ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі: [1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні 25 лютого 2016 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді справи апеляційним судом, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року,
Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Вироком суду також вирішено питання щодо заявлених цивільних позовів, судових витрат та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року апеляції прокурора, захисника ОСОБА_6 , який діяв в інтересах засудженого ОСОБА_5 , залишено без задоволення, апеляції потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволені частково. Вирок суду від 23 вересня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за те, що він 20 січня 2012 року, приблизно о 11-ій год. 55 хв.. керуючи на підставі довіреності технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак ч НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Салютній у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість руху на засніженому, і відповідно слизькому, дорожньому покритті, внаслідок чого втратив можливість контролювати рух свого автомобіля і допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ 3307 КО-413», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля під керуванням ОСОБА_5 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 отримали тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили їх смерть, та пасажир ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду із направленням матеріалів справи на новий апеляційний розгляд у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а саме статті 69, що призвело у наслідку до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_5 внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винуватість засудженого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, не оспорюються, як і кваліфікація дій за цим злочином.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи вирок суду без зміни, не врахував вимоги ст. 377 КПК України 1960 року.

Так, в ухвалі апеляційного суду згідно п. 8 ч. 1 ст. 377 КПК України 1960 року має бути зазначено докладні мотиви прийнятого рішення.

Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 377 КПК України 1960 року при залишені апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Апеляційний суд доводи апеляції прокурора повною мірою не перевірив, наведених вимог кримінально-процесуального закону не дотримався.

Так, за результатами розгляду наведеної апеляції, висновки апеляційного суду звелись до загальних формулювань, при цьому залишились не спростованими посилання прокурора на надмірно мяке покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду, що не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року, направити матеріали справи на новий апеляційний розгляд, під час якого суду необхідно врахувати наведене у цій ухвалі та за результатами проведення якого постановити законне і обгрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та направити матеріали справи на новий апеляційний розгляд.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-334км16 Категорія: ч. 3 ст. 286 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_15
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_16
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_2