1Справа № 335/3466/14-к 1-кп/335/7/2016
У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю перекладача ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001626 від 20.08.2013 року,

встановила:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження №0001626 від 20.08.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч. 1, 3 ст.209 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.209 КК України.

Сторонами у кримінальному провадженні були заявлені клопотання про накладення арешту на майно обвинувачених та зняття арешту з майна, який накладено на стадії досудового розслідування.

Зокрема, представник потерпілого клопотав накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , а також на буд. АДРЕСА_2 , як на речовий доказ по даному кримінальному провадженню

ОСОБА_15 звернувся з клопотанням про скасування арешту з квартири АДРЕСА_3 , яка належить, як він зазначав, йому на праві власності, на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 08.08.2014 року.

Прокурором заявлено клопотання про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , нежиле приміщення першого поверху, літ. А-5, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , яке на праві власності належить ОСОБА_9 , а також на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , яка належить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_10 .

ОСОБА_16 звернулася з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя на квартиру АДРЕСА_8 , квартиру АДРЕСА_9 , а також легковий автомобіль марки «PEUGEOT 207», д. н. НОМЕР_1 , посилаючись на те, що вказане майно належить їй на праві власності на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2014 року, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні учасники кримінального провадження, кожен окремо, підтримали свої клопотання.

Представник потерпілого та прокурор у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , клопотання кожного підтримали, просили їх задовольнити.

Дослідивши подані клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, заявника ОСОБА_16 , суд доходить висновку, що в задоволенні клопотань учасників кримінального провадження, заявників ОСОБА_16 та ОСОБА_15 слід відмовити з наступних підстав.

Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється з серпня 2013 року, в провадженні суду - перебуває з квітня 2014 року, на даний час судовий розгляд знаходиться на завершальній стадії, судом досліджено матеріали кримінального провадження, допитано свідків, заслухано пояснення потерпілого, обвинувачених. Крім того, судом не одноразово за клопотанням учасників кримінального провадження, зацікавлених осіб приділялася увага дії заходів забезпечення кримінального провадження. Сторони мали можливість звернутись з відповідними клопотаннями протягом усього часу судового розгляду, крім того, на стадії досудового розслідування слідчими суддями приділено належної уваги зазначеному питанню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Дослідивши клопотання про чергове, повторне накладення арешту на майно підозрюваних суд оцінює їх як намагання затягнути розгляд кримінального провадження, що прямо суперечить завданням кримінального провавадження, проголошеним ст.2 КПК України.

Те саме стосується клопотання ОСОБА_16 , яка будучи допитаною судом в якості свідка в судовому засіданні 11.12.2014 року не заявляла про своїх прав на арештоване майно, проте звернулася з відповідним клопотанням, лише на завершальній стадії судового розгляду.

Не підлягає задоволенню і клопотання ОСОБА_15 , оскільки, обставина якою він обґрунтовував свої вимоги змінилася, - рішення суду першої інстанції 09.02.2016 року скасоване рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області.

З огляду на викладене в задоволенні клопотань про накладення та знаття арештів з майна у кримінальному провадженні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,
ухвалила:
Клопотання представника потерпілого, прокурора про накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , на будинок АДРЕСА_2 , як на речові докази по даному кримінальному провадженню залишити без задоволення.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_15 про скасування арешту з квартири АДРЕСА_3 та в задоволенні клопотання ОСОБА_16 про скасування арешту з квартири АДРЕСА_8 , квартири АДРЕСА_9 , легкового автомобіля марки «PEUGEOT 207», д. н. НОМЕР_1 .

Ухвала окремо від вироку оскарженню не підлягає.

ГоловуючийОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3