Номер провадження: 11-кп/785/432/16
Номер справи місцевого суду: 513/1278/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі апеляційну скаргу першого заступника прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 14.01.2016р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою 9 класів, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 :
- раніше судимого 23.06.2015 Саратським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт;
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту, за ч. 2 ст. 389 КК України до 3 місяців арешту. На підставі ч.1ст.70 КК України шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4-х місяців арешту
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання у виді 22 днів позбавлення волі за вироком Саратського районного суду Одеської області від 23.06.2015 за ч. 1 ст. 125 КК України та остаточно призначено покарання у вигляді 4 місяців 22 днів арешту.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що 30.08.2015року , в період з 01 по 04 год., точного часу встановити не надалося можливим, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи злочинний намір, з метою власної наживи, шляхом вільного доступу таємно з карману брюк ОСОБА_11 , що лежав в нетверезому стані біля дверей бару, викрав грошові кошти в сумі 9600 грн., які належали потерпілому. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_8 ухилився від відбування громадських робіт за вироком Саратського районного суду Одеської області від 23.06.2015року, що виразилося у не з`явленні до КЗ «Саратський ДНЗ (ясла-садочок) №1» для їх виконання. Станом на 10.09.2015 року загальна кількість невідпрацьованих годин громадських робіт склала 176 (сто сімдесят шість).

На вирок суду першим заступником прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу про скасування вказаного вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ч.1 ст.349 КПК України визначено, що після виконання дій, передбачених ст.348 КПК України, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження.

Згідно ч.2 вищевказаної норми обсяг доказів, які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути зміненими.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, окрім іншого, в мотивувальній частині вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Ч.4ст.95 КПК України визначено, що суд може обґрунтувати свої висновки лише не показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку передбаченому ст.225 цього Кодексу.

Зокрема, як вбачається з журналу судового засідання та звукозапису процесу, який містиця на технічному носії інформації ком пакт-диску, під час судового засідання 02.12.2015р. суд за згодою учасників процесу змінив раніше обраний спрощений порядок дослідження доказів у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 та прийняв рішення про необхідність виклику в судове засідання та допиту в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вказані особи були допитані з приводу обставин кримінального провадження під час судових засідань 02.12.2015р. та 16.12.2015р.

Між тим, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд, в порушення наведених вище вимог процесуального закону, змінюючи порядок дослідження доказів, не виніс відповідної ухвали, як цього вимагає закон.

Більш того, суд не відобразив показання свідків, які були наданні ними під час судового провадження, не дав їм належну оцінку, та безпідставно вказав, що кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, пославшись у вироку лише на показання обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_11 .

Невиконання судових вимог ч.4 ст.195, ч.2 ст.349 та ч.3 ст. 374 КПК України призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що згідно з п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України тягне скасування вироку з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Крім того, як вбачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції при визначенні мотивів призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 невірно застосовано правила, передбачені п.4 ч.2 ст.72 КК України, згідно яких одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Як наслідок, при призначенні покарання за сукупністю вироків, судом неправильно переведено менш суворий вид покарання в більш суворий вид.

Так, згідно оскаржуваного вироку невідбута ОСОБА_8 частина покарання складає 176 годин громадських робіт, яка за правилами п.4 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків становить 22 дні арешту, а не 22 дні позбавлення лі, як зазначив про це суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку.

В подальшому зазначене вище порушення потягло за собою неправильне призначення остаточного покарання ОСОБА_8 за правилами ч.1 ст.71 КК України.

З огляду на вимоги п.3 ч.1 ст. 413 КПК України переведення одного виду покарання в інше не за правилами, передбаченими ст.72 КК України, є неправильним тлумаченням кримінального закону, що суперечить його точному змісту, та згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України є також підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Саратського районного суду Одеської області від 14.01.2016р., стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.1ст.185, ст.389 КК України з застосуванням ст.ст.70,71 КК України до покарання у вигляді 4-х місяців 22-х днів арешту, скасувати.
Призначити у зазначеному кримінальному провадженні новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4