Справа № 481/622/16-к
Провадж.№ 1-в/481/107/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новий Буг подання начальника Жовтневого РВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області про застосування покарання за наявності двох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Засілля Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого.

Встановив:
Начальник Жовтневого РВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області звернувся до суду з вказаним поданням, в якому зазначив, що на виконання до КВІ надійшов вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.03.2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 128 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, залік 480 днів. До відбування вказаного покарання засуджений приступив в Новобузькому ВЦ № 103, починаючи з 11.04.2016 року. Проте, вже 11.05.2016 року до КВІ надійшов на виконання вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04.04.2016 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185, 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
Відтак, оскільки при ухвалені вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04.04.2016 року не було враховане покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.03.2016 року, посилаючись на статті 537, 539 КПК України, просив визначити порядок виконання покарань за вказаними вироками.
Прокурор у судовому засіданні підтримав подання, просив визначити порядок застосування покарань за двома вироками щодо засудженого, як такі, що підлягають самостійному виконанню.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали, які долучені доподання, суд приходе до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 02.03.2016 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст. 128КК України до 2 років обмеження волі. Залік 480 днів. Вирок набрав законної сили 02.04.2016 року.
Крім того, вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04.04.2016 року останній засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 був судом звільнений від відбування вказаного покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обов`язків передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 05.05.2016 року.
На час розгляду вказаного подання, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у вигляді обмеження волі, за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.03.2016 року, у Новобузькому ВЦ № 103.
Як вбачається з змісту зазначених вироків, 02.03.2016 року вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 визнаний винний у вчинені ним злочину 09.05.2015 року, а злочин, за який останній засуджений 04.04.2016 року цим же судом, вчинений ним 14.12.2015 року.
Оскільки суду не було відомо про засудження ОСОБА_4 02.03.2016 року Жовтневим районним судом Миколаївської області, або про набрання чинності відповідного вироку суду, призначаючи покарання за останнім вироком Жовтневий районний суд Миколаївської області не керувався положеннями ч.4 ст.70 КК України, які в такому випадку повинен був застосовувати при його призначені.
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за сукупністю злочинів із додержанням правил, передбачених у частинах першій третій цієї ж статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
За таких обставин, при визначенні покарання за двома вироками, при ухваленні останнього за часом вироку необхідно керуватися вимогами ч. 4 ст. 70 КК України та призначити покарання за сукупністю злочинів.
Однак, з урахуванням того, що за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04.04.2016 року засудженому призначено покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України з встановленням іспитового строку, а попереднім вироком визначено покарання у виді обмеження волі, яке слід відбувати реально, суд приходить до висновку, що обидва вироки щодо засудженого на час розгляду подання підлягають самостійному виконанню.
Керуючись п. 11 ст. 537, п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України,-
Постановив:
Подання Жовтневого РВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 березня 2015 року та вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.03.2016 року, що ухвалені відносно засудженого ОСОБА_4 , виконувати самостійно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської областиі протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя