Номер провадження: 11-сс/785/1393/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2016 року по кримінальному провадженню №0000840 від 09.11.2015 року,-

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 ,погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївка, Широківського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.122КК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів судової справи, в провадженні слідчого управління ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000840 від 09.11.2015 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.122КК України,за наступних обставинах.

Савранською районною адміністрацією Одеської області зареєстровано ТОВ «Південний Буг-ВВ», згідно з статутом якого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у рівних долях стали засновниками підприємства, основним видом діяльності якого є надання торгівельних послуг на Савранському торгівельному ринку.

З метою придбання частини Савранського ринку, ОСОБА_12 , згідно договору позики, укладеному 03.11.2008 рокуз ОСОБА_14 , отримав у борг 79500 доларів США та 145000 гривень, з зазначенням строку повернення до 03.11.2009 року.

Директором підприємства, згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Південний Буг-ВВ» був призначений ОСОБА_12 .

У зв`язку з відмовою ОСОБА_12 від виконання своїх зобов`язань у лютому 2010 року, по закінченню терміну повернення суми боргу, ОСОБА_13 звернувся до Савранського районного суду Одеської області, рішенням якого позовні вимоги заявника щодо стягнення з ОСОБА_12 боргу в сумі 780761 гривень були задоволені.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13.05.2010 рокурішення Савранського районного суду Одеської області залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 16.02.2011 року, за касаційною скаргою ОСОБА_12 , рішення Савранського районного суду Одеської області та ухвала Апеляційного суду Одеської області, в частині стягнення суми боргу з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 , залишено без змін.

Усвідомлюючи наявність рішення суду, яким зобов`язано ОСОБА_12 виплатити борг, останній навпаки висунув ОСОБА_15 протиправні вимоги вийти із складу засновників ТОВ «Південний Буг-ВВ» та сплати на його користь суму в розмірі 100000 доларів США, яка була визначена ОСОБА_16 , як сума матеріальної та моральної шкоди за нібито витрати, пов`язані з вищевказаними судовими тяжбами.

Переслідуючи ціль невиконання вищевказаних боргових зобов`язань та корисливі мотиви щодо незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_15 , ОСОБА_12 став вживати активні дії, які виражались в незаконній вимозі передачі на свою користь чужого майна, з погрозою заподіяння шкоди ОСОБА_13 , його близьким родичам, та обмеженням прав щодо трудової діяльності потерпілого. Окрім того, ОСОБА_12 виказував свою спроможність звернення до високо посадовців в м. Києві та зацікавлених осіб, які за допомогою фізичної сили, змусять ОСОБА_13 виконати його умови відносно виплати грошових коштів та виходу із складу засновників ТОВ «Південний Буг-ВВ».

Так, в серпні 2014 року, ОСОБА_12 , при невстановлених слідством обставинах, з метою незаконного вимагання та отримання у ОСОБА_13 грошових коштів, шляхом його викрадання та застосування фізичного насилля, звернувся до свого знайомого ОСОБА_17 .

Отримавши від ОСОБА_17 згоду на вчинення злочину ОСОБА_12 надав останньому можливість самостійного вибору співвиконавців, а саме викрадення ОСОБА_15 , а згодом і особисто зустрівся та схвалив запропоновані ОСОБА_17 кандидатури ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Так, готуючись до виконання злочину ОСОБА_17 , діючи за вказівкою ОСОБА_12 , та по домовленості із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 неодноразово прибували до смт. Саврань Одеської області з метою розподілу між собою ролей, розробки єдиного плану дій, в ході вчинення злочину, та доведення його до безпосереднього замовника ОСОБА_12 .

При неодноразових особистих зустрічах, що відбувалися в смт. Саврань Одеської області, ОСОБА_12 , при невстановлених слідством обставинах, надав інформацію ОСОБА_17 про місце проживання, розпорядок дня потерпілого ОСОБА_15 , визначивши при цьому час скоєння злочину і місце, а саме ранковий час та прилеглу територію до адміністративної будівлі ТДВ АПК «Саврань», за адресою: вул. Леніна, 103 с.Полянецьке Савранського району Одеської області, за місцем роботи ОСОБА_13 .

