Справа № 307/2124/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.11.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 , (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду кримінальне провадження за № 11-кп/777/336/16 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого,
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян в сумі 850 гривень.
Постановлено позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. В решті позову відмовлено.
Вирішено і питання про речові докази,
Згідно з вироком суду, 21 березня 2015 року, близько 11-ї години, ОСОБА_6 , на земельній ділянці, яка розташована в АДРЕСА_2 , під час конфлікту, умисно спричинив неповнолітній ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, що не потягли короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 порушують питання про скасування вказаного судового рішення та ухвалення апеляційним судом нового вироку, яким просять виправдати ОСОБА_6 за яч.1 ст.125 КК України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а сам вирок ухвалено з істотним порушенням закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону. Серед іншого вказує на те, що судом першої інстанції не дано належної оцінки невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, внаслідок чого під час судового слідства в даному кримінальному провадженні порушено вимоги ст.ст.337, 338 КПК України, чим суттєво обмежено право обвинуваченого на захист.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи, викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Судове рішення у даному кримінальному провадженні цим вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Так, відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
В свою чергу, згідно положень ст.338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
З контексту даної правової норми слідує, що такої підстави для зміни обвинувачення під час судового розгляду, як відсутність сформульованого обвинувачення, в кримінальному процесуальному законі не міститься.
Згідно ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
З матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , зокрема, обвинувального акта від 26 червня 2015 року убачається, що, на порушення вимог ст.291 КПК України, відносно останнього органом досудового слідства не сформульовано обвинувачення.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не замінює необхідності формулювання обвинувачення.
Суд першої інстанції, ухвалою від 25.08.2015 року призначивши кримінальне провадження до розгляду по суті, на вказані недоліки обвинувального акта уваги не звернув і на порушення вимог ст.337 КПК України, розпочав судовий розгляд щодо особи, якій у передбаченому законом порядку не висунуто обвинувачення.
Крім того, прийнявши, в порушення вимог ст.ст.314, 337, 338 КПК України до провадження змінений з підстав, не передбачених законом, обвинувальний акт від 09.03.2016 року , в судовому засіданні від 14.03.2016 року, суд, на порушення вимог ч.4 ст.338 КПК України, перерви в судовому розгляді, для надання обвинуваченому та його захиснику можливості підготуватись до захисту від нового обвинувачення не оголосив, тим самим суттєво обмеживши право ОСОБА_6 на захист.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що оскаржене судове рішення підлягає до безумовного скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження, під час якого суду необхідно вжити заходів для усунення зазначених недоліків, дотримання вимог розділу IV КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: