Номер провадження 1-кс/754/1546/15
Справа № 754/8751/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2015 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві клопотання клопотання старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000095 від 11.06.2015 р. про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з старшим прокурором прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000095 від 11.06.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України.
Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, протиправно заволоділи шахрайським шляхом часткою підприємства ТОВ «ЕКУМЕНА»-99%, якому належать нежилі приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3442,1 кв.м., в результаті чого компанії "НУНВАРТ ВЕНЧУРС ЛІМІТЕД" були заподіяні збитки, на підставі права власності на корпоративні права ТОВ "ЕКУМЕНА".
В ході досудового розслідування виникла необхідність накладення арешту на майно, а саме на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 на нежитлові будівлі ; літ «Д», площею 2669, 7 кв.м. літ «Ж» площею 772, 4 кв.м.-загальною площею 3442 кв.м., зареєстровані на ТОВ «Екумена» ( ).
Прокурор клопотання підтримав за викладених обставин, просив задовольнити.
Відповідно до вимог ст.172 ч.2 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання у відсутності інших осіб.
Заслухавши доводи прокурора, дослідивши надані докази у обґрунтування клопотання в кримінальному провадженні в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання за наступних підстав.
У провадженні старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000095 від 11.06.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України.
Відповідно ч.3,ч.4,ч.5 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухвалені рішення. Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним в 167 ч.2 КПК України.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен урахувати підстави застосування арешту майна, передбаченні ст.173 КПК України.
Арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально-протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Арешт майна застосовується з метою забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна (ст. 59 КК).
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Проте слідчим не доведено необхідність арешту, у клопотанні лише перераховані показання свідків, не зроблено висновку з об`єму зібраних доказів і не обґрунтовані підстави для накладення арешту, відсутня обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Також, слідчим в клопотанні не зазначено вартість майна, яке належить арештувати, відсутнє обґрунтування його співрозмірності із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 41 ч.3 Конституції України Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14,132,159-166 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000095 від 11.06.2015р. за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України про арешт майна, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: