Справа № 1-1316/142/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/6/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_16 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , засудженого ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_15 , засудженого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_17 в інтересах засудженого ОСОБА_15 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кульчиці Самбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, одруженого, проживаючого у АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України несудимого,

засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 146 КК України на 8 років позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_12 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 призначено остаточне покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок відбуття покарання ОСОБА_12 постановлено рахувати з 06.12.2010 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новогорлівка Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого у АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України несудимого,

засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 146 КК України на 7 років позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_13 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_13 призначено остаточне покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок відбуття покарання ОСОБА_13 постановлено рахувати з 06.12.2010 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_13 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова. українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, проживаючого у АДРЕСА_3 , неодноразово судимого, останній раз вироком Апеляційного суду Львівської області від 23.03.2009 року за п.п. 9, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України до довічного позбавлення волі,

засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 146 КК України на 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_14 призначено за цим вироком покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 71 КК України покарання за цим вироком постановлено поглинути покаранням, призначеним ОСОБА_14 за вироком апеляційного суду Львівської області від 23.03.2009 року у виді довічного позбавлення волі, та остаточне покарання ОСОБА_14 призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок відбуття покарання ОСОБА_14 постановлено рахувати з 27.07.2006 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_14 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, з середньою освітою, проживаючого у АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 146 КК України на 5 років позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_15 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_15 призначено остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок відбуття покарання ОСОБА_15 постановлено рахувати з 02.02.2012 року

Постановлено стягнути з ОСОБА_15 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.

Згідно вироку суду першої інстанції, в січні 2002 року ОСОБА_12 дізнався від ОСОБА_18 про те, що знайомі останнього громадяни Чеської Республіки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які займаються підприємницькою діяльністю, мають на меті придбати вживані військові акумулятори на території України. З метою заволодіння їхніми грошовими коштами та введенням потерпілих в оману, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_18 свої послуги по закупівлі акумуляторів, мотивуючи, що у м. Львові має впливових осіб у Збройних Силах України.

З метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на заволодіння грошовими коштами, в квітні 2002 року, ОСОБА_12 створив стійку організовану групу, до складу якої залучив ОСОБА_21 , кримінальну справу щодо якого постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.10.2013 року закрито на підставі ч. 8 ст. 6 КПК України у зв`язку із смертю обвинуваченого, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та невстановлених слідством осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження. Всі учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, мали єдиний умисел на вчинення заволодіння чужим майном, подальшим привласненням його на свою користь, були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх. З метою конспірації своєї діяльності члени організованої групи, для того, щоб потерпілі не могли їх в подальшому впізнати, використовували спеціально приготовлені маски, одяг, який максимально схожий на формений одяг військовослужбовців Збройних Сил України, предмет схожий на барабанний револьвер, узгодження дій по застосуванню у ході нападу фізичного та психологічного насильства до потерпілих, підготовку шляхів та способів втечі після нападів та запобігання затримання правоохоронними органами, використання для підготовки і організації вчинення нападу та зберігання викраденого майна наявних у користуванні приміщень, засоби для подолання опору потерпілих та зв`язування останніх з метою полегшення вчинення опору металеві наручники, клейкі стрічки, розподіл викрадених під час нападу грошових коштів між членами наведеної злочинної групи в залежності від ролі та участі кожного з них у підготовці та вчиненні нападу.

ОСОБА_12 діяв як організатор групи, у відповідності до розподілу функцій, розробив та узгодив з учасниками план дій, керував діяльністю групи під час підготовки та скоєння злочину, підшукував та залучав до вчинення злочинів учасників, розподіляв обов`язки між членами групи, об`єднував та координував зусилля всіх членів групи під вчинення злочину, визначав спосіб та місця передачі грошей, які вимагали у потерпілих, розподіляв отримані від злочинної діяльності гроші між учасниками групи в залежності від їх участі в скоєнні злочину, підшукував для вчинення злочину зброю, а також брав безпосередню участь у скоєному злочині.

Невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, будучи безпосереднім виконавцем підготовки та вчинення злочину, у відповідності до розподілу функцій, займалась пошуком будинку, який знаходиться у місті, відділеному від інших будинків, залучила до скоєння злочину ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та невстановлених слідством осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, під час відсутності ОСОБА_12 керувала діями учасників організованої групи, розподіляла між ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, отримані від ОСОБА_12 гроші, а також приймала безпосередню участь у чиненні тиску на потерпілих та їх незаконному утриманні в будинку.

ОСОБА_21 будучи безпосереднім виконавцем злочину, згідно відведеної йому ролі, підшукав для вчинення злочину форму військовослужбовця в званні «майора» Збройних Сил України, видаючи себе за військовослужбовця, ввійшов у довіру потерпілих та шляхом обману завів потерпілих в приміщення дачного будинку, а також приймав безпосередню участь у вчиненні злочину.

ОСОБА_14 приймав безпосередню участь у вчиненні злочину, згідно відведеної йому ролі, на виконання вказівки невстановленої слідством особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, підшукав дачний будинок для вчинення злочину, який знаходиться на території садово-кооперативного товариства «Карпати-1» в с. Бережани Пустомитівського району Львівської області та приймав участь у незаконному утриманні потерпілих в будинку.

ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, були безпосередніми виконавцями злочину, згідно відведених їм функцій, вчиняли напад на потерпілих, наносили їм тілесні ушкодження та, подолавши їх опір, зв`язали та незаконно утримували в одній з кімнат будинку. Під час протиправного утримання потерпілих в будинку ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, здійснювали їх цілодобову охорону та не давали їм можливості спілкуватись між собою.

З метою реалізації розробленого та погодженого учасниками злочинної групи плану, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, в середині квітня 2002 року доручив учаснику організованої групи ОСОБА_14 знайти та взяти у тимчасову оренду дачний будинок неподалік м. Львова. На виконання цієї вказівки ОСОБА_14 в квітні 2002 року через свого знайомого ОСОБА_22 знайшов дачний будинок, який знаходиться на території садово-кооперативного товариства «Карпати-1» в с. Бережани Пустомитівського району Львівської області. У подальшому, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, разом із ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, обладнали вказаний будинок для тимчасового утримання потерпілих.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 , діючи згідно розробленого та погодженого плану дій, 28.04.2002 року, ввійшовши у довіру до ОСОБА_18 та громадян Чеської Республіки керівника торгової фірми ТзОВ «МНМ ЕКО» ОСОБА_23 та співробітника цієї ж фірми ОСОБА_24 , переконав останніх у досягненні домовленості з заступником командуючого Прикарпатського військового округу в званні «генерала» Збройних Сил України, про поставку партії акумуляторів в Чеську Республіку та запропонував їм поїхати разом з ним в м. Львів для нібито огляду взірця військового акумулятора. Коли ОСОБА_18 , ОСОБА_23 та ОСОБА_25 погодились на цю пропозицію, вони разом із ОСОБА_12 цього ж дня на автомобілі «Шкода Октавія», р.н. НОМЕР_1 , який належить торговій фірмі ТзОВ «МНМ ЕКО», прибули на територію дачного кооперативу, що в с. Бережани Пустомитівського району Львівської області.

У відповідності до розподілених раніше членами групи функцій, ОСОБА_21 , будучи вдягнений у військову форму та видаючи себе за майора Збройних Сил України, запропонував ОСОБА_18 , ОСОБА_23 та ОСОБА_26 зайти в дачний будинок, вказавши, що він належить йому, де мали показати взірець військового акумулятора. Після чого мали поїхати на дачу генерала Збройних Сил України, який буде безпосередньо здійснювати поставку акумуляторів у Чеську Республіку.

ОСОБА_18 , ОСОБА_23 та ОСОБА_25 увійшли у приміщення будинку, а ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та інші невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, діючи згідно відведених ролей, з метою відкритого заволодіння чужим майном, здійснили напад на потерпілих та поваливши їх на підлогу, зв`язали останнім руки та ноги заздалегідь приготовленим скетчем, після чого почали наносити удари руками та ногами по тілу, чим завдали ОСОБА_23 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 44/2002 від 13.05.2002 року відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Подолавши опір потерпілих ОСОБА_12 , діючи згідно відведеної йому ролі, погрожуючи предметом схожим на барабанний револьвер, який був заготовлений завчасно для скоєння даного злочину, та погрожуючи вбивством, приставивши предмет схожий на барабанний револьвер до голови ОСОБА_23 та пред`явив вимогу про передачу йому 300 тис. доларів США.

Коли ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , перебуваючи у безпорадному стані погодились на цю вимогу, ОСОБА_12 повідомив їх, що вказані гроші вони повинні передати частинами, а саме 90 тис. доларів США необхідно передати готівкою в м. Кошице, що у Республіці Словаччина, а решту 210 тис. доларів США необхідно перерахувати на вказаний ним рахунок банку у м. Будапешті в Угорщині. Після цього, ОСОБА_12 заставив ОСОБА_27 передзвонити по мобільному телефону до свого співробітника ОСОБА_28 в республіку Чехія, який у той час працював виконавчим директором ТзОВ «МНМ ЕКО» та повідомив його про те, що нібито ним досягнуто домовленості про поставку на підприємство ТзОВ «МНМ ЕКО» партії акумуляторів, а тому для виконання всіх умов угоди йому необхідно передати представнику продавця, який матиме при собі візитку ОСОБА_27 , частину грошових коштів у сумі 90215, 10 доларів США в м. Кошице Республіка Словаччина. Також, ОСОБА_23 , перебуваючи під тиском ОСОБА_12 та інших учасників організованої ним групи, повідомив ОСОБА_29 про необхідність перерахунку суми в розмірі 210 тис. доларів США на розрахунковий рахунок в банку в м. Будапешт Угорщина. Водночас, під час виконання цієї вимоги, ОСОБА_23 , використовуючи незнання членами організованої групи чеської мови, свідомо змінив одну з цифр номеру розрахункового рахунку, що унеможливило перерахування вказаної суми.

Після закінчення телефонної розмови між ОСОБА_23 та ОСОБА_30 , отримавши згоду на передачу коштів, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, у відповідності до відведених їм ролей, насильно завели в ізольовану кімнату ОСОБА_18 та громадян Чеської Республіки Граховець ОСОБА_31 та ОСОБА_24 , де упродовж 28-30 квітня 2002 року стали незаконно утримувати їх в приміщенні будинку, здійснюючи при цьому їх цілодобову охорону та не даючи можливості потерпілим самостійно вийти з приміщення. З метою запобігання у подальшому їх впізнання ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, постійно носили заздалегідь приготовлені маски, постійно утримували ОСОБА_18 та громадян Чеської Республіки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 зі зв`язаними руками і ногами та пов`язками на очах.

Під час вчинення нападу та незаконного утримання потерпілих у дачному будинку, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, погрожуючи потерпілим застосуванням зброї, заволоділи мобільним телефоном вартістю 700 грн., гаманцем вартістю 80 грн., грошима в сумі 200 грн., що належали ОСОБА_18 , а всього на загальну суму 980 грн., чим завдали йому значної матеріальної шкоди, 5 тис. чеських крон, що згідно курсу НБУ становить 788 грн., які належали ОСОБА_26 , чим завдали останньому значної матеріальної шкоди, та 10 тисяч доларів США, що згідно курсу НБУ становить 53 274 грн., які належали ОСОБА_23 , чим завдали йому матеріальної шкоди у особливо великих розмірах.

У подальшому, діючи згідно розробленого плану, ОСОБА_12 29 квітня 2002 року прибув у м. Кошице, що у Республіці Словаччина, де виступаючи у ролі представника продавця товару (вживаних акумуляторів) в м. Кошице, пред`явив ОСОБА_32 візитку ОСОБА_27 , отримав від останнього по письмовій розписці гроші у сумі 90 тисяч 215, 10 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 480 тисяч 612 грн., чим торговій фірмі ТзОВ «МНМ ЕКО» завдано матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Враховуючи, що ОСОБА_33 було змінено одну цифру в номері рахунку банку в м. Будапешт Угорщина, банком з Республіки Чехія не було здійснено проплату грошей в сумі 210 тисяч доларів США на розрахунковий рахунок банку м. Будапешт Угорщина по платіжному дорученню, яке виписав ОСОБА_34 , а тому ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та інші невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, по незалежних від них обставинах, не змогли отримати вказану суму грошей.

Усього, під час вчинення розбійного нападу ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та інші невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, заволоділи коштами на загальну суму 535 тисяч 654 грн.

Окрім цього, діючи згідно розробленого та погодженого плану дій ОСОБА_12 з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою реалізації свого злочинного умислу разом із ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна у особливо великих розмірах із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, 28.04.2002 року о 11 год. з метою викрадення шляхом обману, з корисливих мотивів запросили у дачний будинок, що на території садово-кооперативного товариства «Карпати-1» в с. Бережани Пустомитівського району Львівської області під приводом ознайомлення із взірцем військового акумулятора, ОСОБА_35 та громадян Чеської Республіки ОСОБА_23 і ОСОБА_24 , при цьому зв`язали останнім руки та ноги скетчем, помістили в одну із кімнат вказаного будинку, нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_23 , які згідно судово-медичної експертизи № 44/2002 від 13.05.2002 року відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, погрожуючи застосуванням предметом схожим на барабанний револьвер у разі їхньої втечі, незаконно позбавили волі потерпілих та незаконно утримували їх на протязі трьох діб.

30.04.2002 року, ОСОБА_18 та громадяни Чеської Республіки ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , боячись за своє життя та сприймаючи погрози нападників, як реальні, скориставшись неуважністю ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та невстановлених слідством осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, розбивши вікно, вискочили з другого поверху дачного будинку та втекли від нападників і звернулись за допомогою у правоохоронні органи України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_12 , засуджений ОСОБА_12 , засуджений ОСОБА_13 , захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , захисник ОСОБА_16 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , засуджений ОСОБА_14 , захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_15 , засуджений ОСОБА_15 , захисник ОСОБА_17 в інтересах засудженого ОСОБА_15 подали апеляції.

В апеляції захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_12 просить скасувати вирок в частині засудження ОСОБА_12 , а кримінальну справу направити на додаткове розслідування. Вважає, що вирок є необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, досудове слідство проведено однобічно та неповно. Вказує, що пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення, зокрема у створенні ним стійкої організованої групи не підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами. Показання свідків, потерпілих та первинні показання ОСОБА_14 , дані під час досудового слідства суттєво різняться, не співпадають між собою як про обставини вчинення злочину так і про роль підсудних, містять суттєві протиріччя, які не усунуто. Поза увагою слідства залишено факт відсутності належних ОСОБА_12 відбитків пальців, які було вилучено з місця незаконного утримання потерпілих. Незважаючи на те, що згідно показань потерпілих на місці події знаходився ОСОБА_22 , був озброєним, проте на слідстві справу відносно нього закрито за відсутністю в його діях складу злочину. Зазначає, що протоколи пред`явлення для впізнання потерпілим не відповідають вимогам КПК України і не можуть бути доказом у справі. Згідно проведеної почеркознавчої експертизи текст розписки про отримання коштів та підпис виконані не ОСОБА_12 , що на думку апелянта спростовує факт отримання ОСОБА_12 грошей. Відсутні дані про те, що ОСОБА_12 29.04.2002 року виїжджав за межі України. Ставить під сумнів показання ОСОБА_14 про обставини вчинення злочину, оскільки такі показання дані через 8 років з дня події, як і проведені з потерпілими впізнання.

Особливу увагу звертає на те, що суд не довів того факту, що саме ОСОБА_12 створив стійку організовану групу, до складу якої входили інші засуджені. Зазначає, що такі висновки суд зробив, ґрунтуючись лише на показаннях засудженого ОСОБА_14 , від яких останній в подальшому відмовився, вказавши, що працівники міліції чинили на нього психологічний тиск.

В апеляції засуджений ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду, який на думку апелянта є незаконним, однобічним, необґрунтованим та необ`єктивним. Зняти з нього пред`явлене обвинувачення та винести законний вирок, за ст. 263 та ст. 28 КК України виправдати. Покликається на порушення його прав, передбачених ст.ст. 9, 21, 27, 28, 29, 59, 62, 63, 64 Конституції України. Заперечує свою вину в інкримінованих злочинах, вказує на сфабрикованість відносно нього справи. Покликається на те, що не взято до уваги його показання дані ще у 2002 році. Згідно інформації прикордонної служби України, даних про перетин ним кордону немає. Відбитки його пальців відсутні. Розписка про одержання грошей, відповідно до висновку експертизи, виконана не ним. Вказує, що у вироку є покликання на показання ОСОБА_36 , згідно яких останній не був знайомий з ОСОБА_12 , проте, як зазначає апелянт, вони все ж таки були знайомі ще з початку 90х років. Крім того, як і його захисник, зазначає, що, на його думку, його слід виправдати за ст. 263 та ст. 28 КК України, що є фундаментом надуманого та сфабрикованого обвинувачення.

В апеляції засуджений ОСОБА_13 просить скасувати вирок, а справу направити на новий судовий розгляд для проведення повного та об`єктивного розгляду справи. Заперечує свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Покликається на повну фабрикацію органом досудового слідства та судом кримінальної справи щодо нього. Вказує, що фактично був затриманий 03 грудня 2010 року, коли його із м. Старий Самбір на машині привезли до Львова, проте, у вироку суду зазначено, що його затримали 06 числа. Заперечує свої показання, на які суд покликався у вироку, про те, що на час скоєння злочину знаходився у Старосамбірському райвідділі міліції. Покликається на фабрикацію його відбитків пальців, оскільки такі знаходяться у базі правоохоронних органів ще з початку 90-х років.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_13 просить закрити порушену відносно нього кримінальну справу, яку вважає сфабрикованою.

В апеляції захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_14 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_14 , виправдати останнього та закрити справу за відсутністю в його діях складу злочину.

В обґрунтування покликається на однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Вказує, що в матеріалах кримінальної справи немає доказів вини ОСОБА_14 в інкримінованих злочинах. Звертає увагу, що в основу вироку покладені покази ОСОБА_14 , дані ним на досудовому слідстві. Але у судовому засіданні ОСОБА_14 заявив, що дані покази були отримані незаконно, із застосуванням до нього психологічного тиску, та у такий спосіб щоб ОСОБА_14 оговорив ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 . Окрім цього, працівники міліції примусили ОСОБА_14 письмово відмовитись від захисника. Згідно проведених за участю ОСОБА_14 пред`явлення фотографій для впізнання 09.03.2010 року, 11.02.; 02 03.06.2010 року, останній нібито впізнав фігурантів справи. Разом з тим, дана слідча дія була проведена усупереч ст.ст. 174, 309 КПК України /в ред. 1960 року/, без попереднього допиту ОСОБА_14 з докладним описом цих осіб.

Крім того, згідно протоколів пред`явлення фотографій до впізнання від 02.06.2010 року, участь у проведенні цих слідчих дій приймав один і той самий статист, що на думку апелянта є також порушенням норм ст. 174 КПК України /в ред. 1960 року/.

Також покликається на те, що суд не взяв до уваги покази засуджених ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_37 , які неодноразово стверджували, що раніше вони не знались між собою та не могли бути разом у дачному кооперативі. Разом з тим, суд поклав в основу вироку суперечливі та непереконливі покази свідків ОСОБА_38 та ОСОБА_39 . Також, у судовому засіданні не було вирішено ряд клопотань ОСОБА_14 про виклик у засідання слідчого ОСОБА_40 з приводу виконання ним вимог ст.ст. 217-218 КПК України /в ред. 1960 року/ та понятих, що були присутні при пред`явленні ОСОБА_14 фотографій для впізнання. Судом не досліджено момент виявлення відбитків пальців рук засуджених, безпідставно відхилено клопотання про виклик у судове засідання понятих, які були присутні при огляді місця події, та не враховано, що потерпілі у справі не впізнали у ОСОБА_14 особу, яка незаконно їх утримувала разом з іншими особами. Всупереч вимогам ст. 318 КПК України /в ред. 1960 року/ суд свідомо обмежив у часі захисників засуджених для підготовки у судових дебатах.

В апеляції захисник ОСОБА_16 в інтересах засудженого ОСОБА_14 просить скасувати вирок суду та виправдати ОСОБА_14 за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України. Заперечує вину ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих злочинів, а справу щодо нього вважає сфабрикованою. Покликається на те, що на досудовому слідстві ОСОБА_14 був позбавлений права на захист, що є істотним порушенням кримінально-процесуального закону, а всі слідчі дії проводились з порушенням вимог КПК України /в ред. 1960 року/. На досудовому слідстві на ОСОБА_14 чинився тиск, обманним шляхом ОСОБА_14 примусили відмовитись від адвоката. В судовому засіданні не було досліджено всіх фактів, не допитано усіх свідків. Не вмотивовано рішення про те, чому суд не взяв до уваги показання ОСОБА_14 , які він давав у судовому засіданні. У вироку суду перекручені показання свідка ОСОБА_22 , який у судовому засіданні ствердив, що він ніяких ключів не давав і не брав, із ОСОБА_14 на дачі не був, а показання, дані ним на досудовому слідстві, не писав та не читав, а лише ставив підпис. Вказує, що суд не надав учасникам процесу часу, достатнього для підготовки до судових дебатів. Крім цього, суд не взяв до уваги, що у захисника ОСОБА_16 разом з ОСОБА_14 є на утриманні троє неповнолітніх дітей.

В апеляції засуджений ОСОБА_14 просить скасувати вирок та виправдати його за ч. 3 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України. В обґрунтування покликається на порушення щодо нього положень Конституції України, вимог КПК України, положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, не враховано практику Європейського суду з прав людини, всі слідчі дії, проведені на досудовому слідстві до 15.02.2011 року, були незаконними. Вважає, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, допущено істотні порушення кримінально-процесуального закону, кримінальна справа сфабрикована. Покликається на порушення його права на захист на досудовому слідстві. Так, будучи допитаний у даній справі в якості свідка, у нього відібрали заяву про відмову від участі захисника. Проте, згодом його статус невідомо як було змінено на підозрюваного. При проведенні впізнання по фотографіям та очних ставках з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на нього чинився психологічний тиск працівниками органу досудового слідства, які змушували його писати заяву про відмову від захисника. При пред`явленні фотографій для впізнання, без участі захисника, був проінформований на кого саме показати. Присутні при цьому поняті, зацікавлені особи, які відбувають покарання та співпрацюють з адміністрацією установи. Суд безпідставно відхилив клопотання ОСОБА_14 про виклик у судове засідання свідків, не взяв до уваги дані у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_39 . Згідно показань потерпілих, останні з ОСОБА_41 не знайомі та його не бачили. Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні не зміг ствердити, що бачив ОСОБА_43 у себе на дачі. Покликається на те, що в момент скоєння злочину знаходився на своєму робочому місці, де працював слюсарем. Проте, суд не викликав свідків, які б могли це підтвердити. Щодо наявних на переносних предметах його відбитків пальців рук, то вказує, що за час перебування у ЛСІ у нього неодноразово, без участі адвоката, невідомо для чого, примусово відбирали відбитки пальців рук.

Також покликається на однобічність та неповноту судового слідства, оскільки судом безпідставно відхилено ряд заяв-клопотань, не було досліджено всіх обставин справи, які мали вагоме значення для її вирішення. Вважає, що суд порушив його право на захист, оскільки не надав достатньо часу для підготовки до судових дебатів.

Зазначає, що ні слідством, ні судом не було повно досліджено дані про його особу /наявність на вихованні неповнолітніх дітей, трудова книжка, атестат про середню освіту, характеризуючи дані з місця проживання/. Вказує, що суд у вироку помилково зазначив про його засудження Радехівським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 142 КК України, вказавши невірну статтю.

В апеляції захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_15 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_15 , а кримінальну справу закрити на підставі ст. 6 п. 2 КПК України /в ред. 1960 року/. Вважає вирок суду незаконним, безпідставним, таким, що не відповідає обставинам та матеріалам справи. Вказує на відсутність доказів вини ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих злочинів, що підтверджується показаннями інших засуджених та свідків. Зазначає, що на час скоєння злочинів ОСОБА_15 не покидав місця свого проживання, а про те, що ОСОБА_15 перебуває у розшуку у зв`язку із вчинення злочину їм не було відомо. Разом з тим вважає, що суд при призначенні ОСОБА_15 покарання мав всі підстави застосувати положення ст. 69 КК України, з огляду на ряд обставин, що пом`якшують покарання, та стан здоров`я ОСОБА_15 .

В апеляції захисник ОСОБА_17 в інтересах засудженого ОСОБА_15 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_15 , виправдати останнього та закрити справу на підставі ст. 6 п. 2 КПК України /в ред. 1960 року/. Вважає вирок суду незаконним, безпідставним, таким, що не відповідає обставинам та матеріалам кримінальної справи. Заперечує вину ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих злочинів. Вказує, що у матеріалах кримінальної справи відсутні свідчення будь-кого з потерпілих, засуджених чи свідків, що вказували би на причетність ОСОБА_15 до вчинення злочину. Підставою для затримання ОСОБА_15 були покази засудженого ОСОБА_44 , дані ним на досудовому слідстві, хоча у таких, як зазначає апелянт, не вказується на причетність ОСОБА_15 до скоєного злочину. При проведенні за участю ОСОБА_44 такої слідчої дії, як пред`явлення фотознімків для впізнання від 02.06.2010 року було порушено вимоги ст. 174 КПК України /в ред. 1960 року/. У поясненнях до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 02.06.2010 року ОСОБА_14 вказує, що на фотознімку № 2 впізнає чоловіка на ім`я ОСОБА_45 , якого бачив в приміщенні «сауни» у кінотеатрі та при додатковому допиті як свідка від 02.06.2010 року ОСОБА_14 зазначив, що не може точно стверджувати чи ОСОБА_45 перебував на дачі, де утримувались потерпілі.

Крім того, звертає увагу, що засуджений ОСОБА_14 в судовому засіданні категорично відмовився від раніше даних ним показів та пояснив, що на досудовому слідстві під моральним тиском працівників міліції оговорив інших засуджених, серед яких є і ОСОБА_15 , якого як пояснив ОСОБА_14 , раніше ніколи не знав і не бачив.

Вважає, що висновки суду, викладені у вироку, про те, що з урахуванням показань засудженого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , перебуваючи у сауні, яка розміщена у кінотеатрі, навесні 2002 року разом з ОСОБА_46 та іншими невстановленими особами, приймав участь у підготовці та розробленню плану, щодо вчинення розбою та незаконного утримання потерпілих, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами, оскільки ні на досудовому слідстві, ні у судовому засіданні дані обставини не були предметом дослідження.

Як на доказ вини ОСОБА_15 суд покликався на наявність вилучених з місяця події відбитків пальців, серед яких один відбиток належить ОСОБА_15 . Проте, вважає, що суд не взяв до уваги, що слід пальця знаходиться на пластиковій пляшці з-під води, яке є переносним предметом. Слідством не досліджено питання можливості попадання даного предмету на територію дачі.

В апеляції засуджений ОСОБА_15 просить скасувати вирок, а кримінальну справу закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК України /в ред. 1960 року/. Заперечує свою вину в інкримінованих злочинах та покликається на неналежно проведене слідство. Зазначає, що незнайомий з іншими засудженими, які в свою чергу не вказують на нього як на учасника скоєного злочину. Звертає увагу, що у своїх показаннях засуджений ОСОБА_14 пояснив, що отримані на досудовому слідстві показання та проведення впізнання було незаконним. Допитані у судовому засіданні свідки також зазначили, що його не знають і ніколи не бачили. Зазначає, що як єдиний доказ його вини вказано на наявність відбитка пальця його руки, який знаходиться на пластиковій пляшці з-під води, яка була вилучена з місця події. Проте, обставини потрапляння даної пляшки на місце події не досліджувались. Вказує, що проживаючи весь час у себе дома з дружиною та батьками, жодних повісток від слідчого не отримував.

Заслухавши суддю-доповідача, ставлення до апеляцій сторони обвинувачення, засуджених та їх захисників, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи поданих апеляцій та відповідних доповнень, колегія суддів приходить до наступного.

Засуджені та їх захисники в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції свої апеляції підтримали, просили вирок суду першої інстанції скасувати та винести законне та обґрунтоване судове рішення.

Прокурор апеляції засуджених та їх захисників в інтересах останніх заперечив та вказав, що вирок суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 та ОСОБА_34 на судовий розгляд не з`явилися, однак були належним чином повідомлені про дату, час судового розгляду, у зв`язку з чим розгляд апеляцій проводиться без їх участі.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України /в ред. 1960 року/, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. При цьому, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно положень ст. 327 КПК України /в ред. 1960 року/, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. Якщо підсудний визнається винним у вчиненні злочину, суд постановляє обвинувальний вирок і призначає підсудному покарання, передбачене кримінальним законом.

З огляду на матеріали справи, а також на встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону судом першої інстанції були виконані.

Зокрема, факт скоєння засудженими злочинних дій, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України, та їх винуватість підтверджується зібраними у справі та перевіреними в ході судового розгляду доказами. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

Допитаний в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав та пояснив, що в березні 2002 року до нього передзвонив його знайомий ОСОБА_47 , який проживає у м. Ужгороді і працює невропатологом у міській лікарні. З ним він познайомився, коли працював масажистом медичного центру. ОСОБА_47 по телефону запитав чи він і надалі займається питаннями посередництва по збуту сільськогосподарських зернозбиральних комбайнів. Коли він відповів, що цікавиться, то з його дозволу дав його телефон, щоб він зустрівся з людиною, яку цікавлять такі речі. Цього ж дня йому передзвонив чоловік, з яким вони зустрілися на набережній, який представився ОСОБА_48 . В процесі розмови він сказав, що знає людей по Україні, які куплять комбайни, ОСОБА_49 заявив, що в Чехії в Празі має знайомих, які можуть продати такі комбайни. ОСОБА_49 сказав, щоб він дізнався, які саме потрібні комбайни, кількість і ціну. Він по телефону зв`язався з жителем м. Кіровограда ОСОБА_50 і він попередньо погодився купити комбайни за його посередництвом, якщо буде ціна, що його влаштує. Через два дні він знову зустрівся з ОСОБА_51 і повідомив, які саме вимоги виставляє покупець до даної техніки. Якщо комбайни будуть відповідати вимогам, то представник ОСОБА_52 прийме їх при пересіченні митниці з республікою Польща, де розрахується готівкою. ОСОБА_49 пояснив, що повідомить своїх знайомих з Чехії і при зустрічі ці питання вони обсудять. Він зрозумів, що мета поїздки громадян Чехії не пов`язана в основному з укладенням їхньої угоди, а вони з ОСОБА_51 мають якісь інші питання, про які йому не відомо. Десь через 5 днів наприкінці березня 2002 року у м. Ужгород приїхав громадянин Чехії ОСОБА_53 . Він поселився за допомогою ОСОБА_54 в готелі «Дружба» м. Ужгород. ОСОБА_49 передзвонив йому і вони домовились про зустріч. Спочатку він зустрівся з ОСОБА_51 і поговорили на вказану тему, а пізніше пішли в готель де жив ОСОБА_53 . Розмова між ними відбулась в холі готелю, де вони втрьох уже спілкувалися і одразу познайомилися. Граховець ОСОБА_31 ні українською, ні російською мовою не розмовляв і їхню розмову перекладав ОСОБА_55 . Він попросив ОСОБА_54 , щоб ОСОБА_23 показав свій паспорт, він не відмовив і дійсно показав свій паспорт громадянина Чехії. Переконавшись в особі вони почали розмову про техніку, яка їх цікавила. Він повідомив, що його цікавлять комбайни 1990 року в хорошому технічному стані і відповідної моделі. За такі комбайни ціна в еквіваленті 7 000 доларів США. Граховець ОСОБА_31 відповів, що буде цікавитись даним питанням і, що він ще приїде, оскільки у нього з ОСОБА_51 є інші питання, більш важливіші, а питання комбайнів другорядне. Після цього вони розійшлися. Наступного дня ОСОБА_49 передзвонив йому і повідомив, що ОСОБА_23 хоче подивитись місто. Вони зустрілись, в барі де він їх пригостив, а потім вони гуляли містом і дійшли до будинку де проживав він. Через недовгий час вони розійшлися. ОСОБА_49 повідомив, що ОСОБА_23 приїде через два тижні і буде більш конкретна розмова, також він пояснив, що співпрацює з вказаним громадянином Чехії довгий час. Чим саме вони займаються ОСОБА_49 не пояснив. ОСОБА_49 передзвонив до нього і на його пропозицію вони зустрілися. Під час розмови ОСОБА_49 повідомив, що служив у Чехії у військах зв`язку, а вказані громадяни також служили в армії. Вони спільно вирішували питання, вони порядні люди і знає їх уже довгий час.

На початку квітня він знову передзвонив ОСОБА_56 і сказав, що приїжджає спільний знайомий з Чехії. ОСОБА_23 приїхав один. Він поселився в тому ж готелі і вони зустрілися в тому ж холі. Граховець ОСОБА_31 повідомив, що комбайни по ціні, яка задовольнить дві сторони можна дістати. Через день він зі слів ОСОБА_54 дізнався, що ОСОБА_23 поїхав в ОСОБА_57 . Через декілька днів ОСОБА_49 передзвонив йому, у нього був хороший настрій і запросив його у бар. В процесі розмови трохи випивши ОСОБА_49 повідомив, що мабуть скоро уже не буде жити в Україні, у нього появився ідеальний бізнес зі знайомими з Чехії. Коли він запитав про комбайни, то він відповів, що все підтвердили і скоро приїдуть. Після другого приїзду він передзвонив ОСОБА_58 , а той сказав, що потрібні гарантії поставки комбайнів, оскільки певну суму грошей треба зняти з обігу. ОСОБА_49 спочатку обіцяв приїзд чехів 10-11 квітня 2002 року, а потім вже сказав, що це буде 26 або 27 квітня 2002 року. Про це він повідомив ОСОБА_59 . Десь 25-27 квітня 2002 року точної дати він не пам`ятає, близько 21 години, зі слів ОСОБА_54 , він дізнався, що приїхали чехи. Того вечора вони не зустрічалися, ОСОБА_49 сказав, що іде сам. 26 або 27, можливо 24 чи 25 квітня 2002 року, точного числа він не пам`ятає, близько 10 години ранку передзвонив ОСОБА_49 і вони зустрілися. ОСОБА_49 повідомив, що у чехів не все виходить з їх спільним бізнесом, вони надіються тільки на нього. Питання поставки комбайнів актуальне і потрібна зустріч. Його запросили в номер готелю всередину, де окрім ОСОБА_23 , був невисокий мужчина ОСОБА_60 , так він приставився. Він непогано розмовляв російською мовою. Він запитав чи будемо займатися комбайнами і пояснив, що такою справою уже займався, що комбайни будуть по 7 000 доларів, але їм спочатку необхідно вирішити деякі свої питання на Україні. Потім його знову запросили в номер, де подарували три пляшки вина і коробку цукерок. Він випадково побачив на столі листи стандартного паперу, де були записані хімічні формули. Він помітив, що чехи привезли багато з собою речей, він зрозумів, що вони приїхали на кілька днів. Чехи пояснили, що у них не тимчасова віза, а довготривала, тобто «мульти-віза». Він пояснив, що людина яка купує комбайни, є фермер з Кіровограда і найбільш вигідні дні для зустрічі з ним є вихідні. Зустрілись вони через два дні, у п`ятницю, настрій у чехів був нормальний. Граховець ОСОБА_31 погодився їхати до Львова на зустріч з ОСОБА_61 , але сказав, що потрібно поселитися перед Львовом по трасі Мостиська-Львів, бо до них з ОСОБА_62 повинні приїхати люди по інших питаннях. Граховець ОСОБА_31 пояснив, що він знає, де цей готель і, що він там жив. 27.04.2002 року вони виїхали з м. Ужгорода на автомобілі чехів «Шкода Октавія», темно-зелений металік, близько 14 год. За кермом був ОСОБА_63 , поряд біля нього він. По трасі вони проїхали через м. Самбір, а не через м. Стрий. Не доїжджаючи до ОСОБА_64 , десь 5 км, зайшли в кафе. Над`їжджаючи до м. Львів, зі сторони м. Мостиськ, неподалік заправки, є готель, де на пропозицію ОСОБА_27 вони поселилися. Назви готелю він не пам`ятає. Жили в різних корпусах і кімнатах. Після поселення через 20 хвилин, вони зустрілись і чехи почали дзвонити на рахунок комбайнів в Чехію. Переговоривши вони повідомили його, що комбайни по 12 000 доларів США, а не по 7 000 доларів США. Він передзвонив ОСОБА_58 , той на таку пропозицію не погодився. Того ж дня ввечері, близько 21 години, він поїхав додому поїздом Львів - Солотвино. З того часу ні ОСОБА_54 , ні чехів він не бачив. В період часу, а саме з 28 по 30.04.2002 року він знаходився вдома м. Ужгороді, це можуть підтвердити його рідні. Чому потерпілі його оговорюють, він пояснити не зміг.

Засуджений ОСОБА_13 у суді першої інстанції свою вину не визнав та пояснив, що в період часу з 27.04.2002 року по 30.04.2002 року не перебував в дачному масиві «Карпати 1» у с. Бережани Львівської області і не приймав участі в розбої та незаконному позбавленні волі потерпілих. Ні потерпілих, ні інших підсудних він не знає. Вважає, що ОСОБА_14 на досудовому слідстві його оговорив. Чому він це зробив не знає.

Також, у суді першої інстанції він заявив, що в період часу з 27.04.2002 року по 30.04.2002 року він був затриманий правоохоронними органами та поміщений в ІТТ Старосамбірського РВ МВСУ у Львівській області по підозрі у скоєні злочину, якого саме він вже не пригадує.

Засуджений ОСОБА_14 в суді першої інстанції свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав та пояснив, що на досудовому слідстві він оговорив ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та інших. Це ним було зроблено під тиском та обманом з боку працівників правоохоронних органів та працівників Львівського слідчого ізолятору. Вказаний обман полягав у тому, що працівники УБОЗ ГУМВСУ у Львівській області пообіцяли йому вирішити його фінансові проблеми з його колишньою дружиною, взамін він підписував всі протоколи та заяви, які йому давав слідчий. Вказані протоколи та заяви він не читав, лише перед слуханням справи в суді прочитав їх зміст та зрозумів, що оговорив невинних осіб. Ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_15 він не знав і побачив їх вперше при проведенні слідчих дій.

Будучи допитаним у судовому засіданні суду першої інстанції засуджений ОСОБА_15 свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинах не визнав, та пояснив, що жодної участі в розбої та незаконному позбавленні волі потерпілих він не приймав. Де він знаходився в період часу з 27.04.2002 року по 30.04.2002 року він не пригадує в зв`язку зі спливом часу. Однак, точно у вказаний період часу не був в дачному будинку у с. Бережани Пустомитівського району Львівської області. Ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_14 він не знає, перший раз побачив їх під час слухання справи в суді.

Аналогічні пояснення засуджені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надали і в ході розгляду в суді апеляційної інстанції та вказали, що злочинів вони не вчиняли, а кримінальна справа щодо них сфабрикована.

Втім, незважаючи на те, що засуджені свою вину у скоєнні інкримінованих їм злочинів не визнали, на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції належно оцінив їх показання, ґрунтуючись на повному та всебічному розгляді усіх обставин справи, правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності, спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне та прийшов до обґрунтованого висновку, що їх вина у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України, доведена.

Зокрема, це підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_18 , який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що з 2000 року був знайомий з директором приватної чеської фірми Граховець Радимом. Фірма має назву МХМ «Еко» і розташована в м. Прага. Вказана фірма займається переробкою відходів електротехнічних матеріалів і програмним забезпеченням комп`ютерів. Останні 10 років ОСОБА_18 лікувався у одного з кращих голкотерапевтів м. Ужгорода - ОСОБА_65 . В лютому 2002 року ОСОБА_18 , знаючи обширні зв`язки лікаря, заговорив з ним про пошук суб`єктів, які могли би продати зацікавлені матеріали, в тому числі срібляно цинкові акумулятори. ОСОБА_47 сказав, що буде мати на увазі і якщо щось появиться, то він повідомить. В середині березня 2002 року ОСОБА_47 передзвонив йому і сказав, що він дав його номер телефону своєму хорошому знайомому ОСОБА_12 . Також лікар йому повідомив, що ОСОБА_12 має продавців по вказаних матеріалах. При цьому лікар йому повідомив, що у ОСОБА_12 є хороші знайомі в сфері високих військових чинів у Львові і в Криму, з деякими з них він ОСОБА_66 знайомив. Зі слів лікаря, він вже мав уявлення про ОСОБА_12 , як про солідного партнера, або точніше бізнесмена. Через кілька днів, ОСОБА_12 йому передзвонив на його домашній номер телефону і сказав, що він від ОСОБА_67 і що вони можуть зустрітися. В цей же день вони зустрілися. Коли він побачив ОСОБА_12 , то звернув увагу, що навіть візуально з ним ніколи не зустрічався. Під час першої зустрічі, ОСОБА_12 сказав, що у нього у Львові є знайомий генерал, який перебуває на високій посаді в прикарпатському військовому окрузі, прізвище не називав. ОСОБА_12 при першій зустрічі сказав, що у цього генерала є фірма, яка може продати матеріали, які цікавлять. Крім цього, сказав ОСОБА_12 , повинне бути письмове підтвердження від чеської фірми - покупця. Через два-три дні він отримав таке підтвердження і передав ОСОБА_12 . Після цього, десь через неділю, ОСОБА_12 сказав, що потрібно, щоб приїхав хтось з представників фірми на переговори в м. Ужгород. Також він сказав, якщо переговори пройдуть успішно, то вони одразу ж можуть їхати в м. Львів і формувати контракт. Про це він повідомив ОСОБА_19 і той сказав, що приблизно в перших числах квітня, оформивши всі документи, він зможе приїхати в м. Ужгород. У вказаний час він приїхав в м. Ужгород, зупинився в готелі «Дружба» і протягом двох днів відбувалися переговори. Зі сторони чехів при переговорах були присутніми ОСОБА_23 , а ОСОБА_12 був один. Під час переговорів ОСОБА_12 сказав, що акумуляторів на складі у Львові є 30 тон. Про ціну вони домовились одразу. Було обумовлено, що один акумулятор вагою близько 15 кг буде коштувати 125 доларів США за штуку. Тобто, за одну тону вони повинні були заплатити 8 тисяч доларів США. Але протягом двох діб, вони не могли домовитися про форму оплати. Після цього, ОСОБА_19 поїхав до дому, а через тиждень, 12-14 квітня Граховець ОСОБА_68 подзвонив до нього і сказав, що не хоче, щоб товар відправляли фурами, а запропонував з прийняттям форми оплати, яку запропонувала українська сторона, везти товар літаком. Він зв`язався з ОСОБА_12 і передав йому умови чеської сторони, який сказав, що повідомить дані умови у Львів і якщо там їх погодять, то він дасть йому відповідь. Після цього, через два-три дні, ОСОБА_12 повідомив йому, що Львів згідний з даними умовами, але при цьому підкреслив, що генерал заявив наступне: «для чого користуватися послугами російської авіакомпанії, якщо у військових України у Львові є шість літаків ИЛ-76, які здійснюють транспортні перевезення». Також, ОСОБА_12 сказав, що вартість перевезення буде дешевшою. При цьому, ОСОБА_12 додав, що літак може взяти за один рейс 36 тон і якщо чехи погодяться, то зможуть взяти саме таку кількість акумуляторів. Про це повідомив ОСОБА_19 і той погодився взяти 36 тонн акумуляторів на даних умовах, про які вони домовилися. Після цього ОСОБА_12 сказав, що генерал деякий час не буде в місті, потрібно два тижні для оформлення контракту. Він погодився і протягом двох тижнів вони займалися узгодженням контракту та збором документів для перевезення. При цьому ОСОБА_12 наполягав від імені генерала на тому, щоб 210 тисяч доларів США були переведені на рахунок фірми продавця в український банк, а 90 тисяч доларів США виплачені готівкою представнику генерала на території Словаччини після представлення всіх відповідних документів. Чеська сторона з цим погодилась. На рахунок перевезення домовилися наступним чином: 5 тисяч доларів США передоплати готівкою фірмі - перевізнику, а решту 15 тисяч доларів США після посадки літака в Чехії повинні були бути переведені на рахунок фірми-перевізника. Він домовився з чеською стороною про приїзд на кілька днів раніше в м. Ужгород. 22 квітня 2002 року в м. Ужгород приїхали директор ОСОБА_19 разом зі своїм заступником ОСОБА_69 . Вони поселилися в готелі «Дружба». До 27 квітня вони узгоджували всі питання і 27 квітня 2002 року, близько 18 години приїхали до Львова. З ними також їхав ОСОБА_12 . Вони їхали автомобілем, на якому приїхали ОСОБА_23 та ОСОБА_70 . ОСОБА_12 їх привіз в мотель і сказав, що це недалеко від тої військової частини, де вони повинні забрати товар. ОСОБА_12 їх попередив, що близько 22.00 годин до них приїде представник генерала і забере паспорта для оформлення пропусків на склад. В 22.00 год. прийшов до них майор з чорними петлицями, середнього росту, на вигляд близько 49 років, сказав, що він представник військової контррозвідки і генерал доручив йому оформити перепустки, а для цього він повинен взяти їх паспорта, їх всіх, в тому числі і ОСОБА_12 . Наступного дня, близько 14.00 год. майор знову приїхав до них в мотель, він сказав, що оформив пропуск на всіх чотирьох, віддав їм паспорти і пропуск зі всіма реквізитами, і сказав, щоб вони, не втрачаючи час, поїхали до нього на дачу, яка розташована по сусідству з дачею генерала, там оглянули зразок акумулятора, а після цього поспілкувалися з генералом. Вони всі сіли в автомобіль чеської сторони. За кермом їхав ОСОБА_70 , майор сів справа від нього, спереду, а решта троє ззаду. Майор показував дорогу. Вони їхали близько 30 хвилин через м. Львів, під`їхавши до повороту на право, де був показник «700 м. до озера» і він побачив білий автомобіль ВАЗ 2109, із салону якого вийшов молодий мужчина, віком близько 30 років, худорлявий і під пахвою тримав автомат «Узі». Він це стверджує чітко, тому що розбирається в цьому. Тоді він запитав: «Чому тут з автоматами ходять?», майор відповів цілком переконливо: «Це охорона, тому що тут дачі військових», вони заспокоїлись. Крім того майор сказав, яка тут хороша дорога, якщо б генерал тут не проживав, такої б дороги не було. Вони заїхали в дачний кооператив, майор на одну з найкращих дач в даному масиві показав рукою і мовив, що це дача генерала. Про свою дачу він сказав, що вона знаходиться недалеко і спочатку поїдемо туди. Вони приїхали на одну з дач і зайшли в дім. Коли вони зайшли в одну з кімнат, то майор сказав щоб вони розташовувалися, а сам піде за акумулятором в іншу кімнату. В кімнаті, де вони втрьох знаходились, нічого не було, а вікно було завішане покривалом. В цей момент він почув тупіт кількох пар ніг і побачив групу людей в масках-балахонах з прорізаними очима і в спортивних костюмах. Нападники накинулись на них, положили лицем до підлоги, в них в руках були пістолети. Нападники кричали, щоб вони лежали лицем до низу і мовчали, на руки їм наділи наручники, ноги закрутили скотчем, а голову на рівні носа і очей заліпили скотчем. Нападники від них нічого не вимагали. Через 15 хвилин їх перетягнули в іншу кімнату і посадили на диван і попередили, щоб вони мовчали. Потім він почув голос ОСОБА_12 і впізнав його по взуттю, яке він бачив через щілину, яка утворилась під скотчем. ОСОБА_12 сказав: «Все, ваша партія закінчилась і тепер ви будете робити все, що я вам скажу, майте на увазі, що за вами спостерігають 10 пар очей і будь-який рух приведе до непередбачуваних наслідків. Ви повинні будете передати своїм компаньйонам, що у вас все в порядку, товар хороший і отриманий в повному обсязі». Після цього, ОСОБА_23 і ОСОБА_71 стали дзвонити по мобільному телефону у Прагу і говорити, щоб 90 тисяч доларів США готівкою були перевезені в Кошице, а 210 тисяч доларів США переведені в Будапешт на рахунок, який був вказаний в контракті з українською стороною. Періодично нападники розв`язували заручників, а потім знову зв`язували, так тривало до вівторка, до 15.00 годин. Він вважає, що ОСОБА_12 поїхав з дачі, коли прийшло підтвердження, що представник фірми вже під`їжджає до Кошице. Більше він голосу ОСОБА_12 не чув. Потім, по реакції злочинців він зрозумів, що гроші в сумі 210 тисяч доларів США заблоковані через помилку в номері рахунку. 30.04.2002 року, близько 15.00 год. Граховець ОСОБА_31 викинувся через вікно на вулицю і почав бігти, всі бандити побігли за ним. Скориставшись цим, він та ОСОБА_25 зняли з очей пов`язки і також через вікно почали бігти. Вони добігли до людей, які їх на своєму автомобілі відвезли до дороги, де їх зустріли працівники міліції. /т. 1 а.с. 27-29; т. 2 а.с. 52-55; т. 6 а.с. 143-144/

Також, такі висновки підтверджуються оголошеними показаннями потерпілого ОСОБА_23 , який на досудовому слідстві пояснив, що в 2000 році в Словаччині познайомився з ОСОБА_51 , з яким склалися дружні стосунки, тому що його батько був військовим, а ОСОБА_49 працював в Чехії кілька років в часи СРСР. ОСОБА_23 з ОСОБА_51 ніяких справ не мав, проте надав йому список інтересів його фірми. ОСОБА_23 зідзвонювався з ОСОБА_51 та запитував, чи не має нічого такого, що представляє інтерес для їх фірми. На початку 2002 року, ОСОБА_49 повідомив, що є можливість купити акумулятори. Раніше ОСОБА_23 не мав жодних справ в Україні. В ОСОБА_72 приїхав десь в квітні 2002 року і ОСОБА_49 познайомив з ОСОБА_12 , який був представником продавця. При першій розмові вони не домовилися, а ОСОБА_23 пояснив ОСОБА_12 , що вони будуть працювати тільки легально і по закону. Після виборів в Україні, йому подзвонив ОСОБА_49 і повідомив, що можна вирішити питання з купівлею акумуляторів. ОСОБА_49 пообіцяв вирішити питання з підписанням контракту. 22.04.2002 року він разом з ОСОБА_69 приїхали в м. Ужгород вирішити всі питання з контрактом, зразок якого у нього був. Вони разом почали усувати всі неточності і збирати документи, що залишились. 25.04.2002 року вони отримали з Праги 5 тисяч 100 доларів США для передоплати транспортних послуг, решту 16 тисяч доларів вони повинні були заплатити після транспортування вантажу. 27.04.2002 року, ввечері, вони приїхали на своїй машині разом з ОСОБА_51 до ОСОБА_12 у м. Львів, який замовив готель. Близько 22.00 год. до них прийшов чоловік - майор, військовослужбовець збройних сил України і сказав, щоб вони здали паспорта для виготовлення пропусків у військову частину. Вони всі здали свої паспорта. На наступний день, «майор» повернувся з пропусками та паспортами. Потім він сказав, що необхідно їхати на дачу до генерала, продавця акумуляторів, щоб підписати контракт. Вони всі разом поїхали на їх автомобілі на дачу. Дорогу туди показав майор. Вони їхали через ОСОБА_73 , коли вони повернули до дач, то побачили хлопця, який вийшов з машини і в руках тримав маленький автомат. Він запитав в майора що це означає, на що той повідомив, що це охорона дач військових. Потім вони під`їхали до однієї з дач і зайшли в дім, в цей момент на них накинулось кілька людей в масках, вони були з пістолетами в руках. Вони збили його з ніг і стали зв`язувати, він чинив опір, проте нападників було багато і він не зміг з ними впоратися. Потім йому зв`язали руки назад, ноги у колін і п`яток і зав`язали очі. Потім коли все заспокоїлося, спочатку сказав ОСОБА_12 , що вони повинні виконувати його вимоги, а якщо не будуть, то він їх вб`є. Він подзвонив у Прагу і на вимогу бандитів сказав, щоб на рахунок в банк в Будапешті переслали 200 тисяч доларів США, готівкою 90 тисяч доларів США завезли в Кошице. Ці суми складали суму контракту. В Кошице поїхав ОСОБА_12 . Також туди прибув їх кур`єр і передав гроші. 200 тисяч на рахунок в банк в Будапешті не поступили із за помилки в номері рахунку. Потім, коли прийшло підтвердження, що між банками не відбувся перевід грошей і гроші в сумі 90 тисяч були отримані бандитами в Кошиці, то вони розв`язали йому ноги і руки та він почав через щілину в скотчі роздивлятися кімнату, щоб вияснити де вікно. Коли він побачив вікно, то він вискочив в нього всім тілом і під час стрибку, він зняв з очей пов`язку та почав бігти, потім він заховався в одному з будинків, де були люди, які йому допомогли сховатись, а потім оповістили його, що приїхали працівники міліції. Крім 90 тисяч доларів у нього були викрадено 5 100 доларів США готівкою, а також його гроші в сумі 200 чеських крон, 320 доларів США, 270 гривень. /том 1 а.с. 31, 196-204; том 2 а.с. 162-165; том 4 а.с. 76-82, 88-91/

Також, такі висновки підтверджуються оголошеними у суді першої інстанції показаннями потерпілого ОСОБА_74 , який на досудовому слідстві показав, що 22 квітня 2002 року разом зі своїм директором ОСОБА_23 приїхали в Україну в м. Ужгород в готель «Дружба», щоб оформити контракт, зразок якого у нього вже був. Коли вони приїхали в м. Ужгород, то їх зустрів ОСОБА_49 , якого він бачив вперше. Його директор ОСОБА_23 знав ОСОБА_54 близько 3-ох років. Вони займались підготовкою контракту. 24.04.2002 року до них в готель приїхав ОСОБА_12 , ОСОБА_49 представив його, як представника продавця акумуляторів. Вони повинні були узгодити всі деталі контракту і зібрати документи. Також вони повинні були обговорити деталі транспортування вантажу. ОСОБА_25 сказав, що вони будуть перевозити вантаж літаком російських авіакомпаній і сказав вартість перевезення. Після цього ОСОБА_12 сказав, що в нього є вигідна пропозиція і дешевше. В цьому може допомогти генерал, інтереси якого він представляє. Він сказав, що йому потрібна вся інформація про вантаж і транспорт за п`ять днів до завантаження. ОСОБА_12 сказав, що проблем не буде. Вони домовились, що 4 000 доларів США вони повинні будуть заплатити перед завантаженням фірмі перевізнику, а решту 16 000 після доставки вантажу. 26.04.2002 року вони отримали з Праги через «Промфінвестбанк» 5100 доларів США. 27.04.2002 року, близько 19.00 год. разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_51 приїхали до м. Львова, де поселилися в мотелі, який замовив ОСОБА_12 . До м. Львова вони приїхали на автомобілі «Шкода Октавія», який належить фірмі. Близько 22.00 год. до них прийшов військовий в званні «майор», він себе не називав і сказав, щоб вони здали свої паспорта для того, щоб він міг виготовити пропуск в військову частину для огляду батарей. Вони віддали паспорта і він пішов. На наступний день, близько 14.00 год. він знову прийшов і приніс паспорта та перепустки. Перепустка була оформлена належним чином. Потім цей майор сказав, що потрібно їхати на дачу до генерала, щоб підписати контракт, а також подивитися на зразок акумулятора на дачі майора. Їх машиною, якою керував він, вони всі поїхали на дачу. Майор сидів справа від нього і показував дорогу. Вони їхали близько 30 хвилин через м. Львів. Коли вони під`їхали до дачі, то майор відкрив двері в двір і вони зайшли в середину дому. Всі зайшли в дім. В одній з кімнат, близько 10 чоловік в масках напали на них. В нападників були пістолети, вони кинули їх на підлогу, зав`язали очі скотчем, зав`язали руки і ноги. Його не били, через те що він не чинив опору. Потім по голосу він взнав, що ОСОБА_12 до них говорив: «Потрібно вислати 210 доларів США в банк в м. Будапешт, а 90 тисяч доларів США привести в Кошице готівкою». Там командував ОСОБА_12 . Він сказав ОСОБА_12 , що гроші будуть переведені, коли вони з вантажем будуть в літаку. Коли ОСОБА_12 став їм погрожувати і вимагати, щоб вони дзвонили в Прагу і дали розпорядження, щоб з банку їх фірми вислали гроші на рахунок, вказаної в контракті, він і ОСОБА_23 подзвонили в Прагу і сказали так, як цього вимагали злочинці. В Празі, нічого не підозрювали і дали підтвердження, що зроблять так як їх просять. З Праги вислали чоловіка до ОСОБА_75 з 90 тисячами доларів, щоб передати чоловікові, який мав би чекати. Цим чоловіком мав бути чоловік, який підписав платежі. В ОСОБА_76 також виїхав ОСОБА_12 . Про це він взнав пізніше. В ОСОБА_76 їх представник віддав злочинцю 90 тисяч доларів США, проте 210 тисяч доларів США, вони не отримали, у зв`язку з тим, що була помилка в рахунку. Також вони викрали 5100 доларів, які були при ньому. На дачі їх тримали із зав`язаними очима і давали їсти та пити, руки і ноги їм звільнили, залишивши зав`язаними лише очі. 30.04.2002 року, ввечері, ОСОБА_23 вирішив втікати і вибивши вікно вибіг на вулицю. Всі бандити побігли за ним і тоді, він і ОСОБА_77 також побігли з дачі. По дорозі, вони зустріли людей і вони їх відвезли в міліцію. /том 1 а.с. 33, 208-214, 222-226; том 2 а.с. 171-177; том 4 а.с. 92-97/

Також, такі висновки підтверджуються оголошеними у суді першої інстанції показаннями потерпілого ОСОБА_78 , який на досудовому слідстві показав, що з огляду на довгий часовий інтервал точні деталі всієї події не пригадує, але постарається на все дати відповіді. У минулому він вже давав свідчення про цей випадок. Під час цього інциденту він працював на фірмі МГМ ЕКО ТзОВ, виконавчим директором. На даний час він є керівником товариства. Передача суми понад 90 000 доларів США у м. Кошіце відбулася у 2002 році на підставі телефонного розпорядження пана ОСОБА_27 , який ОСОБА_32 повідомив, що він мусить цю суму передати. Перед від`їздом на торговельну зустріч в Україну вони з ним домовилися про те, що очевидно українська сторона захоче частину грошей готівкою. На підставі телефонного дзвінка він взяв гроші у банку ЧСОБ Кошіце і чекав на зустріч з особою на прізвище ОСОБА_79 . Він мав йому подзвонити по телефону і узгодити місце зустрічі. На зустріч той не прийшов і з ОСОБА_30 домовлявся якийсь ОСОБА_12 . Зустріч відбулася у якомусь ресторані у центрі міста. Як ОСОБА_34 вже сказав, пан Граховець йому зателефонував, повідомив, що все в порядку, а ОСОБА_80 має приготувати гроші. Чоловік, що прийшов на зустріч був у супроводі іншого чоловіка, який не представлявся. ОСОБА_12 був незалежний і спокійний, показав йому візитку пана Граховця. Українська сторона запропонувала фактуру на товар. Можливо, що фактуру українська сторона вислала наперед, а він мав її з собою, але на правду він не може цього точно сказати. На фактурі зі зворотного боку ОСОБА_12 підтвердив одержання готівки у розмір 90 000 доларів США. Дату зустрічі свідок точно не пригадує, але на фактурі ця дата є. Даний документ запропонує пан Граховець. /том 1 а.с. 227-229; том 4 а.с. 104-109/

Також, такі висновки підтверджуються оголошеними у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями засудженого ОСОБА_14 , який на досудовому слідстві показав, що він до моменту засудження проживав за адресою: АДРЕСА_3 разом із дружиною ОСОБА_81 . Приблизно в 2001 році ОСОБА_82 у приміщенні кінотеатру ім. Довженка, що в м. Львові відкрила сауну, там він перший раз і побачив ОСОБА_83 на прізвисько « ОСОБА_84 ». ОСОБА_85 час від часу заходив у сауну, при зустрічі вони спілкувалися на різні теми. ОСОБА_86 він знав давно, оскільки він проживав у сусідньому під`їзді, він з ним товаришував. В 2002 році, місяця він не пригадує, було тепло, йому дружина вдома сказала, щоб він заніс у сауну ключі, оскільки його там чекає ОСОБА_87 . Він взяв ключі і поїхав. Прибувши на місце, його зустрів ОСОБА_85 , після того як він відчинив сауну, останній йому сказав, щоб той приніс з магазину пиво, при цьому дав йому грошей. Він взявши гроші, пішов у магазин, по дорозі на вулиці він побачив декілька мужчин, солідно одягнутих, які йшли в сторону сауни. Коли він купив близько десяти пляшок пива він повернувся до сауни, там вже знаходились невідомі, яких він бачив раніше на вулиці. Їх було приблизно п`ять чоловік та « ОСОБА_84 », можливо їх було і 10 чоловік. В подальшому він декого знову бачив, тому може сказати, що там були Вова «Рембо», як він пізніше взнав його прізвище - ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , якого називали ОСОБА_91 , та інші. Він мав спочатку намір піти до дому, однак ОСОБА_85 сказав йому, що він може залишитись, оскільки можливо пізніше потрібно буде ще піти за пивом. Коли він залишився, то він пригадує з їх розмови наступні слова: «мають приїхати ОСОБА_92 , бізнесмени із Чехії, акумулятори від «самольотів», Ужгород, їх потрібно нормально під Львовом в мотелі зустріти». Більше уривків розмови свідок на час допиту не пригадує. В подальшому, коли вищевказані громадяни вийшли із сауни, це вже була ніч, він зачинив сауну і з ОСОБА_93 йшов по вулиці, він його запитав, чи в нього є якісь знайомі під м. Львовом, що мають дачний будинок, оскільки приїдуть гості, потрібно буде з`їсти шашлик і т.п., щоб ніхто не заважав. Також «Шаулінь» йому сказав, що якщо він знайде дачний будинок, то за це отримає гроші. Наступного дня він зустрів на вулиці ОСОБА_94 , якого запитав про дачний будинок, на що той сказав, що на хуторі «Вульки» у нього є знайомі і він запитає, він на це погодився, оскільки він йому сказав, що зароблять грошей вони і господар. Наступного дня він разом із ОСОБА_95 поїхали на хутір «Вульки» Пустомитівського району, що поблизу с. Бережани. Також вони зустріли знайомого ОСОБА_96 на ім`я ОСОБА_97 , який знаходився на подвір`ї дачного будинку разом із жінкою та дітьми. ОСОБА_98 запитав ОСОБА_99 чи він тут постійно проживає, на що ОСОБА_97 відповів, що лише приїздить на вихідні. Тоді ОСОБА_98 запитав ОСОБА_99 , чи зможе він за гроші на кілька днів здати свій будинок в оренду, на що ОСОБА_97 погодився, сума винагороди тоді не обговорювалася. В подальшому він із ОСОБА_100 поїхали в м. Львів. У м. Львові він зустрівся з ОСОБА_93 , якому повідомив про те, що він домовився про дачний будинок. « ОСОБА_84 » сказав, що це дуже добре, бо гості на днях мають бути у м. Львові і дав йому гроші, суми не пам`ятає, щоб він їх віддав господарю дачного будинку і щоб він його покинув приблизно на сім днів. Після цього він поїхав на «Вульки», де він дав ОСОБА_101 гроші і сказав, що його вечором вже не буде, а ключі будуть під сходами. На наступний день він приїхав до дачного будинку, там нікого не було, він забрав ключі і поїхав до дому. Наступного дня на домашній номер телефону подзвонив ОСОБА_85 і сказав, щоб він підійшов до приміщення бару, що біля сауни, там будуть хлопці. Коли він прийшов на місце, там були ОСОБА_102 , ОСОБА_103 із ОСОБА_104 , ОСОБА_89 , двоє йому не відомих, один високий, інший нижчий, але обоє спортивної тіло будови, також був ОСОБА_87 . Він побачив, що на землі лежали сумки з продуктами. ОСОБА_85 їм всім сказав, що вони всі разом їдуть на дачу, на двох автомобілях, якщо він не помиляється, там був червоний бус, який належить ОСОБА_105 і автомобіль ОСОБА_106 . Останній їм сказав, що він з ОСОБА_107 поїдуть з ними, подивляться, де знаходиться дачний будинок та поїдуть зустрічати гостей, а вони мають залишитись. Коли вони приїхали на місце, він з хлопцями пішли на територію дачного будинку, а ОСОБА_85 та ОСОБА_108 поїхали своїми автомобілями. Коли вони зайшли у дачний будинок, хтось із хлопців сказав, що із однієї із кімнат необхідно винести меблі, бо будуть ставити більярдні столи. В одній кімнаті вони винесли меблі, після чого, кожен займався своїми справами. Під вечір ОСОБА_102 йому сказав, щоб він пішов вниз, оскільки зараз мають приїхати іноземці, після чого, приблизно через 30 хвилин, він почув, що на вулиці шум, голос людей. Через деякий час він почув, що всі зайшли у будинок. Коли він знаходився внизу будинку, в напівпідвальному приміщенні, він почув у середині будинку сильний шум, гуркіт, він подумав, що в будинку бійка, через п`ять хвилин все стихло. Він почув, що з вулиці відчинились двері гаражу, в гараж зайшов ОСОБА_109 і ОСОБА_110 . ОСОБА_109 сказав до нього, про те, що все, що він побачить чи почує він нікому не має розповідати. Коли він запитав, що сталось, на що ОСОБА_85 йому сказав, що люди винні їм грошей і не хочуть їх віддавати, і таким шляхом приходиться їх забирати. Також ОСОБА_85 йому сказав, що якщо появиться господар дачі, йому хлопці дадуть гроші, а він йому їх дасть і хай дальше собі гуляє. Він запитав у ОСОБА_83 чи йому дальше сидіти в підвалі, на що останній відповів, що він може йти на верх, до хлопців, що він і зробив. Коли він піднявся на верх, то побачив наступну картину: двоє чоловіків сиділи на кухні, в кімнаті хлопці закривали вікна, а хтось йому сказав, щоб у іншу кімнату він не заходив. Після цього він побачив у кімнаті ОСОБА_12 , який сказав до хлопців, щоб когось до нього привели. З кімнати привели старшого мужчину, він розмовляв на російській мові, з ним був ще один мужчина високого росту, який російську не розумів. Так от старшого мужчину хтось із хлопців приніс, ноги та руки у нього були зв`язані, очі закриті скотчем, його посадили навпроти ОСОБА_111 , який почав вести розмову за гроші, по розмові йому здалося, що вони між собою знайомі, суть розмови він не пригадує. З боку ОСОБА_111 стояв ОСОБА_85 , ОСОБА_108 та ще якісь хлопці. Коли почалась розмова, ОСОБА_85 витяг із за пазух пістолет типу «барабан», він особисто не знає чи це був бойовий пістолет, але ОСОБА_112 взяв від ОСОБА_83 цей пістолет, запхав його до рук невідомого, сказавши «на попробуй і переконайся, що це справжній» і пригрозив розправою. Невідомий сказав, що він все зрозумів, зараз поговорить із товаришем і його переконає, в чому саме він не зрозумів. Після цього хлопці незнайомця відвели у кімнату, а ОСОБА_85 та ОСОБА_12 зайшли у кімнату, де тримали затриманих. Після чого він вийшов на вулицю і побачив у вікні кухні, як стояв високий іноземець, також зв`язаний, біля нього стояв ОСОБА_85 , тримав біля його скроні пістолет, цей самий барабанщик, а навпроти стояв ОСОБА_12 , тримав під вухом іноземця телефон і щось вони по іноземному говорили. Через деякий час він почув, як ОСОБА_85 говорив до хлопців, щоб нікого не відпускали, вони їдуть в Польщу за грошима. Після чого ОСОБА_85 , ОСОБА_112 та ОСОБА_108 поїхали. Він із рештою залишилися в будинку. Хлопці по черзі охороняли затриманих, чи їх було двоє чи троє він зараз не пам`ятає, оскільки в цю кімнату не заходив. Приблизно через день чи два до когось із хлопців передзвонив ОСОБА_85 і сказав, що гроші у нього, і він скоро буде на дачі. Через деякий час приїхав ОСОБА_85 разом із ОСОБА_12 , вони зайшли до затриманих, з ними ще був ОСОБА_110 . Вони про щось поговорили із затриманими, знову високий затриманий кудись дзвонив. Після цього, ОСОБА_85 сказав, що гроші через банк в сумі 200 тисяч скоро отримає, їм передзвонять, щоб вони затриманих вивезли на трасу і там залишили, і вони троє знову поїхали. На наступний день він почув сильний шум, всі почали бігати, затримані втекли, хтось із хлопців крикнув - розбігаємось, він втікав із ОСОБА_113 . Окрім цього, ОСОБА_14 добавив, що коли в перший день привезли іноземців, то ОСОБА_108 був у військовій формі, а ОСОБА_85 також у камуфляжі з генеральськими погонами. Також він показав, що з моменту коли вони всі приїхали на дачу і до моменту коли вони розбіглися, вони перебували на дачі приблизно 3-4 дні, весь час були ОСОБА_103 із ОСОБА_104 , ОСОБА_102 та інші хлопці. Крім ОСОБА_111 , ОСОБА_114 , ОСОБА_83 , їх було приблизно 7 чи 8 чоловік. Також, він на подвір`ї, точніше в гаражі на вулиці біля лісу бачив автомобіль марки «Октавія», чорного кольору, це був автомобіль іноземців. Також, він разом з ОСОБА_107 оглядали вказаний автомобіль, в багажнику він бачив ноутбук. Через деякий час він мав розмову з ОСОБА_107 , який йому жалівся, що його ОСОБА_85 «кинув» на гроші та що він цього питання не залише. Також, свідок доповнив, що після вищевказаних подій, ОСОБА_85 приїхав до нього і дав йому 2 000 доларів США, і сказав, що це йому, і він має на власний розсуд розраховуватись з власником дачі та ОСОБА_115 . ОСОБА_116 із цієї суми дав 20 доларів. /том 2 а.с. 8-12; том 3 а.с. 124-145; том 8 а.с. 49/

Окрім цього, згідно додаткових показань, які дав ОСОБА_14 на досудовому слідстві, останній повідомив, що під час вищевказаної розмови в сауні, щодо «бізнесменів з Чехії» та «акумуляторів з самольотів», була присутня особа на ім`я ОСОБА_45 , як йому з часом стало відомо це є ОСОБА_15 . Також він повідомив, що в зв`язку зі спливом часу він точно не пригадує, чи був ОСОБА_15 під час подій в дачному будинку, що у с. Бережани Пустомитівського району Львівської області. /том 6 а.с. 115-119/

Також, такі висновки підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_22 , який у суді першої інстанції пояснив, що про обставини подій, які мали місце в 2002 році та учасниками яких був він та ОСОБА_14 , в зв`язку зі спливом часу він пригадує погано. Після оголошення його показів, які він дав на досудовому слідстві він сказав, що він їх повністю підтримує і додати до них нічого не може.

Згідно оголошених показань ОСОБА_22 , які він давав на досудовому слідстві вбачається, що у квітні 2002 року до нього звернувся його колишній товариш ОСОБА_14 з проханням, щоб він підшукав для нього якусь дачу чи будинок, який би знаходився за містом Львовом чи у передмісті. ОСОБА_14 сказав, що ця дача чи будинок мають знаходитися у лісі, або в якомусь такому районі, де по сусідству не має ніяких будинків і поменше людей. Він запитав у ОСОБА_14 для чого він шукає таку дачу, на що останній відповів, що дача потрібна йому приблизно на два-три дні, максимум до тижня часу, щоб відпочити від життя в місті і відсвяткувати якісь дні народження. Спочатку він подумав, що ОСОБА_14 хотів святкувати на дачі свій день народження, але пізніше з його слів зрозумів, що він говорить про якусь іншу людину. Ця розмова про пошук дачі тоді нічим не привернула його уваги і відповідно він не розпитував ОСОБА_14 , що це за людина. Він пригадує, що ОСОБА_14 розповідав, що до нього у Львів мають приїхати якісь гості і він хоче поселити цих гостей за Львовом, де не має міського шуму і де є гарна природа. ОСОБА_14 не казав, що це за гості, скільки їх буде і звідки вони приїдуть. Свідок відповів, що попитає у знайомих, чи не хоче хтось віддати в оренду дачу за містом на декілька днів, спеціально він цим проханням ОСОБА_14 не займався, але подумав собі, що можливо хтось може здавати дачу в оренду в районі дачного масиву, що знаходиться за заводом «Іскра» у м. Львові. В тому районі є озеро, яке викупив його далекий знайомий на ім`я « ОСОБА_117 » і він часто відпочивав на цьому озері зі знайомими, в тому числі і з ОСОБА_14 . Через декілька днів після цієї розмови, можливо тиждень вони випадково зустрілися з ОСОБА_14 і вирішили випити горілки. Вони вирішили відпочити на озері в районі заводу «Іскра». Знаходячись вже на озері, вони випадково зустріли там свого спільного знайомого дачника на ім`я ОСОБА_97 , це мужчина віком близько 40 років, ніяких інших його даних не знає, пригадує лише те, що ОСОБА_97 розповідав, що у ОСОБА_118 в квартирі живуть його дружина і дитина. З ОСОБА_119 він познайомився на озері та декілька разів відпочивав у нього на дачі, в цьому ж місці він познайомив ОСОБА_99 з ОСОБА_14 , який при ньому запитав у ОСОБА_99 , чи не хоче він здати в оренду на декілька днів свою дачу, ОСОБА_97 погодився, вони відійшли в сторону і далі про умови оренди домовлялися самі, а він їх розмови не слухав. Він доповнив, що через деякий час приїхав на озеро відпочити і випадково почув від незнайомих йому людей, які також відпочивали, що в цьому районі, на якійсь дачі біля озера було вчинене правопорушення, точніше кажучи відбувалися якісь події і приїжджали працівники міліції. /том 2 а.с. 3-5; том 3 а.с. 46-48/

Також, висновки суду підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_120 , який в судовому засіданні зазначив, що про обставини подій які мали місце в 2002 році з приводу його дачного будинку він пам`ятає погано, однак пригадує, що позичав ключ від дачі ОСОБА_121 , прізвища його він не пам`ятає, він його декілька раз бачив на дачах на озері. Він до нього підійшов в квітні 2002 року з невідомим мужчиною, його риси обличчя пригадати не може і його ОСОБА_121 попросив дати ключі від дачі, оскільки він хоче із компанією віддихнути, також сказав, що пізніше за вказану послугу розрахується - накриє стіл йому. Він дав йому ключі від неї. Після вказаних подій він ОСОБА_122 більше не бачив. Він не міг здогадатись, що на його дачі будуть утримуватися примусово люди, інакше він звісно не дав би ОСОБА_123 ключі і до вказаного злочину немає ніякого відношення.

Також, такі висновки підтверджуються оголошеними показаннями свідка ОСОБА_124 , який на досудовому слідстві пояснив, що у квітні 2002 року, точної дати не пам`ятає, він перебував на хуторі Вульки, зараз с. Бережани Пустомитівського району Львівської області, де ремонтував дачний будинок, який належить його тестю ОСОБА_125 , в цьому йому допомагав ОСОБА_126 . Неподалік дачного будинку тестя, знаходиться двохповерховий будинок, господаря він не знає, проте бачив його кілька разів, господарі переважно в цьому будинку проживали влітку. Приблизно в обід, коли він знаходився біля дачного будинку тестя, він почув шум, як йому здалося в двохповерховому дачному будинку розбилося вікно, він почав дивитися в сторону вказаного дачного будинку, та побачив, що на городі три чи чотири мужчини між собою билися, після чого він побачив, що мужчини побігли знову до будинку, а один з них залишився лежати на землі. Він подумав, що дачники напились і між собою виясняють відносини. Після чого він побачив, як мужчина, який лежав на землі, піднявся, ліг на металеву огорожу і через неї перекотився на подвір`я дачі тестя, та підбіг до будинку. Він підійшов до нього, роздивився незнайомця, це був мужчина приблизно 35-40 років, високого росту, «плотної» тілобудови, скоріше спортивної, руки його були скуті металевими наручниками, біля ока на обличчі була кров, обличчя також було у гематомах. Незнайомець був сильно збуджений та переляканий. Він до свідка заговорив спочатку на чеській мові, після чого сказав на російській мові - «памагітє!». Він відвів незнайомця поближче до машинної естакади і там його положив та прикрив металевими листами, в цей час його не запитував в чому справа. Після чого він подивився на подвір`я двохповерхової дачі, звідки втік вказаний мужчина (чех) та побачив, що на подвір`ї все спокійно і тоді він разом із ОСОБА_127 переховали незнайомця у вуличний туалет. Після чого, він послав ОСОБА_128 , щоб дивився за обстановкою і його попередив в разі небезпеки, а сам за допомогою болгарки перерізав наручники незнайомця, тим самим звільнив руки «чеху». Коли розрізав наручники, «чех» на ламаній російській мові розповів свідку, що він є бізнесмен із Праги, до ОСОБА_129 приїхав разом із товаришем, їх тут взяли у заручники та хочуть гроші. Після чого, через деякий час приїхали працівники міліції і «чех» пішов до них. /том 1 а.с. 14-15; том 2 а.с. 36-38/

Також, такі висновки підтверджуються оголошеними показаннями свідка ОСОБА_130 , яка на досудовому слідстві пояснила, що одружена з ОСОБА_12 з 1991 року. Одразу після одруження ОСОБА_12 переїхав до неї в м. Ужгород і до квітня 2002 року вони з двома доньками проживали в АДРЕСА_5 . В травні 2002 року вони продали квартиру і купили власний будинок по АДРЕСА_1 , де на час допиту проводять внутрішньо-ремонтні роботи. ОСОБА_12 не проживає з ними з кінця 2002 року, його місцезнаходження їй не відомо. Приблизно 2 рази в тиждень він дзвонить їй з мобільного телефону, питає як справи, як діти, але де знаходиться в даний час не повідомляє і коли заїде також не говорить. Чим займається ОСОБА_12 і з ким він підтримує дружні стосунки їй не відомо. /том 1 а.с. 68/

Також, такі висновки підтверджуються оголошеними показаннями свідка ОСОБА_65 , який на досудовому слідстві пояснив, що ОСОБА_12 він знає з 1990 року і познайомився з ним в кооперативі «Медик» в м. Ужгороді, по даний час з ним підтримує дружні відносини, знає, що декілька років тому він закинув медичну діяльність і почав займатися бізнесом і в нього по Україні є багато знайомих в бізнесових колах. ОСОБА_54 він знає як свого пацієнта, який лікується в нього приблизно 6-7 років. На початку квітня 2002 року, коли у нього на прийомі був ОСОБА_49 , під час розмови між ними, він запропонував йому звести ОСОБА_54 з кимось, щоб продати сільськогосподарську техніку та закупити кольорові метали і запитався, чи він не знає ніяких людей. Після цього він подумав, що ОСОБА_12 повинен знати таких людей і може з ними познайомити ОСОБА_54 , на що ОСОБА_49 згодився і попросив його звести з ОСОБА_131 . Через декілька хвилин з лікарні ОСОБА_47 задзвонив ОСОБА_132 на домашній номер телефону, він пояснив ОСОБА_12 суть справи і після цього передав слухавку ОСОБА_56 , який і домовився з ОСОБА_12 про можливу зустріч і обмінялися між собою телефонами. Через декілька днів в нього на прийомі був знову ОСОБА_49 і повідомив, що він зустрівся з ОСОБА_46 та повідомив, що справи з ним йдуть нормально і він домовився із чехами. Однак, саме по якій із пропозицій вони домовилися, ОСОБА_49 йому не повідомляв і при позитивному результаті вказаної операції, ОСОБА_49 із ним добре розрахується і в кінці місяця до ОСОБА_54 повинні приїхати представники чеської фірми і він повинен з ними вирішити, за допомогою ОСОБА_12 організаційні питання по укладенню контракту із чеською фірмою. І після того приблизно в кінці квітня 2002 року він ОСОБА_54 та ОСОБА_12 не бачив, про результати укладення вказаного контракту із чеською фірмою йому не відомо. /том 1 а.с. 77-78; том 6 а.с. 145-146/

Також, такі висновки підтверджуються оголошеними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_133 , який на досудовому слідстві пояснив, що він проживає в м. Кіровоград та займався продажем сільськогосподарської продукції. Особу на ім`я ОСОБА_12 він не знає і чує про такого вперше. Також він повідомив, що в 2000 році при невідомих йому обставинах він втратив свій закордонний паспорт і після цього його більше не виготовляв. /том 5 а.с. 30; том 6 а.с. 167-172/

Окрім цього, такі висновки суду підтверджуються і даними, що містяться:

- у протоколі огляду місця події від 30.04.2002 року та фототаблиці до протоколу огляду місця події, згідно з яких було оглянуто дачний будинок в дачному масиві «Карпати 1», що у с. Бережани Пустомитівського району Львівської області, та виявлено ряд предметів, а саме двохлітрову пластмасову пляшку, півлітрову банку повну на половину білою речовиною, три пластмасові банки, одну металеву, три пачки з-під сигарет «МонтеКарло», чашки, металеву кружку, а також матрац, що лежав на підлозі, подушки, перини, чоловічі светри, куртку, ковдру рожевого кольору, тарілку з попелом від сигарет та три окурки від сигарет «Прилуки Особливі», та два - від сигарет «МонтеКарло», а також бляшану банку зеленого кольору з окурками від згаданих сигарет. Окрім цього, виявлено вікно розміром 2,2х1,1 м, завішене покривалом. На підвіконні і на підлозі біля вікна наявні осколки битого скла, такі ж осколки наявні і ззовні за вікном. На підвіконні також виявлено скотч прозорий шириною 4 см. Також, в ході огляду виявлено в гаражі автомобіль марки «Шкода Октавія» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 /том 1 а.с. 3-11/;

- у протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання ОСОБА_18 , відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_12 за рисами обличчя як учасника розбійного нападу /том 2 а.с. 58-60/;

- у протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання ОСОБА_18 , відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_21 за рисами обличчя як учасника розбійного нападу, який був одягнутий в форму «майора» /том 2 а.с. 61-63/;

- у протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання ОСОБА_14 , відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_13 за рисами обличчя як учасника розбійного нападу, що мав місце в квітні 2002 року /том 3 а.с. 160-161/;

- у протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання ОСОБА_14 , відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_12 за рисами обличчя як учасника розбійного нападу /том 3 а.с. 163-164/;

- у протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання ОСОБА_26 , відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_12 як особу, з якою він зустрічався в Україні /том 4 а.с. 98-102/;

- у протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання ОСОБА_23 , відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_12 як учасника розбійного нападу, що організовував зустріч, а потім разом з іншими невідомими особами його затримали /том 4 а.с. 110-115/;

- у висновку експерта № 4/914 від 07.12.2010 року, відповідно до якого чотири сліди пальців рук вилучені 30.04.2002 року на х. Вульки (с. Бережани Пустомитівського району Львівської області) дачний масив «Карпати 1» залишені вказівним пальцем правої руки, середнім пальцем правої руки, великим пальцем правої руки, вказівним пальцем правої руки ОСОБА_13 , чотири сліди пальців рук залишені середнім пальцем лівої руки, безіменним пальцем лівої руки, великим пальцем лівої руки, вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_14 /том 6 а.с. 67-72/;

- у протоколі ставки віч-на-віч проведеної між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на якій ОСОБА_14 повністю підтвердив свої раніше надані показання /том № 6 а.с. 158-166/;

- у протоколі ставки віч-на-віч проведеної між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , на якій ОСОБА_14 повністю підтвердив свої раніше надані показання /том 6 а.с. 149-157/;

- у протоколі відтворення обстановки та обставин події, проведеного з потерпілим ОСОБА_18 , в ході якого потерпілий підтвердив свої показання та відтворив обставини та обстановку події, які мали місце в період часу з 27.04.2002 року по 30.04.2002 року в дачному масиві «Карпати-1» у с. Бережани Пустомитівського району Львівської області /том 6 а.с. 195-200/;

- у протоколі відтворення обстановки та обставин події, проведеного із свідком ОСОБА_134 , де останній повністю підтвердив свої показання та відтворив обставини та обстановку події які мали місце 30.04.2002 року в дачному масиві «Карпати-1» у с. Бережани Пустомитівського району Львівської області /том 7 а.с. 6-13/;

- у висновку експерта № 4/94 від 10.02.2012 року, відповідно до якого один слід пальця руки вилучений 30.04.2002 року на х. Вульки (с. Бережани Пустомитівського району Львівської області) дачний масив «Карпати 1» залишені мізинцем лівої руки ОСОБА_15 /том 14 а.с. 55-57/.

Зокрема, висновки зазначених експертиз належно аргументовані з наукової точки зору, не суперечать іншим доказам у справі, а тому суд обґрунтовано визнав такі докази достовірними.

Що стосується кваліфікації дій ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, то колегія суддів вважає, що досудовим слідством дійсно безпідставно інкриміновано останнім носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, вчиненого організованою групою, оскільки згідно вищенаведених показань потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 та показань, які давали на досудовому слідстві ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, потерпілим погрожували предметом схожим на барабанний револьвер. Однак, що це за предмет і чи являється він вогнепальною зброєю, вищевказаним особам невідомо.

Окрім цього, органом досудового слідства не здобуто жодного доказу, яку саме та який вид вогнепальної зброї придбали, зберігали та носили ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

А тому, вбачається, що останніх обґрунтовано виправдано в цій частині, оскільки в діях ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 відсутній складу злочину, передбачений ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до вимог ст. 365 КПК України /в ред. 1960 року/ рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах поданих апеляцій.

У поданій апеляції, однаково як і в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_14 стверджує, що під час досудового розслідування у даній кримінальній справі покази він давав під психологічним тиском працівників міліції та працівників Львівського слідчого ізолятору. При цьому зазначав, що ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 та інших він оговорив.

Витяг з протоколу судового засідання з даною заявою, щодо протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів та працівників ЛСІ під час розслідування даної кримінальної справи судом було скеровано в прокуратуру Львівської області для проведення перевірки заяви ОСОБА_14 та прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України /ред. 1960 року/.

Згідно з наявної в матеріалах справи постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.07.2012 року /т. 17 а.с. 44-53/ доводи засудженого ОСОБА_14 щодо, на його думку, протиправних дій працівників правоохоронних органів та ЛСІ, не знайшли свого підтвердження і в порушенні кримінальної справи обґрунтовано відмовлено за відсутністю в їх діях складу злочинів при проведенні досудового розслідування по даній справі.

А тому, на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції об`єктивно прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_14 змінив свої показання у судовому засіданні з метою як самому уникнути відповідальності за скоєне, так і з метою уникнення відповідальності інших засуджених у справі.

При цьому, важливим є і те, що показання, які давав на досудовому розслідуванні ОСОБА_14 повністю підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_27 , ОСОБА_24 , ОСОБА_29 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_135 , оголошеними показаннями ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , висновками дактилоскопічних експертиз та речовими доказами у даній справі, а саме вилученими під час огляду місця події від 30.04.2002 року відбитками пальців рук.

На думку апеляційного суду, показання потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_27 , ОСОБА_24 , ОСОБА_29 є послідовними, не суперечать іншим доказам та матеріалам кримінальної справи, підстав оговорювати засуджених у них не вбачається, а тому суд першої інстанції доцільно визначив їх правдивими та підставно взяв до уваги.

Що стосується показань, які дав на досудовому слідстві ОСОБА_14 щодо ролі ОСОБА_15 у скоєнні даного злочину та протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 02.06.2010 року /т. 3 а.с. 152-156/, то на думку колегії суддів суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що підсудний ОСОБА_15 був присутній в сауні, що розташована у приміщенні кінотеатру ім. Довженка м. Львова навесні 2002 року та разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та іншими невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, приймав участь у підготовці та розробленню плану, щодо розбою та незаконного позбавлення волі потерпілих. А також в подальшому прийняв участь у подіях, які мали місце в дачному масиві «Карпати 1», що у с. Бережани Пустомитівського району Львівської області.

На переконання апеляційного суду, безспірним доказом того, що засуджені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 були присутні в дачному будинку, що розташований у дачному масиві «Карпати 1», що у с. Бережани Пустомитівського району Львівської області, та приймали участь в розбої та незаконному позбавленні волі потерпілих, є вилучені, згідно протоколу огляду місця події від 30.04.2002 року, 13 відбитків пальців, з яких чотири відбитки залишені ОСОБА_14 , чотири відбитки залишені ОСОБА_13 та один відбиток залишений ОСОБА_15 .

При цьому, колегія суддів не приймає покликання засуджених та їх захисників в частині того, що суд не правомірно взяв до уваги висновки дактилоскопічних експертиз, згідно яких встановлено, що сліди рук, вилучені при огляді місця події, належать саме засудженим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Так, з матеріалів справи вбачається, що 30.04.2002 року в ході слідчо-оперативних дій працівниками правоохоронних органів було проведено огляд місця події, в ході якого виявлено ряд речей, з яких в подальшому і було знято сліди пальців рук.

Згідно висновків експертів № 4/914 від 07.12.2010 року та № 4/94 від 10.02.2012 року, досліджувались саме сліди пальців рук, що були вилучені 30.04.2002 року при огляді місця події. Згадані сліди надійшли експертам в конверті, упаковка якого не була порушена.

А тому, з огляду на те, що в ході огляду місця події, що проводився фактично відразу після звернення потерпілими до правоохоронних органів, було виявлено вже згадані речі злочинців, в тому числі пластмасові пляшки /банки/ та пачки від сигарет, у колегії суддів не виникає сумнівів в тому, що сліди пальців рук були зняті з предметів, що були залишені в дачному будинку злочинцями, які незаконно утримували потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_27 та ОСОБА_138 .

При цьому, судом першої інстанції вірно визначено, що сумніви виявлення та вилучення вищевказаних відбитків пальців з переносних предметів, а саме пляшки з під води та пачок з під сигарет, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Окрім цього, колегія суддів погоджується з тим, що версія, висунута ОСОБА_12 щодо зустрічей з потерпілими та поїздкою до м. Львова з приводу придбання комбайнів для фермера ОСОБА_52 , повністю спростовується зібраними під час досудового та судового слідства доказами, а саме показаннями потерпілих по справі, що зустрічі та поїздка у м. Львів відбувались з метою придбання у військовослужбовців ЗС України акумуляторів від літаків, а також показаннями свідка ОСОБА_52 в частині пояснень, що особу на ім`я ОСОБА_12 він не знає, і жодних справ він з ним не мав.

Щодо версії, висунутої засудженим ОСОБА_13 , що той у час, коли було скоєно розбій та незаконне позбавлення волі потерпілих він знаходився в ІТТ Старосамбірського РВ УМВСУ у Львівській області повністю спростовується листами начальника Старосамбірського РВ ГУМВСУ у Львівській області № 4658 від 05.06.2013 року /т. 17 а.с. 100/ та прокурора Старосамбірської районної прокуратури Львівської області №41/432-13 від 10.06.2013 року /т. 17 а.с. 102/, згідно з якими книги обліку затриманих в ІТТ Старосамбірського РВ УМВСУ у Львівській області за період часу з 25.04.2002 року по 01.05.2002 року в 2008 році знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Однак, у вказаний період часу ОСОБА_13 не затримувався, кримінальної справи щодо нього не порушувалось, в ІТТ Старосамбірського РВ УМВСУ у Львівській області не поміщався.

Окрім цього, не знайшли свого підтвердженні і покликання ОСОБА_13 в частині того, що його фактично затримали 03 грудня 2010 року, а не 06 грудня 2010 року, як це визначено судом першої інстнації.

Кваліфікація дій ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 187 КК України є вірною, так як ОСОБА_12 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства /розбій/, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений організованою групою. Кваліфікація дій ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 146 КК України також є вірною, оскільки ОСОБА_12 вчинив незаконне позбавлення волі, з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб, способом небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу, організованою групою.

Обираючи покарання ОСОБА_12 , суд першої інстанції вірно врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину та обставини при яких його вчинено, те, що ОСОБА_12 посередньо характеризується по місцю проживання, скоїв ряд особливо тяжких злочинів, був організатором скоєння даних злочинів, раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів аналогічної категорії, відбував покарання в місцях позбавлення волі і відповідних висновків не зробив, а тому суд підставно прийшов до висновку, що йому слід обрати покарання в межах санкції ч. 4 ст. 187, ч. 3 146 КК України та ізолювати від суспільства.

Зокрема, на обставини організації злочинів саме ОСОБА_12 вказують пояснення потерпілих, показання засудженого ОСОБА_14 , які він давав в ході досудового розслідування, а також пояснення свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_135 та ОСОБА_139 . Такі докази не суперечать один одному та свідчать, що саме ОСОБА_12 був ініціатором знайомства з «чехами», вів з ними попередні переговори щодо надуманої купівлі акумуляторів, а також керував безпосередньо діями учасників вчинення злочину в дачному будинку, що розташований у дачному масиві «Карпати 1», що у с. Бережани Пустомитівського району Львівської області.

Стаття 27 КК України передбачає, що організатором є особа, яка організувала вчинення злочину /злочинів/ або керувала його /їх/ підготовкою чи вчиненням.

У свою чергу, поняття організації вчинення злочину /злочинів/ або керуванням його /їх/ підготовкою чи вчиненням включають в себе дії, які направляють, об`єднують інших співучасників на вчинення одного чи декількох злочинів чи координують їхню поведінку, а також дії підшукування співучасників та надання їм подальших настанов щодо виконання тих чи інших дій, які становлять об`єктивну сторону вчинюваного злочину чи забезпечують виконання таких дій.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, засуджений ОСОБА_12 вчиняв саме такі дії, що прямо вказує на здійснення ним організаторських функцій в ході вчинення інкримінованих засудженим злочинів.

Крім цього, ОСОБА_12 раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів аналогічної категорії та відбував за їх вчинення покарання в місцях позбавлення волі, що на думку суду вказує на наявність у нього необхідного досвіду для організації таких злочинів.

У свою чергу, кваліфікація дій ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 187 КК України, на переконання колегії суддів, є також вірною, так як ОСОБА_13 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства /розбій/, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений організованою групою. Кваліфікація дій ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 146 КК України також є правильною, так як ОСОБА_13 вчинив незаконне позбавлення волі, з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб, способом небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу, організованою групою.

Обираючи засудженому ОСОБА_13 покарання, суд першої інстанції враховував суспільну небезпеку вчиненого злочину та обставини при яких його вчинено, те, що ОСОБА_13 посередньо характеризується по місцю проживання, скоїв ряд особливо тяжких злочинів, був виконавцем скоєння злочинів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів аналогічної категорії, відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Водночас, на думку колегії суддів, суд правильно прийшов до висновку, що йому слід обрати покарання в межах санкції ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України та ізолювати від суспільства.

Втім, встановлено, що в ОСОБА_13 значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим останній постійно отримує та отримував лікування. При цьому, встановлено діагноз: ішемічна хвороба серця; атеросклеротичний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба І-ІІ ст.; церебро-васкулярна хвороба; дисциркулярна гіпертонічна енцефалопатія І ст. НМК-І; хронічний гастродуоденіт.

Також необхідно врахувати його сімейні обставини, в нього на утриманні знаходиться неповнолітня донька і те, що при апеляційному розгляді він фактично розкаявся в скоєному, пояснивши, що дуже шкодує з приводу даних злочинів та бажає в подальшому чесно працювати.

Апеляційний суд враховує при цьому також і те, що засуджений ОСОБА_13 під час попереднього ув`язнення показав себе з позитивної сторони, не порушував режим тримання та правила поведінки осіб, взятих під варту, конфліктних ситуацій не створював, ввічливо ставився до персоналу установи.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_13 слід пом`якшити призначене покарання.

Кваліфікація дій ОСОБА_14 за ч. 4 ст. 187 КК України також є правильною, так як ОСОБА_14 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства /розбій/, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений організованою групою. Кваліфікація дій ОСОБА_14 за ч. 4 ст. 146 КК України також є вірною, так як ОСОБА_14 вчинив незаконне позбавлення волі, з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб, способом небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу, організованою групою.

Обираючи покарання суд врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину та обставини при яких його вчинено. Враховуючи наведені обставини, та те, що ОСОБА_14 негативно характеризується в місцях позбавлення волі, де відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі, скоїв ряд особливо тяжких злочинів, був виконавцем скоєння даних злочинів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів аналогічної категорії, відбував покарання в місцях позбавлення волі, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що йому слід обрати покарання в межах санкції ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України та ізолювати від суспільства, тому апеляційний суд вважає, що виправлення останнього без ізоляції від суспільства є неможливим.

У зв`язку з цим суд вірно зазначив, що ОСОБА_14 слід призначити покарання за цим вироком відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_15 за ч. 4 ст. 187 КК України також є вірною, так як ОСОБА_15 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала напад, з погрозою застосування такого насильства /розбій/, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений організованою групою. Кваліфікація дій ОСОБА_15 за ч. 3 ст. 146 КК України також є вірною, так як ОСОБА_15 вчинив незаконне позбавлення волі, з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб, способом небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу, організованою групою.

Судом враховані обставини, що пом`якшують покарання засудженого ОСОБА_15 , а саме те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні батька інваліда похилого віку, позитивно характеризується по місцю проживання.

Враховуючи наведені обставини, та те, що ОСОБА_15 скоїв ряд особливо тяжких злочинів, був виконавцем скоєння даних злочинів, суд апеляційної інстанції вважає, що вірним є висновок, що засудженому слід обрати покарання в межах санкції ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України та ізолювати від суспільства. Факт того, що ОСОБА_15 не може відбувати покарання в місцях позбавлення волі, не встановлено. Покликання захисника ОСОБА_10 на необхідність застосування до засудженого положення ст. 69 КК України, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на ставлення засудженого до скоєного злочину та відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що покарання засудженим призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає тяжкості вчинених злочинів і даних про особу винних.

Під час досудового слідства було витрачено на проведення судових експертиз 2420 грн. 34 коп., а тому дані кошти підставно стягнуто із засуджених в рівних частинах в дохід держави, що в апеляції не оспорюється.

Крім цього, з матеріалів досудового слідства та протоколів судових засідань вбачається, що органи слідства та суд дослідили у справі всі обставини, які мали та могли мати значення для прийняття рішення у справі. Наведені засудженими та їх захисниками в апеляціях доводи про однобічність досудового слідства і проявлену необ`єктивність при розслідуванні справи, неповноту, порушення їх права на захист, інших конституційних прав, а відтак і незаконність їх засудження, є необґрунтованими.

Покликання апелянтів на ту обставину, що суд свідомо обмежив у часі захисників засуджених для підготовки у судових дебатах не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ст. 318 КПК України /ред. 1960 року/ надання захисникам часу для підготовки у судових дебатах не передбачено.

Також, апеляційний суд при перевірці справи не виявив допущення істотних порушень кримінального процесуального закону чи його неправильного застосування, які тягнули б за собою скасування вироку.

Суд першої інстанції на виконання вимог кримінального процесуального закону виклав у вироку логічні й категоричні висновки щодо оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для постановлення вироку.

Разом з тим, у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України засудженим ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 слід зарахувати в строк відбування покарання час їх попереднього ув`язнення.

У свою чергу, згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого /підсудного/ та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Абзац 6 ч. 5 ст. 72 КК України передбачає, що у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; строк затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; а також строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, засудженим ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 слід зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення, а саме строк з моменту фактичного затримання по момент винесення ухвали Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2014 року, а також час з моменту скасування даної ухвали апеляційного суду ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2015 року по момент винесення нової ухвали Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2016 року.

З огляду на те, що на момент винесення даної ухвали Апеляційного суду Львівської області, з урахуванням положень ст. 72 КК України, ОСОБА_140 необхідно пом`якшити покарання та врахувати, що він відбув 9 /дев`ять/ років 8 /вісім/ місяців та 6 днів, його слід звільнити з-під варти негайно в залі суду.

При цьому, ОСОБА_14 згадані положення кримінального закону колегія суддів апеляційного суду застосувати не може, оскільки правила, закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 377 КПК України (ред. 1960 року), колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляції захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_13 , засудженого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_17 в інтересах засудженого ОСОБА_15 задовольнити частково.
Апеляції захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_16 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , засудженого ОСОБА_14 залишити без задоволення.
Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_14 залишити без змін.
Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 змінити.
Пом`якшити покарання засудженому ОСОБА_13 на 1 /один/ рік 4 /чотири/ місяці та вважати його засудженим за ч. 4 ст. 187 КК України на 9 /дев`ять/ років 8 /вісім/ місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 146 КК України на 7 /сім/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_13 призначити остаточне покарання у вигляді 9 /дев`ять/ років 8 /вісім/ місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженим в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання по момент винесення ухвали Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2014 року, а також час з моменту скасування даної ухвали апеляційного суду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 13 жовтня 2015 року по момент винесення ухвали Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2016 року.

ОСОБА_12 зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 06 грудня 2010 року по 03 липня 2014 року включно, а також з 13 жовтня 2015 року по 25 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_15 зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 02 лютого 2012 року по 03 липня 2014 року включно, а також з 13 жовтня 2015 року по 25 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_13 зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 06 грудня 2010 року по 03 липня 2014 року включно, а також з 13 жовтня 2015 року по 25 травня 2016 року, що становить 9 /дев`ять/ років 8 /вісім/ місяців та 6 днів.

ОСОБА_13 звільнити з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям покарання.

В решті вирок залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4