КОПІЯ. Справа № 279/211/16-к
1-кс/279/91/16
У Х В А Л А
"25" лютого 2016 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
в складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 , з участю представника скаржника ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , сторін виконавчого провадження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ВДВС Коростенського МРУЮ звернулася до суду з даною скаргою в якій просило скасувати постанову про закриття кримінального провадження винесену слідчим СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_6 від 16.09.2015 року.
Скаргу мотивовано тим, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення є незаконною, так як слідчий не мотивовано вказав, що виконавець передчасно звернувся до слідчих органів із заявою про злочин, передбачений ст..382 КК України, вчинений ОСОБА_8 , так як в подальшому рішення суду було виконано, оскільки сам факт виконання рішення не говорить про відсутність складу злочину, а рішення виконав не ОСОБА_9 , а сам стягувач.
В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та пояснив, що він особисто проводив виконавчі дії по виконавчому провадженню де боржником був ОСОБА_8 , а стягувачем ОСОБА_7 . Ним було двічі накладено штраф на ОСОБА_8 , здійснювався вихід за місцем виконання рішення, але ОСОБА_9 постійно уникав зустрічей, ховався у будинку, отримуючи документи державного виконавця і знаючи про необхідність виконання судового рішення, використовував всі можливості для уникнення його виконання. Всіма своїми діями він показував, що рішення виконувати не буде. У серпні 2015 року у його присутності стягувач сам виконав судове рішення та переніс огорожу. ОСОБА_9 не зробив жодної дії з виконання судового рішення, тому закриття кримінального провадження через відсутність складу злочину тільки через його виконання є неправомірним і ОСОБА_9 повинен понести кримінальну відповідальність. Слідчий навіть не допитав його як свідка, не цікавився виконавчим провадженням.
Слідчий проти задоволення скарги заперечував, вказав, що не встановлено умислу у ОСОБА_9 на невиконання судового рішення. Причин того, чому не проводилось вилучення матеріалів виконавчого провадження, чому не допитувався державний виконавець пояснити не зміг.
Прокурор проти задоволення скарги заперечувала, пояснила, що вважає що немає складу злочину.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що по виконавчому провадженню він є стягувачем та сусідом ОСОБА_9 . ОСОБА_9 знаючи про обов`язковість виконання судового рішення, отримуючи та оскаржуючи документи державного виконавця, робив вигляд, що нічого не знає і не розуміє, не хотів виконувати судове рішення, тільки те й робив, що уникав його виконання, постійно ховався від державного виконавця, двічі його штрафували, а коли і третій раз отримавши вимогу не виконав судове рішення, то 20.08.2015 року він особисто, з допомогою двох робітників, в присутності державного виконавця, дільничного інспектора, фельдшера, переніс фундамент та огорожу, про що було складено відповідний акт державного виконавця, тобто ОСОБА_9 не вчинив жодної дії з виконання судового рішення. У вересні ОСОБА_9 звернувся до міліції із заявою про злочин вчинений мною по фату перенесення фундаменту, що говорить про небажання виконувати судове рішення.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що він біля вхідних дверей до приміщення ОСОБА_10 частково виконав рішення суду, а саме переніс паркан і розбив фундамент. Далі рішення суду не виконував тому, що не знав у який спосіб та в яких розмарах необхідно переносити паркан.
Лазаренко заперечив проти перенесення ОСОБА_9 паркану, та пояснив, що це він особисто переніс всього на 7 сантиметрів паркан, бо не відкривались двері, більше перенести не дав сам ОСОБА_9 .
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження судом встановлено слідуюче.
13.06.2014 року державним виконавцем органу ДВС Коростенського МРУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в рамках виконання виконавчого листа № 2-869/12. В постанові вказано, що виконавчий лист повинен бути виконаний до 19.06.2014 року, тобто в 7-денний термін.
В своїй заяві від 16.04.2015 року подану до органу ДВС, ОСОБА_9 вказує, що 14.04.2015 року йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження.
