Дата документу Справа № 336/8/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/623/16
Єдиний унікальний № 336/8/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004324, за апеляційною скаргою процесуального прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року, якою
обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, маючого малолітню доньку 2011 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Згідно зі змістом судового рішення, до суду з прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що у вересні 2014 року, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, купив за 400 гривень у невстановленої особи п`ять зіп-пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом - марихуаною. Між тим, у обвинувальному акті відсутня вага цього засобу, що позбавляє можливості визначитися у правовій кваліфікації дій ОСОБА_7 в цій частині, оскільки за ст. 307 КК України особа може нести відповідальність в залежності від розміру особливо небезпечного наркотичного засобу, як за ч. 2, так і за ч. 3 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, він, придбавши його, незаконно зберігав, як з метою збуту, так і без цієї мети, при цьому не зазначено про направленість умислу ОСОБА_7 , в який саме момент він в нього змінився та мета збуту перетворилася на мету «для особистого вживання», та відносно якого саме предмета злочину. Більш того, з обвинувального акту вбачається, що з придбаних п`яти зіп - пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом, один пакет зберігався з метою збуту, а інші три - для особистого вживання без мети збуту, сума цих пакетів дорівнює чотирьом, внаслідок чого є незрозумілою загальна кількість придбаних пакетів - чотири чи п`ять, а, якщо п`ять, то яка доля п`ятого пакета.

У викладенні фактичних обставин обвинувачення ОСОБА_7 в скоєнні збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, не зазначена направленість його умислу, лише обмежено вказівкою про те, що він діяв умисно, з корисливого мотиву, з метою власного збагачення.

Між тим, правова кваліфікація залежить від направленості умислу, а тому подібна неповнота обвинувального акту позбавляє можливості кваліфікації дій ОСОБА_7 за епізодом продажу 27.11.2014 р. особливо небезпечного наркотичного засобу ОСОБА_8 .

Обвинувальний акт містить ідентичне повторне викладення фактичних обставин, які містять різну кваліфікацію: так на початку обвинувального акту дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, а в кінці обвинувального акту, ці ж самі дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України.

За таких обставин, суд повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор у кримінальному провадженні посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам, викладеним у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому підставі для його повернення відсутні. З огляду на вказане, просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга процесуального прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Разом з тим, виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому у підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завдання цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування виклав всі необхідні обставини, які необхідні для прийняття судового рішення, зокрема вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органа досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону, тобто виклав всі необхідні для прийняття судового рішення фактичні обставини і правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому злочинів.
Колегія суддів вважає, що вказівки суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_7 в судовому засіданні.

Зокрема, обвинувальний акт містить дані про придбання ОСОБА_7 п`яти зіп-пакетів з метою збуту та особистого вживання. Вага наркотичного засобу в чотирьох зіп-пакетах наведена в тексті обвинувального акту, а вага наркотичного засобу у п`ятому зіп-пакеті не зазначена, натомість є вказівка про те, що ОСОБА_7 вжив його шляхом куріння в період з вересня 2014 року по 27.11.2014 року.

Крім того, формулювання обвинувачення за ст. 307 ч. 2 КК України містить вказівки про направленість умислу ОСОБА_7 , місце, час збуту наркотичного засобу і вагу збутого (0,7583 г) із зазначенням кваліфікуючої ознаки злочину збут особливо небезпечного наркотичного засобу. Таким чином, обвинувачення має чітке і конкретне формулювання, яке виключає будь-яку конкуренцію між другою і третьою частинами ст. 307 КК України.

Зі змісту обвинувального акту також випливає, що орган державного обвинувачення вбачає в діях ОСОБА_7 декілька альтернативних дій, що передбачені законом про кримінальну відповідальність, зокрема придбання і зберігання з метою збуту, придбання без мети збуту, збут наркотичного засобу, і даючи кваліфікацію дій обвинуваченого, виходить з фактичних обставин, які встановлені під час досудового розслідування - ОСОБА_7 збув один зіп-пакет з наркотичним засобом, три пакети вилучені, а місткість п`ятого пакета вжив особисто. Саме зміст зазначених альтернативних дій і є складовою предмету доказування в провадженні. Законодавством України тільки суд уповноважений дати відповідь на питання: наскільки таке обвинувачення обґрунтоване, чи є докази придбання наркотичного засобу з метою збуту, чи є докази збуту, на підставі чого ухвалити обвинувачений або виправдувальний вирок, що і є змістом судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами скарги і приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції і направлення матеріалів провадження на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу процесуального прокурора задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати. Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції. Матеріали провадження направити до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4