2016 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, у кримінальному провадженні щодо засудженого
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, неодноразово судимого,
останній раз вироком Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
8 травня 2013 року за ч. 2 ст. 263 КК України до
покарання у виді громадських робіт на строк
150 годин,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
У касаційній скарзі прокурора викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, мотивуючи невідповідністю призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок м`якості через звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України, на що наголошувалось в апеляційній скарзі прокурора, яка безпідставно, без дотримання вимог ст. 419 КПК України, залишена апеляційним судом без задоволення.
В запереченнях на касаційну скаргу засуджений ОСОБА_5 вказує на законність та обґрунтованість судових рішень, постановлених щодо нього, тому просить залишити їх без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком суду також вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 12 серпня 2014 року, приблизно о 8-ій год., знаходячись поблизу приміщення школи по вул. Леваневського, 7, у м. Маріуполі, діючи умисно, повторно, з метою незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, для особистого вживання, незаконно придбав (знайшов) пакет з рослинною речовиною коноплею. Того ж дня, приблизно о 10-ій год., ОСОБА_5 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП, був затриманий працівниками міліції та доставлений до відділення міліції № 37 м. Маріуполя, де під час особистого огляду був виявлений та вилучений пакет, що знаходився при ньому із вмістом рослинної речовини, що є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабісом, вагою в перерахунку на суху речовину 35,13 г.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 жовтня 2015 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_5 внаслідок м`якості через звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, є обґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу засудженого. Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_5 , судом встановлено повне визнання вини, щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочину.
Втім, суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуваням, вказав лише на те, що останній не був помічений у зловживанні спиртними напоями, порушень громадського порядку не допускав, з сусідами підтримував добрі стосунки, тому дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Предметом розгляду в суді апеляційної інстанції була апеляційна скарга прокурора щодо м`якості призначеного засудженому покарання, однак апеляційний суд залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення, не повною мірою врахувавши положення статей 65, 66, 67 КК України, не мотивувавши свого рішення належним чином, у зв`язку із чим ухвала суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України не відповідає.

Посилання в ухвалі апеляційного суду на те, що засуджений позитивно характеризується, його відношення до вчиненого, те, що він на час апеляційного розгляду вже влаштувався на роботу є явно недостатнім для свідчення можливості виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Отже, як убачається з матеріалів провадження, суди не оцінили ступеня небезпечності особи для суспільства, обставин вчиненого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, ставлення засудженого до скоєного, рецидиву злочину, що свідчить про уперте небажання стати на шлях виправлення тощо.

З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в апеляційному суді за результатами проведення якого суду слід постановити законне судове рішення, мотивоване належним чином, при цьому звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України за тих самих обставин слід вважати м`яким.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 жовтня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-927км16 Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_7
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_8
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1