Справа №630/755/16-к Провадження №1-кп/630/66/16
В И Р О К

Іменем України

02 грудня 2016 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області кримінальне провадження №0003333 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин, українця, громадянина України, неодруженого, маючого професійно-технічну освіту, непрацюючого, раніше не судимого, який мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 заподіяв умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне тілесне ушкодження ОСОБА_4 , яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за таких обставин.

ОСОБА_4 , 09 липня 2016 року близько 14.00 год., знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, в ході сварки на подвір`ї вказаного домоволодіння із потерпілим ОСОБА_4 , знаходячись навпроти потерпілого, умисно наніс йому два удари ногою в область лівого стегна, спричинивши фізичний біль. Продовжуючи свої протиправні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 ,який є його рідним братом, один удар кулаком в область нижньої щелепи, заподіявши,згідно висновку експертизи, закриту щелепно- лицьову травму у виді переломів нижньої щелепи ліворуч в ділянці тіла на рівні 33і 34 зубів зі зміщенням кісткових уламків та праворуч на рівні кута нижньої щелепи. Дана травма уторилася в результаті локальної (прямої) ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якої не відобразились, з місцем прикладання сили в ділянці проекції перелому тіла нижньої щелепи ліворуч з подальшим утворенням конструкційного (непрямого) перелому в ділянці кутового кута нижньої щелепи. За ступенем тяжкості вищевказана закрита щелепно- лицьова травма не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Органами досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`ю,

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся у вчиненому. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за вказаних вище обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченню досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не оспорює висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

З пояснень обвинуваченого в судовому засіданні, вбачається, що причиною злочину є конфлікт між батьками,який відобразився на їх з братом відносинах, неприязнених стосунках. Потерпілий не заперечував щодо зазначених обвинуваченим причин скоєння злочину.

Суд не має сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого.

Визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи дозволили суду зі згоди всіх учасників судового розгляду не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно якого ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, кваліфікує дії ОСОБА_4 за вказаною статтею.

Оцінивши доказ, який є в матеріалах кримінального провадження, як з точки зору допустимості, так і з точки зору достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчинений ним злочин правильно кваліфіковано органами досудового слідства і має всі ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні цього кримінального злочину, і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілого щодо призначення покарання.

Як особа ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, не працює.

В судовому засіданні обвинувачений вибачився перед потерпілим, який є його рідним братом, щиро розкаявся у вчиненому, шкодує за вчиненим.

Повне визнання винності у вчиненні кримінального злочину, щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 . суд відповідно до вимог ст. ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу, а також обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого,думку потерпілого, вибачення обвинуваченого перед потерпілим.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який в силу ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, для виправлення обвинуваченого йому необхідно обрати покарання, пов`язане з обмеженням волі, в межах санкції статті Кримінального кодексу України, за якою кваліфіковані його дії.

Враховуючи, що ОСОБА_4 раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Тому, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 122 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.

Тому суд, відповідно до ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, тобто, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи за місцем проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення інших злочинів.

Цивільний позов потерпілий ані на стадії досудового розслідування, ані під до судового розгляду не заявляв. Поряд з тим, суд роз`яснює потерпілому, що він має право звернутися в цивільно- правовому порядку з позовом про відшкодування матеріальних, моральних збитків, завданих злочином.

Керуючись ст.ст. 128-129,349, 368-371, 373-375, 394 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, потерпілій направити копію вироку не пізніше наступного дня.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Суддя(підпис) ОСОБА_1