Крім того, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 , прибуваючи до смт. Саврань Одеської області, самостійно, діючи за вказівкою ОСОБА_12 , проводили огляд визначеного місці події, прилеглої території, встановлювали маршрут прямування після викрадення ОСОБА_13 , та шляхи відходу та виїзду на автошлях Одеса-Київ в напрямку м. Києва.

В подальшому, ОСОБА_12 , діючи спільно з ОСОБА_17 ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , усвідомлюючи, що реалізація злочинного плану, спрямованого на вимагання грошових коштів та протиправне позбавлення волі ОСОБА_13 , пов`язана із вчиненням множинних протиправних діянь, які б вимагали значних людських і матеріальних ресурсів, приблизно 25-26 жовтня 2014 року звернулися до невстановленої особи - координатора офісу громадської організації «Правий сектор», який розташований по вул.Прорізна,10 у м. Києві, з метою залучення активістів вказаної організації, в якості посібників та безпосередніх виконавців запланованих злочинів.

З метою реалізації злочинного плану, направленого на незаконне викрадання людини, вимагання чужого майна, діючи на замовлення ОСОБА_12 , приблизно 27.10.2014 року, при невстановлених слідством обставинах, в якості безпосередніх виконавців запланованих злочинів відносно ОСОБА_13 , серед кола активістів громадської організації «Правий сектор» була визначена група осіб у складі: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , та невстановленої особи на прізвисько « ОСОБА_22 ».

Керування підготовкою злочинів, що полягало в об`єднанні та підборі всіх учасників, координації та визначенні послідовності дій співучасників на місці злочину, місця та часу їх скоєння, було покладено на старшого групи громадської організації «Правий сектор» ОСОБА_23 .

Крім того, організаційна діяльність, щодо планування злочинів відносно ОСОБА_13 , яка виразилась у сприянні вчиненню злочинів порадами вказівками, наданні інформації щодо найбільш прийнятих способів, прийомів і засобів учинення злочинів була покладена на координатора громадської організації «Правий сектор» ОСОБА_24 .

В подальшому, при скоєнні злочинів, старший групи ОСОБА_23 підтримував постійний зв`язок, в телефонному режимі, з організатором злочинів ОСОБА_24 , якій був обізнаний при всі заплановані дії відносно потерпілого ОСОБА_13 . Не будучі присутнім на місці скоєння злочину ОСОБА_24 контролював всі дії учасників групи, надавав вказівки, щодо переміщення потерпілого до різних автомобілів в ході руху, маршруту пересування, підтримання запобіжних заходів та приховування слідів злочину, а саме зміну табличок номерних знаків транспортних засобів, використанні рукавичок з метою уникнення залишення відбитків пальців на місці пригоди.

Учасників групи відзначались та відрізнялась стійким характером, високим рівнем організації, розподілом ролей та застосуванням конспірації, високою мобільністю, постійною взаємодією та інформуванням один одного про необхідність зборів з метою планування та підготовки злочинів, підпорядкованістю всіх членів угруповання безпосередньо її керівнику.

Кожен з учасників групи усвідомлював, що його дії є невід`ємною складовою частиною всього обсягу дій групи при вчиненні злочинів.

Готуючись до виконання злочинів, з метою подальшого використання, учасники групи, при невстановлених слідством обставинах заздалегідь набули трикотажні рукавички, що б не залишати на місці скоєння злочину відбитків своїх пальців рук, та маски, з метою приховування рис обличчя, які були розподілені між всіма учасниками.

Всі учасники групи були проінформовані про наявність зброї та боєприпасів, які були набуті при невстановлених слідством обставинах, носили їх при собі, перевозили в транспортних засобах, з метою можливого застосування у випадку вчинення опору потерпілим, або необхідності їх застосування при здійсненні пересування по маршруту відходу від місця скоєння злочину.

Отримавши від ОСОБА_12 інформацію про те, що в найближчий час, ймовірно 29.10.2014 року, ОСОБА_13 має намір виїхати за кордон, та вказівку від ОСОБА_12 , виконати злочинні наміри в найкоротший термін, учасники групи під керуванням ОСОБА_23 , визначивши дату скоєння злочину 29.10.2014 року, та погодивши її з ОСОБА_12 , заздалегідь, 28.10.2014 року, для того щоб мати можливість підгодовуватись до планованих злочинів, виїхали до смт. Саврань Одеської області.

З метою конспірації та можливості, в подальшому, після викрадання, переміщувати потерпілого в різні транспортні засоби, старшим групи ОСОБА_23 було визначено, що виїзд до місця вчинення злочину буде виконуватися на двох автомобілях. При цьому, для зручності, особи що раніше виїздили до смт. Саврань Одеської області: ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , які повинні були вказувати маршрут руху, пересувались в автомобілі «BMW» НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_25 , який був залучений в якості водія, та не обізнаний про злочинні наміри групи. Інші учасники групи: ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , та н/о на прізвисько « ОСОБА_22 », використовували автомобіль «Mitsubishi» з прихованими державними номерами з надписом на них «ПТН ПНХ».

Приблизно о 23.00 годині 28.10.2014 р. по ранній домовленості, з метою координування дій учасників групи та орієнтування їх на місцевості, ОСОБА_12 зустрів автомобілі в яких рухались активісти громадської організації «Правий сектор» в населеному пункті с.Дубіново, Савранського району, Одеської області, та провів до смт. Саврань.

29.11.2014 р., приблизно о 07.45 годині, учасники групи: ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , та н/о на прізвисько « ОСОБА_22 », діючи за вказівкою ОСОБА_12 , за попередньою домовленістю, та розподіливши між собою ролі, прибули до території розташування адміністративної будівлі АПК «Саврань» по вул. Леніна, 103 в с.Полянецьке Савранського району Одеської області, встановивши автомобіль «Mitsubishi Outlander» біля входу на територію двору АПК «Саврань» по вул. Леніна, 103, в с.Полянецьке Савранського району Одеської області.Автомобіль «BMW», в якому знаходились ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та необізнаний в злочинних намірах групи ОСОБА_25 , з метою забезпечення найскорішого шляху відходу після викрадання потерпілого, було встановлено на узбіччі дороги за автомобілем «Mitsubishi Outlander».

Згідно розробленого раніше плану, та розподілених ролей, після прибуття потерпілого ОСОБА_13 за місцем роботи, та виходу його з транспортного засобу, учасники групи, а саме пасажири, які знаходились в автомобілі «Mitsubishi Outlander»: ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , та н/о на прізвисько « ОСОБА_22 », пасажири автомобілю «BMW»: ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_18 будуть виконувати захоплення та безпосереднє викрадання потерпілого. При цьому інші учасники групи, а саме ОСОБА_25 та ОСОБА_20 , згідно запланований дій, повинні знаходитись за кермом транспортних засобів, а ОСОБА_21 - на задньому сидінні автомобілю «Mitsubishi Outlander», куди після захоплення планувалось перемістити потерпілого, а також для нагляду за навколишнім оточенням, та у разі необхідності для попередження інших учасників про можливу небезпеку для їх запланованих

29.10.2014 року, приблизно о 08:00 год., ОСОБА_13 , прибувши за місцем своєї роботи та припаркувавши власний автомобіль «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , лицевою частиною до будівлі АПК «Саврань» по вул.Леніна, 103 в с.Полянецьке Савранського району Одеської області, вийшов з салону автомобілю, рухаючись в напрямку адміністративного будинку.

У цей час, діючи злагоджено, ОСОБА_23 ОСОБА_10 , н/о на прізвисько « ОСОБА_22 », ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_18 , маючи на меті умисне викрадання потерпілого ОСОБА_13 , з метою залякування та вимагання грошових коштів, використовуючи в`язані шапки, надівши їх на лице в якості масок, дочекались поки ОСОБА_13 пройде на територію двору підприємства, після чого відкрито здійснили на нього напад.

Заздалегідь, визначивши ролі кожного з учасників, учасники групи, діючи спільно, збивши з ніг потерпілого ОСОБА_13 та поваливши його на землю нанесли останньому множинні удари руками та ногами по різним частинам голови та тулуба, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_23 , діючи за попередньою змовою з іншими учасниками групи, згідно розподілених заздалегідь ролей, використавши ключ запалення, заволодів транспортним засобом «Volkswagen Touareg» державний номер НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_13 , та сівши за кермо вказаного автомобілю, виїхав в напрямку Кіровоградської області, з метою виїзду на автодорогу Київ-Одеса та подальшого руху до м. Києва, супроводжуючи автомобілі «Mitsubishi Outlander» та«BMW», таким чином, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , н/о на прізвисько « ОСОБА_22 », ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_18 , заволоділи транспортним засобом «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду 420.000 гривень.

Після чого, вказані особи, діючи відкрито, проти волі ОСОБА_13 , застосувавши до нього активні дії, що супроводжувались фізичним та психічним насиллям з погрозою застосування зброї - пістолету барабанного типу (виробник та модель слідством не встановлені), перемістили останнього до автомобілю «Mitsubishi Outlander» і в подальшому, утримуючи ОСОБА_13 в салоні вказаного автомобілю, виїхали в напрямку Кіровоградської області, з метою виїзду на автодорогу Київ-Одеса та подальшого руху до м. Києва в супроводі автомобілю «BMW» та належному ОСОБА_13 автомобілю«Volkswagen Touareg».

Утримуючи в салоні автомобілю ОСОБА_13 , проти його волі, та фактично обмеживши свободу переміщення потерпілого, діючи спільно учасники групи: ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , н/о на прізвисько « ОСОБА_22 », ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_18 , з погрозою застосування зброї, оказували постійний психологічний тиск на потерпілого ОСОБА_13 , продовжуючи виказувати погрози застосування фізичного насилля та вимагаючи у потерпілого грошові кошти в сумі 100.000 доларів США для вирішення нібито виниклого конфлікту з ОСОБА_12

Рухаючись по визначеному заздалегідь маршруту учасники групи у складі: ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , н/о на прізвисько « ОСОБА_22 », ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_18 , які переміщались на автомобілях «Mitsubishi Outlander» та «BMW»неодноразово зупинялись в нелюдних місцях за територією населених пунктів, та виходячи з салонів автомобілю спілкувались між собою та телефонували невстановленим особам з метою координування своїх дій та отримання подальших вказівок щодо потерпілого ОСОБА_13 .

Так, приблизно 09.00 годині 29.10.2014 р., зробивши зупинку транспортних засобів, за вказівкою старшого групи ОСОБА_23 , знаходячись на відкритій місцевості біля с.Хащувате Гайворонського району Кіровоградської області, з невстановлених на даний час слідством обставин, діючи спільно, учасники групи, звільнили потерпілого ОСОБА_13 , надавши йому вказівку вийти з салону автомобілю, попередивши про недопустимість звернення за фактом викрадання до правоохоронних органів, після чого на двох автомобілях виїхали в невстановленому напрямку.

13.07.2015 року ОСОБА_10 винесено повідомлення про підозру у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.122 КК України.
21.09.2016 ОСОБА_26 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2016 року про дозвіл на затримання з метою приводу, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

22.09.2016 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.122 КК України.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2016 року задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід ОСОБА_10 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту. Адвокат зазначає, що до клопотання про обраннязапобіжного заходу слідчим та прокурором не додано матеріалів, які б підтверджували обґрунтованість підозри. Посилається на відсутність ризиків, мотивуючи це тим, що підозрюваний має постійне місце проживання на території України, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, він позитивно характеризується,має стійкі соціальні зв`язки, з осені 2014 року по серпень 2016року брав участь в бойових діях у зоні проведення АТО.Адвокат вказує, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_10 переховувався від органів досудового розслідування.

У відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проводиться за відсутністю підозрюваного ОСОБА_10 , який не заявляв клопотання бути присутнім в судовому засіданні апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу; адвоката ОСОБА_9 , якийчастково підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , просив скасувати ухвалу слідчого судді районного суду, але просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді передачи на поруки Народним депутатам України ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 та керівництву ГО «Правий Сектор»; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 ; дослідивши матеріали судового провадження та матеріали досудового розслідування, які були надані прокурором; обговоривши доводи апеляційної скарги; розглянувши клопотання Народних депутатів ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 про передачу на поруки та вислухавши їх пояснення; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя районного суду зазначених вимог закону не дотримався.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК України.
Оскаржуване рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.122 КК України, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років; послався на те, що:підозрюваний перебував у розшуку, данні про особу підозрюваного, зокрема на те, що він ніде не працює, не має постійного місця заробітку, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання у м. Одесі тазазначив, що підозрюваний може незаконно впливати на інших підозрюваних в кримінальному провадженні, свідків, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, перешкоджати викриттю повної схеми та учасників причетних до скоєних злочинів та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з цим, перевіривши матеріали судової справи, доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення прокурорів та захисників, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді районного суду про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу в зв`язку з обґрунтованістю підозри є законним, але рішення щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є необґрунтованим.
При цьому, апеляційний суд виходить з наступнихвимог закону.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», «42310/04, §219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у ст.5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997р., §57).

Колегія суддів, перевіривши наявність обґрунтованої підозри, вважає, що сукупність матеріалів судової справи та матеріалів кримінального провадження, які були надані прокурором апеляційному суду, зокрема: протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2016 року, протокол огляду вилучених речей та речових доказів від 19.01.2015 року, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі - є достатньою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує те, що обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За таких підстав, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри, яка пред`явлена ОСОБА_10 на даній стадії досудового розслідування, апеляційний суд визнає безпідставними.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду необґрунтовано прийшов до висновку про існування всіх ризиків, які були зазначені в клопотанні слідчого та без наявності для цього достатніх підстав обрав підозрюваному найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від слідства та суду, з посиланням на те, що останній до затримання перебував у розшуку, не знайшов свого підтвердження, оскільки прокурори не надали апеляційному суду постанови, відповідно до якої підозрюваний оголошувався у розшук.
Надані прокурором копії рапортів щодо спроб поліції викликати ОСОБА_10 до слідчого з відповідної адреси в м. Києві, не приймаються апеляційним судом як доказ ухилення підозрюваного від явки до слідчого та перебування у розшуку, оскільки рапорти працівників поліції не є процесуальними документами, а протоколів допитів свідків, які проживають за вказаною адресою, які б свідчили про те, що підозрюваний там проживав, але переховувався від органу слідства, прокурором надано не було.
Більш того, прокурори не надали апеляційному суду раціонального пояснення тому, на підставі чого слідчі органи та прокуратура вважали місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 відповідну адресу в м. Києві, а також доказів, що такі виклики до слідчого або прокурора, в розумінні положень ст.ст. 133,135 КПК України, взагалі мали місце.
Разом з цим, надані стороною захисту документи спростовують доводи прокурорів та висновки слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_10 не працює та не має міцних соціальних зв`язків.
Відповідно до наданих апеляційному суду довідок та характеристик, підозрюваний ОСОБА_10 зареєстрований та проживає разом з дружиною та двома малолітніми дітьми в с. Слобідка, Глибочицького району, Чернівецької області, з 2014 року є членом Громадської організації «Правий Сектор» та ДУК «Правий Сектор», а з осені 2014 року по серпень 2016 року брав участь у бойових діях в зоні проведення АТО в Донецькій та Луганській областях. Прокурорами ці обставини спростовані не були.
Будь-яких даних, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_10 можевпливати на інших підозрюваних в кримінальному провадженні, потерпілого та свідків, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, або в інший спосіб заважати досудовому розслідуванню, або вчинити новий злочин, прокурорами апеляційному суду надано не було.
Доводи прокурів про те, що під час затримання ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2016 року про дозвіл на затримання з метою приводу, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у останнього було вилучено вогнепальну зброю та набої, є безпідставними, оскільки спростовуються протоколом затримання від 22.09.2016 року, який міститься в судовій справі (а.с. 18-22). Відповідно до вказаного протоколу, під час затримання у ОСОБА_10 будь-які заборонені предмети не вилучалися.

За повідомленням прокурорів підозра ОСОБА_10 за ст.263 КК України на день розгляду апеляційної скарги не оголошувалася, а тому твердження прокурорів про те, що ОСОБА_10 , після вчинення злочинів у даному кримінальному провадженні, знов вчинив злочин, на даний час є безпідставними та не можуть бути враховані апеляційним судом.

Таким чином, в судовому засіданні апеляційного суду, прокурори не надали суду жодного доказу існування зазначених в поданні слідчого ризиків, які б унеможливлювали застосування до підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Разом з цим, з урахуванням того, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді прокурорами були надані матеріали кримінального провадження, які вказують на існування на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, покарання за які, у разі визнання його винним, передбачає позбавлення волі на строк до 12 років, апеляційний суд вважає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід.

Що стосується доводів сторони захисту про можливість передачі підозрюваного ОСОБА_10 під особисту поруку Голові правління ГО «Правий Сектор» ОСОБА_30 та командиру ГО «Добровольчий Український Корпус» ОСОБА_31 , то вони є безпідставними, з огляду на таке.

У відповідності до вимог ч.3 ст.180 КПК України - передача під особисту поруку відбувається шляхом безпосереднього роз`яснення судом поручителю вимог ч.ч.3,4,5 ст.180 КПК України. Але, ОСОБА_32 та ОСОБА_33 в судове засідання апеляційного суду Одеської області не з`явилися, та особисто не підтвердили суду своє бажання бути поручителями, про що було зазначено в заявах від їх імені. Крім того, заяви вказаних осіб не були у встановленому законом порядку подані до апеляційного суду безпосередньо останніми, а були надані захисником ОСОБА_9 , який не надав суду документів, які б підтверджували її повноваження на такі дії.

Таким чином, з урахуванням того, що прокурорами під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді не було надано доказів щодо існування заявлених в клопотанні слідчого ризиків, а також враховуючи те, що ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідності не притягувався, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в контексті зазначеного кримінального провадження на даний час немає.
За таких підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід скасуватита застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді особистої поруки народних депутатів України, які, яквважає колегія суддів, в повній мірі забезпечать запобіганню ризиків, передбачених с т.177 КПК України.
Під час апеляційного розгляду Народні Депутати ОСОБА_34 (обраний у виборчому округу №194 Черкаської області), ОСОБА_28 (обраний у загальнодержавному багатомандатному округу за виборчим списком ОСОБА_35 ) та ОСОБА_29 (обраний у виборчому округу №88 Івано-Франківської області) особисто підтримали подані до апеляційного суду заяви про взяття підозрюваного ОСОБА_10 на поруку, пояснили, що їм як поручителям, відповідно до ст. 180 КПК України, відомо у вчиненні яких кримінальних правопорушень, підозрюється ОСОБА_10 , передбачене законом покарання за його вчинення, а також зобов`язалися забезпечити виконання всіх передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків підозрюваним.
На думку апеляційного суду, Народні Депутати України ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 заслуговують на довіру, оскільки обрані за результатами вільного волевиявлення громадян України депутатами загальнонаціонального представницького органу державної владита завдяки виконанню громадських обов`язків мають авторитет в суспільстві і реально спроможні забезпечити належну поведінку і виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язків, тому з метою попередження спроб підозрюваного ухилитися від органів досудового розслідування, колегія суддів вважає можливим застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистої поруки Народних Депутатів України ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри і зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин кримінального провадження та невмотивованості клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 , як така, що постановлена з недотриманням вимог КПК України, вимог Конвенції про права людини та основоположні свободи та практики Європейського суду з прав людини - підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 180, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене з старшим прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_36 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене з старшим прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_36 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки Народними Депутатами України ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- прибувати до слідчого із встановленою періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим по кримінальному провадженню ОСОБА_13 ;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, до 19 листопада 2016 року.

Роз`яснити поручителям Народним Депутатам України ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язання за необхідності доставити ОСОБА_10 до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Роз`яснити поручителям Народним Депутатам України ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень ч.2 ст.122, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, відповідальність за які передбачена у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, також обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Роз`яснити поручителям Народним Депутатам України ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , що поручитель може відмовитись від взятих на себе зобов`язань. В такому разі він забезпечує явку підозрюваного до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про зміну йому запобіжного заходу на інший.

У разі невиконання взятих на себе зобов`язань на поручителя накладається грошове стягнення, в розмірі передбаченому п.п.2 ч.5 ст. 180 КПК України.
Контроль за виконанням зобов`язань про особисту поруку покладається на слідчого.

Копію ухвали апеляційного суду про обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки направити до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 - для виконання.

Копію ухвали апеляційного суду негайно направити в Одеської УВП №21 УДПтСУ в Одеській області для виконання в частині звільнення підозрюваного ОСОБА_10 з під варти.

Копію ухвали апеляційного суду Одеської області негайно вручити підозрюваному ОСОБА_10 та його поручителям Народним Депутатам України ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4