В подальшому ОСОБА_9 звертався до суду із заявами про роз`яснення судового рішення, оскаржував постанови виконавця, тобто знав, які дії виконавець вчинює, розумів про обов`язковість виконання судового рішення, однак не вчинив жодної дії з його виконання.
05.06.2015 року державний виконавець направив подання про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення.
13.08.2015 року державний виконавець виніс третю вимогу до ОСОБА_9 про виконання судового рішення, однак рішення виконано не було.
20.08.2015 року державний виконавець склав акт про виконання судового рішення стягувачем ОСОБА_10 в присутності понятих, працівників міліції, фельдшера.
16.09.2015 року слідчим було винесено постанову про закриття даного кримінального провадження за ст.382 КК України у зв`язку з відсутністю складу злочину. В постанові вказано, що державним виконавцем не було вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду. 20.08.2015 року рішення було виконано, а саме огорожу було перенесено та відновлено межі земельної ділянки.
Повідомлення про закриття кримінального провадження ДВС направлено 30.12.2015 року.
Відповідно до ст.304 ч.1 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ст.303 КПК, можуть бути подані до суду.
Відповідно до ст.303 ч.1 п.3 КПК України, на досудовому провадженні заявником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься : безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Згідно ст. 9 ч.2 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні покладається на слідчого і прокурора.
Відповідно до ст.283 ч.1 п.2 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Стаття 382ч.1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за «умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили».
Відповідно до ст.124 ч.4 Конституції України. судові рішення ухвалюються судами Іменем України і є обов"язковими до виконання на всій території України.
Як встановлено судом, ОСОБА_9 не вчинив жодної дії з виконання свого конституційного обов`язку з виконання судового рішення.
На досудовому слідстві було допущено суттєву неповноту, що призвело до хибних висновків.
З метою встановлення та перевірки об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину в ході слідства:
- не було вилучено матеріали виконавчого провадження з виконання судового рішення, не надано оцінку всім документам та не зроблено ніяких висновків на їх підставі;
- не допитано стягувача по виконавчому провадженні ОСОБА_10 та самого державного виконавця з урахуванням всіх документів виконавчого провадження;
- не допитано осіб, які самостійно виконали судове рішення 20.08.2015 року;
- не надано правової оцінки нормам законодавства України, яке регламентує виконання судових рішень, строків виконання, прав та обов`язків боржника, державного виконавця;
- не встановлювалось, з якими заявами та скаргами звертався ОСОБА_9 до державного виконавця, до суду, що характеризувало його мету та мотиви, доводило б чи спростовувало суб`єктивну сторону злочину.
Висновок слідства про те, що виконання судового рішення стягувачем (потерпілою стороною) говорить про відсутність складу злочину є безпідставним та безглуздим, так як подальші дії здійсненні після вчинення злочину не виключають кримінальної відповідальності, до того ж такі дії здійснені не боржником, а самим стягувачем.
Крім того слідчим надано оцінку діям державного виконавця щодо невиконання всіх можливих дій, хоча відповідно до об`єктивної сторони злочину оцінку необхідно надавати діям чи бездіяльності боржника ОСОБА_9 , так як обов`язок виконати судове рішення лежав на ньому.
Слідством не надано оцінку наявності Державного акту на земельну ділянку, що належить ОСОБА_9 де вказано розміри його земельної ділянки, а також того факту, що після розбиття фундаменту та перенесення частини огорожі біля дверей ОСОБА_11 розумів у який спосіб необхідно проводити роботи з перенесення огорожі.
Судом встановлено, що слідчий безпосередньо не дослідив ряд необхідних для встановлення обставин, досудове розслідування проведено не повно, прийняте слідчим рішення не охоплює частину об`єктивної та суб`єктивної сторони подій, що відбувались.
За таких обставин суд вважає, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Згідно ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 9, 303-304, 306-307 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити повністю.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя (підпис). З оригіналом вірно.
Слідчий -суддя Коростенського міськрайонного суду ОСОБА_1