Справа №489/2254/16-к 27.10.2016
Провадження: № 11-кп/784/640/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 309 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0001695 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краснодон Луганської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше судимої:
1). 10 грудня 2010 року Центрально-міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 1, 4 ст. 70 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Горлівка Донецької області, зареєстрованої в АДРЕСА_3 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 192 КК України
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_9
захисник: ОСОБА_6
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, та їй призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, та їй призначено покарання у виді штрафу в сумі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.
В апеляційній скарзі, поданій захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , апелянт просить вирок змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та призначити останній покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Обвинувачена ОСОБА_8 вирок суду не оскаржила.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скару.
Не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 , доведеності її вини та фактичні обставини, встановлені під час судового розгляду, апелянт зазначає, що вважає вирок суду першої інстанції в частині призначення його підзахисній ОСОБА_7 покарання незаконним та таким, що не відповідає особі винної та тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.
Зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував особисті дані обвинуваченої, а обмежився формальним посиланням на обставини, що пом`якшують покарання, при цьому не надавши їм належної оцінки, не врахував той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 щиро покаялась, сприяла розкриттю злочину, злочин вчинила у зв`язку зі складним матеріальним становищем, оскільки є переселенкою з окупованих територій.
Вказує, що хоча ОСОБА_7 і характеризується за місцем проживання посередньо, проте спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину 2000 року народження, на даний час ОСОБА_7 вагітна.
На думку захисника вищевказані обставини у їх сукупності свідчать про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2016 року об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в АДРЕСА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , під приводом обміну грошових купюр заволоділа грошовими коштами останньої на суму 20 000 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.
Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 20 000 грн.
Крім того, 04 квітня 2016 року о 12 годині 45 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в АДРЕСА_5 , маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_11 , під приводом обміну грошових купюр заволоділа грошовими коштами останнього на суму 9 250 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.
Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинила потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 9 250 грн.
Крім того, 05 квітня 2016 року об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в АДРЕСА_6 , маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , під приводом обміну грошових купюр заволоділа грошовими коштами останньої на суму 1 300 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.
Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинила потрепілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 1 300 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, прокурора про залишення вироку без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушень, за які її засуджено, за вказаними у вироку обставинами, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України. В цій частині вирок суду апелянтом не оскаржується.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував як характер і тяжкість вчиненого нею злочину, які є злочином середньої тяжкості, так і дані, що характеризують особу обвинуваченої, яка раніше судима, вину визнала повністю, має на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює, характеризується задовільно.

Крім того, суд врахував, що обвинувачена добровільно відшкодувала завдану шкоду, а також скоєння злочину щодо осіб похилого віку.

З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченій покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Доводи в апеляційній скарзі захисника про пом`якшення призначеного покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України є безпідставними, оскільки наведені апелянтом у скарзі обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного строку покарання.

А тому покарання обвинуваченій призначено в мінімальному розмірі санкції за ч.2 ст. 190 КК України і є справедливим і достатнім для її виправлення.

Призначення саме такої міри покарання у вироку належно мотивовано, тому не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченій покарання є надто суворим. Крім того, на момент апеляційного розгляду апелянтом не надано належного підтвердження стану вагітності ОСОБА_7 , а тому доводи апелянта в цій частині безпідставні.

З огляду на наведене апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: