Справа № 464/5192/14-к
пр.№ 1-кп/464/5/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.10.2016 року

Колегія суддів Сихівського районного суду м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000645 від 14 березня 2013 року, про обвинувачення:

К р а в ц я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, непрацюючого, з професійно-техічною освітою, розлученого, має двох дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_11 13 березня 2013 року о 07.00год., за місцем свого проживання, в квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який раптово виник на побутовому ґрунті, умисно наніс своєму батьку ОСОБА_15 , який лежав на ліжку, один удар рукою в груди, чим спричинив йому прямий перелом третього ребра зліва, що відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, та в причинному зв`язку з фактом настання смерті останнього не перебуває.Після цього, обвинувачений ОСОБА_11 не зупинившись, з метою припинити голосні крики свого батька ОСОБА_15 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, накинув на його обличчя ковдру, не бажаючи, однак, з врахуванням похилого віку та незадовільного стану здоров`я свого батька, передбачаючи та свідомо припускаючи реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_15 ,почав здавлювати ковдру руками, утримуючи її не менше однієї хвилини, спричинивши ОСОБА_15 удушення - закриття отвору дихальних шляхів, шляхом давлення на ділянку роту, носу та шиї з обидвох боків, яке і стало причиною смерті останнього на місці вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_11 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наведених вище обставин не визнав і, керуючись своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України, відмовився в судовому засіданні давати показання та відповідати на запитання. Однак, в судових дебатах ствердив суду, що злочину не вчиняв та батька міг вбити сам потерпілий.
Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_11 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, стверджується наступними зібраними та дослідженими в ході судового слідства належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами:
- даними в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що обвинувачений ОСОБА_11 є його молодшим братом, який проживав разом з батьком ОСОБА_15 та здійснював за ним догляд. Батькові було 82 роки, він міг сидіти та розмовляти, однак, майже нічого не бачив та, щоб пересуватися по квартирі потребував сторонньої допомоги. Зазначив, що в останні роки його брат ОСОБА_11 зловживав спиртними напоями, став неохайним, належним чином не доглядав ні себе, ні батька, не працював та жив за пенсію батька. Незважаючи на це, батько не скаржився на обвинуваченого і його поведінку, т.я. не був людиною, яка буде жалітися, просто казав: «сам все бачиш». Йому відомо, що обвинувачений з батьком сварилися, однак в його присутності такого не було. Він ж навідував батька та обвинуваченого приблизно раз на тиждень, слідкував чи все добре, приносив їм продукти харчування. Ключі від квартири, де жили батько і брат мав, натомість ними ніколи не відчиняв двері, т.я. попередньо повідомляв брата про свій прихід і останній сам йому відчиняв двері. Востаннє провідував батька за декілька днів до його смерті. Вранці 13 березня 2013 року, точної години не пригадує, однак до 11.00год., коли він був на роботі, йому подзвонила дружина і повідомила, що помер батько. Він разом з дружиною поїхали до квартири батька, двері відчинив обвинувачений, який, як йому здалося, перебував у стані алкогольного сп`яніння, батько ж лежав на ліжку у великій кімнаті без ознак життя. Він не сконцентровував уваги на обстановці в квартирі та на обвинуваченому, нічого незвичного в квартирі не побачив. Щодо того, як батько помер, обвинувачений їм нічого не розповідав, вони ж думали, що батько помер за віком, лише спитали його чи була швидка медична допомога, на що обвинувачений відповів, що була та показав виписку. Тоді, він разом з дружиною помили і перевдягнули тіло батька, та пішли в лікарню за довідкою, а обвинувачений, який ліг спати, залишився в квартирі. В лікарні їх направили до моргу, куди вечором того ж дня забрали труп. На другий день в морзі патологоанатом їм повідомив, що викликав міліцію, т.я. виявив у трупа сліди насильницької смерті, перелом ребер, гематоми, сказав, що батька били. За підсумком експертизи було встановлено, що батька задушили. Коли він прийшов додому до обвинуваченого, той повідомив, що нічого не робив, лише рушником вдарив батька, у відповідь він вдарив обвинуваченого кулаком по обличчю;

- допитана в судовому засіданні у якості свідка дружина потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_16 показала суду, що 13 березня 2013 року близько 10.00год. хтось зателефонував на стаціонарний телефон, але кинув трубку. На визначнику номера висвітився телефон обвинуваченого. Вона здивувалася, бо він ніколи до них не дзвонив, передзвонила до ОСОБА_11 та спитала чи він їм дзвонив, той повідомив, що дзвонив, та що помер батько. Вона сказала, що передзвонить чоловікові, який в той час був на роботі. Коли по мобільному телефону повідомила чоловіка про смерть батька, той спитав як помер?. З чоловіком домовились та зустрілись біля під`їзду будинку, де жив батько. Двері їм відчинив обвинувачений ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, від нього було чути різкий запах алкоголю. Пояснила, що ключі від квартири, де проживав батько, були лише в обвинуваченого та її чоловіка, однак останній завжди дзвонив обвинуваченому та повідомляв, що зайде та через скільки часу, й дверей ніколи своїм ключем не відчиняв. Вони зайшли в квартиру та побачили, що батько без ознак життя лежав в кімнаті на дивані. Обвинувачений повідомив їм, що була швидка медична допомога і залишила виписку. Вона замітила у батька синяк під лівим оком, та коли запитала у обвинуваченого «що це?», той сказав, що махнув на батька рушником. Після цього, вона з чоловіком вимили труп, який ще згинався, і одягнули його. Тоді, з чоловіком пішли в поліклініку, де їм дали направлення на розтин. Пізніше, цього ж дня, труп забрали в морг. В подальшому, коли вони хотіли забрати довідку про смерть, щоб поховати ОСОБА_15 , паталогоанатом їм сказав, що вже повідомили міліцію, оскільки батько помер не своєю смертю, його задушили. Ствердила, що вечором 12 березня 2013 року її чоловік був вдома, а вранці 13 березня 2013 року, коли обвинувачений повідомив про смерть батька, чоловік був на роботі;

- допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_17 , показав суду, що ОСОБА_15 був його батьком, а обвинувачений та потерпілий його рідні брати. До смерті батька з обвинуваченим перебував в нормальних відносинах, підстав його оговорювати немає. Зазначив, що вже протягом багатьох років проживає в Мурманській області Російської Федерації. По-можливості приїжджав у відпустку, навідати батьків. Був в 2011 році, тоді померла його матір. Після цього, навідати батька приїхав влітку 2012 року. Молодшому брату ОСОБА_11 , який нібито доглядав батька про свій приїзд він нічого не розповідав. Коли приїхав, то побачив, що за батьком ніхто не доглядає, його протягом року часу після смерті матері не мили, постіль йому ніхто не змінював, в квартирі не було їжі та стояв жахливий сморід. Обвинувачений ОСОБА_11 не працював, зловживав спиртними напоями. Батько боявся скаржитися на обвинуваченого, та казав, що всі поїдуть, а він залишиться з ним жити. Зазначив, що обвинуваченому не подобалось, коли в квартиру приходив старший брат ОСОБА_8 . Коли він приїжджав, то батько міг пересуватися по квартирі, однак йому потрібно було допомагати. Про смерть батька він дізнався в день смерті від старшого брата ОСОБА_8 ;

- свідок ОСОБА_18 , показала суду, що являється колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_11 , з яким багато років розлучені, вони взагалі не бачились протягом чотрьох років, однак обвинувачений бачився з їхніми дітьми. Останні роки їх відносни з ОСОБА_11 налагодились. Востаннє вона періодично протягом двох місяців приїжала в квартиру обвинуваченого ОСОБА_11 , це було після смерті матері останнього. Зазначила, що ОСОБА_11 дуже тяжко пережив смерть матері, довго не міг відійти. Батько ОСОБА_15 , в цей час дуже погано себе почував, потребував стороннього догляду, який йому надавав її колишній чоловік ОСОБА_11 . Ствердила, що батько ОСОБА_15 був дуже хорошою людиною, хотів залишити належну йому квартиру її колишньому чоловіку ОСОБА_11 , через що в нього з братом ОСОБА_8 виникали конфлікти. Зазначає, що в ОСОБА_8 були ключі від квартири і він приходив тоді, коли хотів в квартиру до ОСОБА_15 та ОСОБА_11 13 березня 2013 року близько 17.00год. їй подзвонив ОСОБА_11 та повідомив, що помер його батько. Через декілька днів після цього, від її матері, вона дізналась, що ОСОБА_11 підозрюють у вбивстві батька. Ствердила, що чула від сусідів, що вони ввечері напередодні смерті батька вони бачили в ліфті будинку ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , лікаря станції швидкої медичної допомоги, яка повідомила, що разом з фельдшером їздила на виклик до квартири ОСОБА_20 . Це був їх перший виїзд цього дня, а тому виклик в швидку допомогу надійшов десь приблизно між 07.00год. та 08.00год. ранку. Вони приїхали, двері їм відчинив обвинувачений ОСОБА_21 . Явних ознак сп`яніння у нього вона не зауважила. Інших осіб в квартирі вона не бачила. Коли вони приїхали, то особа вже була мертва, труп лежав в кімнаті на ліжку. Також пригадує, що на ліжку лежала червона ковдра. Квартира була не доглянута, стояв неприємний запах. Нічого незвичного вона не зауважила, ОСОБА_21 переживав, був нервовий та схвильований, але це їй видалось нормальним, оскільки ж помер його батько. Явних слідів насильницької смерті в квартирі вони не побачили, а тому не пригадує чи чекали міліцію. Ствердила, що вони проводять лише поверхневий огляд тіла на наявність ознак життя - пульс, дихання, серцебиття, а тому якихось тілесних ушкоджень вони могли не побачити;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який показав суду, що працював в Сихівському РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Був присутнім під час того, як ОСОБА_11 запросили в райвідділ міліції та він розповідав, що у нього з батьком виник конфлікт на побутовому грунті, батько почав голосно кричати, а він намагався затулити йому рот, щоб припинити його крик. Пам`ятає, що ОСОБА_11 казав, що його батько мав таку фізичну силу, що стиснув йому руку так, що в нього появився синяк. Інших деталей вже не пригадує, бо пройшло вже дуже багато часу. Ствердив, що фізичного чи психологічного тиску на ОСОБА_11 ніхто не чинив, він все розповідав добровільно;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який показав суду, що працював оперуповноваженим Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Пригадує, як в березні 2013 року ОСОБА_11 в приміщенні райвідділу міліції, в його присутності розповідав, що в нього з батьком виник конфлікт на побутовому грунті, через те, що батько справив природні потреби в ліжко, за що він його вдарив, а потім натягнув йому на обличчя ковдру. Інших деталей вже не пригадує;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який показав суду, що працює в секторі карного розшуку Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Пригадує, що з моргу надійшло повідомлення про наявність ознак насильницької смерті ОСОБА_15 . За вказівкою начальства він разом з іншими працівниками міліції, виїхали за місцем проживання померлого ОСОБА_15 . Двері їм відчинив син померлого - ОСОБА_11 , який пояснив, що проживав разом з батьком за вказаною адресою. Зазначив, що в цей момент ОСОБА_11 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, перебував у стані похмілля, однак адекватно себе поводив, чітко розмовляв та все розумів. По факту смерті батька, для з`ясування обставин за яких він помер, вони запросили ОСОБА_11 до райвідділу міліції, на що останній добровільно погодився та поїхав разом з ними. В приміщенні Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області він відбирав пояснення в ОСОБА_11 , який без жодного психологічного чи фізичного тиску розповів, що в даній квартирі він проживав разом з батьком. Раптово, через те, що батько справив природні потреби під себе в ліжко, в них виник конфлікт. Батько почав голосно кричати та, щоб цього не чули сусіди він закрив йому обличчя ковдрою чи подушкою, вже точно не пригадує. Після цього, батько перестав кричати та він подумав, що той заспокоївся й заснув, і лише пізніше виявив, що батько помер. Ствердив, що в обвинуваченого ОСОБА_11 на руках бачив сліди боротьби, його руки були в синцях, на що ОСОБА_11 пояснював, що його батько був старенький, але мав дуже велику силу в руках;

- допитаний в судовому засіданні у якості свідка адвокат ОСОБА_25 , який здійснював захист інтересів підозрюваного ОСОБА_11 за призначенням під час проведення досудового розслідування, та якого ОСОБА_11 було звільнено від обов`язку адвокатської таємниці, показав суду, що 14 березня 2013 році він, як захисник, був присутній при допиті ОСОБА_11 у якості підозрюваного (том 1 а.с.85-87), в ході якого останній повідомив слідству, що наніс своєму батьку ОСОБА_15 один удар рукою в груди, накинув на його обличчя одіяло на яке поставив руку, щоб батько перестав кричати, рот затуляв рукою близько 2 хвилин. В його присутності тиск правоохоронними органами на підозрюваного ОСОБА_11 не чинився. Однак зазначив, що у ОСОБА_11 на момент затримання вже були тілесні ушкодження на обличчі, які як він пояснив, були заподіяні йому працівниками міліції ще до допиту у якості підозрюваного. У зв`язку з наведеним, він звертався з відповідними скаргами в прокуратуру. ОСОБА_11 під час допиту у якості підозрюваного був збудженим, перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак поводив себе повністю адекватно. На досудовому слідстві права ОСОБА_11 були роз`яснені, та він не хотів скористатися ст.63 Конституції України, і навпаки хотів давати покази. Окрім цього, він особисто виїжджав до будинку, де проживав ОСОБА_11 з батьком, спілкувався з сусідами, та одна із сусідок розповідала, що в день вбивства її син їхав в ліфті разом з ОСОБА_26 . Кравця ОСОБА_27 сусіди характеризували виключно з позитивної сторони;

- допитаний в судовому засіданні у якості свідка лікар-травматолог Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова ОСОБА_28 показав суду, що 14 березня 2013 року до них звернувся ОСОБА_11 , він здійснював його огляд та ним було поставлено діагноз: забійні гематоми верхніх та нижніх кінцівок, грудної клітки, поперекової ділянки, абсинентний синдром (стан особи після тривалого вживання алкогольних чи наркотичних засобів). Де та ким заподіяні ушкодження записується зі слів потерпілого у відповідному журналі реєстрації хворих, та за спливом часу він цих обставин вже не пригадує;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 , показав суду, що проживав в одному будинку з обвинуваченим та його батьком. Йому відомо, що ОСОБА_15 був лежачим, а обвинувачений ОСОБА_11 його доглядав. Сусід з квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_30 казав йому, що чув, що сусідка з квартири АДРЕСА_4 бачила ОСОБА_8 напередодні смерті ОСОБА_15 в ліфті будинку. Він ж особисто його не бачив;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 , показав суду, що проживав в одному будинку, на одній сходовій площадці з обвинуваченим та його батьком, потерпілого бачив, однак рідко. Інколи було таке, що чув від обвинуваченого запах спиртного. Криків з сусідньої квартири не чув. Близько пів року до того випадку, що трапився, бачив, що в обвинуваченого був синяк під оком, на що останній пояснив, що піднімав батька і той вдарив його ліктем. ОСОБА_11 розповідав йому, що він самостійно доглядає старого, хворого батька ОСОБА_15 , який був лежачим, відповідно йому було важко;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 , показав суду, що проживав по сусідству з обвинуваченим та його батьком. ОСОБА_32 інколи навідував їх. Напередодні смерті ОСОБА_15 , ОСОБА_33 він не бачив, чув, що сусіди таке говорили, що хтось бачив його в ліфті. Зі слів ОСОБА_34 йому відомо, що батько був лежачий. Криків чи сварок з сусідньої квартири він не чув;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 , показав суду, що проживав в одному будинку з обвинуваченим та його батьком. З обвинуваченим ОСОБА_36 вітався, останній розповідав йому, що доглядає батька. Жодних інших обставин йому не відомо;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 , показав суду, що проживав в одному будинку з обвинуваченим та його батьком, з останнім раніше працював. Щодо події кримінального правопорушення йому нічого не відомо. На досудовому слідстві протокол допиту підписав не читаючи його;

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 , показала суду, що проживала в одному будинку з обвинуваченим та його батьком, яких знала візуально. Безпосреднім очевидцем події кримінального правопорушення вона не була, та з даного приводу їй нічого не відомо;

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 , показала суду, що проживала в одному будинку з обвинуваченим та його батьком. Знає, що обвинувачений доглядав за батьком, одного разу в ліфті чула, як ОСОБА_11 скаржився своєму товаришу на те, що йому дуже важко доглядати за хворим лежачим батьком. Категорично ствердила суду, що ніколи не казала такого, що її син їхав разом з ОСОБА_26 у вечір перед смертю батька в ліфті, що це хтось наплутав. Потерпілого ОСОБА_33 вона взагалі не знає. Безпосреднім очевидцем події кримінального правопорушення вона не була, та з даного приводу їй нічого не відомо;

- даними в судовому засіданні показами експерта ОСОБА_40 , яка даний нею висновок судово-медичної експертизи №18/13 від 14.03.2013р.-05.04.2013р. підтримала повністю, категорично ствердивши, що причиною смерті ОСОБА_15 стала механічна асфіксія - закриття отвору дихальних шляхів стороннім еластичним предметом, шляхом тиснення (давлення) не менше 1 хвилини на ділянку роту, носу та шиї з обидвох сторін, про що свідчать дрібно вогнищеві крововиливи в сполучні оболонки очей, крововиливи в слизову оболонку верхньої губи з внутрішньої сторони, гостра емфізема (роздуття) легень. Асфіксія не могла настати без сторонньої допомоги, а її ознаки були прижиттєві. Крововиливи внаслідок механічної асфіксії утворюються лише прижиттєво. Зазначила, щоб утворити такий крововолив слизової оболонки верхньої губи, який був виявлений в ОСОБА_15 , необхідно було прикласти досить велику силу. Жодних зовнішніх тілесних ушкоджень на трупі виявлено не було. Було виявлено прямий перелом 3-го ребра зліва, однак зовнішніх його ознак видно не було. Всі ці ушкодження, що були виявлені у трупа ОСОБА_15 , були свіжими, встановити послідовність їх нанесення не видється можливим, однак можна ствердно сказати, що вони утворилися протягом доби до проведення дослідження та були прижиттєвими. Зазначила, що дійсно усе тіло трупа було вкрите ранами, ерозійними плямами червоного кольору, але це була його прижжитєва шкірна хвороба - плоскоклітинна роговійюча папілома шкіри, або як її ще називають хвороба Бешиха, яка ні в якому разі не могла бути причиною смерті та жодного відношення до цього не має, як і інші прижиттєві хвороби ОСОБА_15 ..Ствердила, що під оком на тілі не було ніякої гематоми, там також була пляма рожистого запалення хвороба Бешиха. Пояснила, що в показах, які вона раніше давала під час судового розгляду, під тим, що тіло було зіпсуте малось на увазі те, що - воно вже транспортувалось з місця події, зберігалось в моргу, переносилось, а тому, вона не могла встановити точну годину смерті, констатувати факт смерті в певній годині повинні були лікарі, які оглядали труп на місці події. Нею ж встановлено, що трупні плями відновлюються за 5 хвилин, що є ознакою того, що смерть настала в межах доби до трупного розтину тіла, більш точно сказати не може. Щодо номеру форми бланка на якому оформлений висновок експерта, то в ньому допущена опечатка в цифрі «1», однак сам бланк відповідає встановленій формі, та суті наданого нею висновку це не змінює;

- даними висновку судово-медичної експертизи №18/13 від 14.03.2013р.-05.04.2013р., проведеної судово-медичним експертом ОСОБА_41 , за підсумками якого причиною смерті гр. ОСОБА_15 стало удушення закриття отвору дихальних шляхів стороннім предметом, шляхом давлення на ділянку роту, носу та шиї з обидвох сторін, про що свідчать дрібно вогнищеві крововиливи в сполучні оболонки очей, під епікард та легеневу плевру, гостра емфізема (роздуття) легень, гостре порушення циркуляції крові в легенях, рідкий стан крові та повнокрів`я внутрішніх органів, крововиливи в слизову оболонку верхньої губи та м`язи шиї. Судячи по ступені вираженості трупних змін, смерть ОСОБА_15 настала в межах однієї доби до судово-медичної експертизи трупа. Крім ознак давлення на ділянку дихальних шляхів, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 виявлено прямий перелом 3-го ребра зліва, котрий утворився прижиттєво від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, не міг утворитися при падінні з висоти власного росту, міг бути заподіяний 13 березня 2013 року, не знаходиться у причинному зв`язку зі смертю і у живих осіб відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. При житті ОСОБА_15 страждав загальним атеросклерозом з переважаючим ураженням судин серця та головного мозку, розладами їх функцій, повною сліпотою, запаленням та доброякісною пухлиною шкіри. Ці захворювання не є у причинному зв`язку зі смертю. При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупа ОСОБА_15 алкоголю не виявлено. Кров від трупа гр. ОСОБА_15 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.

том 1 а.с.32-33

- даними протоколу огляду місця події від 15.03.2013р. з фототаблицею до нього, якими підтверджується обстановка в квартирі під час вчинення кримінального правопорушення, описана допитаними в судовому засіданні потерпілим та свідками;
том.1 а.с.128-145

- протоколом затримання обвинуваченого ОСОБА_11 14 березня 2013 року о 22.20год., як особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

том 1 а.с.88-91

-даними карти виїзду швидкої медичної допомоги за №91 від 13.03.2016р., згідної якої: виклик зафіксовано о 07.15год., привід до виклику погано, прибуття на місце о 07.40год., діагноз смерть до приїзду;

том 1 а.с.297

- даними лікарського свідоцтва про смерть №18/13 від 14.03.2013р., з довідкою про причини смерті;

том 1 а.с.22, том 5 а.с.49

- даними висновку судово-медичної експертизи №864/13 від 01.04.2013р. - 03.04.2013р., проведенною судово-медичним експертом ОСОБА_42 , з якого вбачається, що при мікроскопічному дослідженні внутрішніх органів трупа ОСОБА_15 , виявлено вогнищеву гостру емфізему легень. Гостре порушення гемомікроциркуляції легень /у вигляді частково гемолізованих крововиливів/. Атерокальціноз вінцевої судини серця, із звуженням просвіту. Гемангіома печінки. Дистрофічні зміни нирки. Дифузні гемолізовані крововиливи у надісланих м`язах шиї. Гнійно-некротичне запелення шкіри з правого передпліччя. Плоскоклітинна роговіюча папілома шкіри правого передпліччя. Гостре порушення гемомікроциркуляції та ознаки запелення в слизовій верхньої губи. Набряк головного мозку;

том 1 а.с.38

- даними висновку цитологічної експертизи №64/2013ц. від 04.03.2013р.- 11.04.2013р., згідно якої при дослідженні піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок з обох рук трупа ОСОБА_15 , встановлено наступне: в піднігтьовому вмісті лівої руки виявлено кров особи чоловічої генетичної статті, антиген Н ізосерологічної системи АВО, клітини плоского епітелію статева належність яких не встановлена, через відсутність ядер. Таким чином, виявлена кров з антигеном Н найбільш ймовірно походить від трупа ОСОБА_15 . В піднігтьовому вмісті правої руки, виявлено білок людини, клітини плоского епітелію - статева належність яких не встановлена, через відсутність ядер;

том 1 а.с.230-233

- даними висновків судово-імунологічних експертиз за №323/2013-ім від 18.03.2016р.-21.03.2013р., №319/2013-ім від 15.03.2013р.-15.03.2013р., №328/2013-ім від 02.04.2013р. - 09.04.2013р., №330/2013-ім від 25.03.2013р.- 01.04.2013р., №326/2013-ім від 25.03.2013р.-27.03.2013р., №327/2013-ім від 26.03.2013р.-29.03.2013р., згідно яких: кров від трупа ОСОБА_15 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А, анти В за ізосерологічною системою АВО. Кров обвинуваченого ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. У слідах на ковдрі, вилученій з місця події, виявлена кров людини та слина. У слідах на наволочці, вилученій з місця події, виявлена кров людини та слина. У слідах на спортивних штанах, вилучених з місця події, виявлена кров людини. У слідах на 2-ох марлевих тампонах: зі змивом РБК із килимового покриття червонного кольру та контрольного змиву до нього, вилучених під час огляду квартири АДРЕСА_2 , виявлено кров людини, слини не виявлено. Антигени А, В, Н і ізогемаглютинін анти А, анти В із-за сильного впливу предмета-носія не виявлені, а тому встановити групову належність даної крові не представилось можливим. ОСОБА_43 не виявлені, а тому встановити групову належність даної слини не представилось можливим;

том 1 а.с.35-37

том 1 а.с.150-151

том 1 а.с.185-188

том 1 а.с.195-199

том 1 а.с.206-210

том 1 а.с.217-223

- відповідно до скерування на патологоанатомічний розтин Четвертої міської поліклініки м.Львова дата смерті і година ОСОБА_15 13 березня 2013 року о 7.00год.

том 1 а.с.21, том 5 а.с.48

- довідкою Комунальної 8-ої лікарні м.Львова від 14.03.2016р., даними догоспітального клінічного протоколу №687 від 14.03.2016р. та журналу реєстрації хворих від 14.03.2016р., згідно яких ОСОБА_11 встановлено діагноз забійні гематоми обох верхніх та нижніх кінцівок, гудної клітки, поперекової ділянки та абсинентний синдром, вид травми 13.03.2016р. о 18.00год. побив вдома відомий;

том 5 а.с.57-59

- даними довідки оперативного чергового Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_44 , про те, що 14.04.2013р. о 18.00год. в Сихівський РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області надійшло повідомлення лікаря-травматолога Рабчевського про звернення за медичною допомогою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , якого вдома 13.03.13. вдарив батько, та якому встановлено діагноз: забійні гематоми верхніх та нижніх кінцівок, грудної клітки, абсинентний синдром;

том 1 а.с.25

- даними висновку судово-медичної експертизи №430 від 15.03.2013р., згідно з яким у обвинуваченого ОСОБА_11 виявлені: 2 садна на чолі та у правій скроневій ділянці, синець у лівій підключичній ділянці, та 2 синці на правій руці, 3 садна на правому передпліччі, 5 синців на спині, 4 синці та 2 садна на лівому плечі, синець в ділянці лівого ліктьового суглобу, 6 синців на обох стегнах, 2 синці на гомілках, синець в ділянці правого колінного суглобу спереду. Вказані тілесні ушкодження утворились від неодноразово дії тупого предмета. По давності утворення садна на чолі і у скроневій ділянці справа, синці на спині виникли за 5-7 діб до моменту проведення експертизи і не відповідають періоду утворення 12 березня 2013 року. Решта вказаних синців та саден могли виникнути у ОСОБА_11 за 3-4 доби до моменту проведення експертизи, можливо і 12-13 березня 2013 року. Синці та садна відноситься до легкого ступеня тяжкості;

том 1 а.с.44-45

- даними акта №185 амбулаторної судової психіатричної експертизи, згідно якого обвинувачений ОСОБА_11 психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в період інкримінованих йому дій він також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

том 1 а.с.267-268

- даними довідки ПАТ «Концерн Хлібпром» за №470/12 від 14 травня 2013 року, з якої вбачається, що робочий час працівників фіксується за допомогою магнітних перепусток електронною системою доступу, згідно даних якої працівник механічної майстерні ОСОБА_8 був присутній на робочому місці 13 березня 2013 року з 07.29год. (зайшов) до 10.38год. (вийшов), що підтверджує показання потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_16 про відомі їм обставини вчиненного кримінального правопорушення та спростовує покликання сторонни захисту на факт перебування потерпілого ОСОБА_8 в квартирі, де мало місце кримінальне правопорушення;

том 1 а.с.303

- інформацією роздруківки щодо місцезнаходження мобільного телефону потерпілого ОСОБА_8 з прив`язкою до місця в період 09.03.13р. - 14.03.13р., що також спростовує покликання сторони захисту на можливість перебування потерпілого ОСОБА_8 в квартирі, де мало місце кримінальне правопорушення;

том 2 а.с.240-244

Вказані докази досліджені судом, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом подію кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у його вчиненні.
Факт конфлікту, що раптово виник між обвинуваченим ОСОБА_11 та його батьком ОСОБА_15 підтверджується також наявністю у них обох тілесних ушкоджень. Так, матеріали справи не містять та судом не здобуто жодних доказів того, щоб хтось, окрім обвинуваченого ОСОБА_11 , який проживав в одній квартирі з незрячим та фактично лежачим батьком ОСОБА_15 , міг спричинити останньому прямий перелом третього ребра зліва, який заподіяно прижиттєво і який не міг утворитись від падіння з висоти власного росту. Так, очевидно перелом ребра спричинив потерпілому ОСОБА_15 фізичний біль, внаслідок чого останній почав голосно кричати, та щоб припинити крики батька, обвинувачений накинув на його обличчя ковдру та умисно, свідомо, зі застосуванням значної фізичної сили почав здавлювати її, про що свідчать крововиливи в слизову оболонку верхньої губи потерпілого, спричинивши його удушення механічну асфікцію. В обвинуваченого ОСОБА_11 також виявлені тілесні ушкодження, зокрема гематоми верхніх та нижніх кінцівок, грудної клітки, які свідчать про сліди боротьби між ним і батьком, наявність супротиву потерпілого.

Сторона захисту наполягала на тому, що стороною обвинувачення не здобуто та не надано суду під час судового розгляду допустимих доказів винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вважає пред`явлене обвинувачення безпідставним і таким, що ґрунтується виключно на припущеннях, посилаючись при цьому на необгрунтованість та неповноту висновку судово-медичної експертизи №18/13, проведеної експертом ОСОБА_45 . А відтак, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, сторона захисту просила ухвалити виправдувальний вирок.

Суд не приймає покликання сторони захисту на неповноту, необгрунтованість та суперечливість висновку судово-медичної експертизи №18/13, проведеної експертом ОСОБА_41 , покликання сторони захисту на не встановлення експертом причини та часу смерті потерпілого, виходячи з наступного.
Зазначений висновокмістить обгрунтовані відповіді на всі поставлені перед експертом питання, докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки. Такий є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений висококваліфікованим експертом, яка має достатній досвід і стаж експертної роботи, не суперечить іншим матеріалам кримінального провадження, відповіді та висновки експерта є повними та вичерпними, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, такий цілком ґрунтується на приписах нормативних актів у сфері експертної діяльності. Описка в одній із цифр номеру бланку, з врахуванням відповідності самого бланку встановленій формі, суті висновку експертизи не змінює, та не може бути підставою для виключення його з числа доказів.

Висновком судово-медичної експертизи №18/13, який підтверджений показаннями допитаного в судовому засіданні експерта, чітко визначено, що причиною смерті ОСОБА_15 являється механічна асфіксія, тобто удушення закриття отвору дихальних шляхів стороннім предметом, шляхом давлення на ділянку роту, носу та шиї з обидвох сторін.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_46 дала вичерпні відповіді на всі поставлені їй запитання, та чітко ствердила суду, що механічна асфіксія, яка і є причиною смерті ОСОБА_15 , не може виникнути без сторонньої допомоги без докладання фізичних зусиль, а крововиливи внаслідок механічної асфіксії утворюються лише прижиттєво, заподіяти їх трупу неможливо.

Судово - медичні дані висновку судово-медичної експертизи №18/13, щодо часу смерті потерпілого ОСОБА_15 в межах однієї доби до судово-медичної експертизи його трупа, яка розпочата 14 березня 2013 року, повністю узгоджуються з часом смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 о 7.00год., - зазнеченим в скеруванні Четвертої міської поліклініки м.Львова на патологоанатомічний розтин, даних щодо часу смерті ОСОБА_15 , які містяться в карті виїзду швидкої медичної допомоги, показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідків, а також тим періодом, коли обвинувачений ОСОБА_11 разом з батьком ОСОБА_15 перебували разом за своїм місцем проживання.

Підстав не довіряти вказаному висновку або визнавати його неповним, необґрунтованим чи суперечливим у суду немає.
Також, колегія суддів не погоджується із позицією захисту в частині відсутності в обвинуваченого ОСОБА_11 умислу на заподіяння смерті батька ОСОБА_15 , оскільки про наявність непрямого умислу в діянні обвинуваченого на позбавлення життя батька свідчать його дії спрямовані на порушення функцій життєво важливих органів ОСОБА_15 - закриття отвору дихальних шляхів стороннім предметом, шляхом давлення зі значною силою на ділянку роту, носу та шиї з обидвох сторін, про що свідчать дрібно вогнищеві крововиливи в сполучні оболонки очей, під епікард та легеневу плевру, гостра емфізема (роздуття) легень, гостре порушення циркуляції крові в легенях, рідкий стан крові та повнокрів`я внутрішніх органів, крововиливи в слизову оболонку верхньої губи та м`язи шиї.

Враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, поведінку винного, що передувала події, їхні стосунки, стан здоров`я потерпілого ОСОБА_15 , те, що обвинувачений повинен був піклуватися про нього, натомість через конфлікт, який виник на побутовому грунті, через немічність та хворобливий стан батька, наніс йому удар, яким спричинив перелом ребра. В подальшому, з метою припинити крики потерпілого, обвинувачений зі значною силою, не менше 1 хвилини, закривав стороннім предметом отвори дихальних шляхів свого батька, усвідомлюючи його похилий вік та незадовільний стан здоров`я, він не міг не передбачати та свідомо не припускати реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_15 . А тому колегія суддів, вважає встановленим непрямий умисел обвинуваченого на вчинення вбивства батька.
Твердження деяких допитаних свідків про виключно позитивну характеристику ОСОБА_11 та про добрі взаємовідносини з батьком, існування обвинуваченого за рахунок останнього, а також голослівні покликання захисника обвинуваченого на залишення його потерпілим без квартири за наявності перебування у власності обвинуваченого 1/3 її частини, не можуть бути прийняті судом як доказ його невинуватості в сукупності з іншими доказами.

Припущення строни захисту про смерть ОСОБА_15 від хвороби «Бешиха», чи про його вбивство потерпілим по справі, або ж самостійне удушення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються дослідженими судом доказами, які узгоджуються між собою.
Твердження сторони захисту про надання ОСОБА_11 показань під час досудового слідства під примусом, тиском та зі застосуванням до нього фізичної сили не знайшли свого підтвердження, виходячи з наступного. З моменту затримання у нього був захисник, який приймав участь у слідчих діях та при допитах ОСОБА_11 . Скарг на дії органу досудового розслідування, про те, що обвинувачений себе оговорив під час досудового розслідування під впливом фізичного та психічного тиску з боку працівників міліції, підписував завідомо неправдиві протоколи процесуальних і слідчих дій, не поступало. В ході судового розгляду допитаний у якості свідкаадвокат ОСОБА_25 , який здійснював захист інтересів підозрюваного ОСОБА_11 під час досудового розслідування ствердив суду, що у його присутності жодного тиску на його підзахисного не чинився. А відтак, суд розцінює такі твердження, як розроблену лінію захисту з метою уникнення обвинуваченим відповідальності за вчинене.
Разом з тим, згідно обвинувального акту ОСОБА_11 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Однак в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази в підтвердження наведеного. Колегія суддів не приймає покликання сторони обвинувачення на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння за №8521/1038 від 14.03.2013р., яким встановлено факт перебування ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння 2,41 проміле, оскільки такий огляд проводився аж 14 березня 2013 року о 20.30год., а кримінальне правопорушення мало місце 13 березня 2013 року близько 07.00год. Так, 14 березня 2013р. лікарями Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова йому навіть встановлено діагноз - абсинентний синдром стан особи після тривалого вживання алкогольних напоїв; допитані в судовому засіданні потерпілий та свідки ствердили про зловживання обвинуваченим ОСОБА_11 спиртними напоями, однак жоден із них достовірно не зміг ствердити факт перебування обвинуваченого ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння саме в момент вчинення кримінального правопорушення - 13 березня 2013 року близько 07.00год., та таких доказів в ході судового розгляду не здобуто. А відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що із пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення слід виключити обставину обтяжуючу покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як таку, яка не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив умисне вбивство свого батька ОСОБА_15 під час сварки, яка виникла між ними на побутовому ґрунті, а позицію обвинуваченого щодо відмови давати показання та відповідати на запитання розцінює, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення і бажання уникнути покарання.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 року умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст.115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч.1 ст.115 КК.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 р. у справі "Кобець проти України", де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

У цій правовій позиції можна виокремити такі конститутивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія судів приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні умисного вбивства при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_11 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України, так як він вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченим особливо тяжкого кримінального правопорушення відносно особи похилого віку, особу обвинуваченого, який не працював, має двох дітей неповнолітню дочку та сина, який вже досяг повноліття, та які проживають з матір`ю, вперше притягується до кримінальної відповідальності, формально характеризується за місцем проживання,на обліках у нарко- та психодиспансерах не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_11 слід зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення, а саме з часу його фактичного затримання - 14 березня 2013 року по день проголошення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З обвинуваченого ОСОБА_11 слід стягнути в дохід держави витрати за проведення експертизи в сумі 391,20грн. (том 1 а.с.240-246).
Речові докази, що зберігаються в камері схову Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області (том 1 а.с.289-290):

- поліетиленові пакети з марлевими тампонами, зрізками нігтів, підлягають знищенню;

- поліетиленові пакети зі спортивними штанами, футболкою, наволочкою, ковдрою та мобільний телефон Нокіа 1100, що належать обвинуваченому ОСОБА_11 , - слід повернути по-приналежності.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 14 березня 2013 року часу його фактичного затримання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_11 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення, відбутий у межах даного кримінального провадження, - з 14 березня 2013 року по 12 жовтня 2016 року, а всього - 3 роки 6 місяців 28 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та враховуючи, що строк попереднього ув`язнення, відбутий ОСОБА_11 у межах даного кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання, на підставі абз.5 ч.5 ст.72 КК України, звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання.
Обраний ОСОБА_11 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання, негайно звільнивши з-під варти в залі суду.
Стягнути з ОСОБА_11 в дохід держави вартість проведення експертизи в розмірі 391,20грн.

Речові докази, що зберігаються в камері схову Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області:

- поліетиленові пакети з марлевими тампонами, зрізками нігтів, - знищити;

- поліетиленові пакети зі спортивними штанами, футболкою, наволочкою, ковдрою та мобільний телефон Нокіа 1100, що належать ОСОБА_11 , - повернути ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений згідно із ст.395 КПК України до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3