Ухвала
іменем україни
9 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 5 грудня 2014 року,
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Остапківці Вінницької області, та проживає по АДРЕСА_1 , громадянку України, раніше судиму вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

засуджено за ч. 2 ст. 389 КК до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання за цим вироком повністю приєднано невібуте покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2014 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винною у злочині, вчиненому за наступних обставин.
10 квітня 2014 року ОСОБА_7 була засуджена вироком Немирівського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді 80 годин громадських робіт.
Будучи належним чином ознайомленою з умовами та порядком відбування призначеного покарання, а також із відповідальністю за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_7 25 липня 2014 року відмовилася від отримання направлення до Никифоровецької сільської ради Немирівського району для виконання громадських робіт згідно переліку об`єктів та видів робіт, на яких мають відбувати кримінальне покарання особи, засуджені до такого виду покарання. Починаючи з 25 липня 2014 року ОСОБА_7 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від даного виду покарання, умисно, без поважних причин до відпрацювання призначених їх за вказаним вище вироком громадських робіт не приступила.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасовано.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2014 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів.

В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_7 змінити, вказуючи на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі ОСОБА_7 внаслідок суворості. Зазначає про те, що дані про особу засудженої та обставини конкретної справи дають достатні підстави для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання за ч.2 ст. 389 КК України, а остаточне покарання слід визначити у виді 1 місяця 1 дня арешту.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України як і кваліфікація її дій у касаційній скарзі не оспорюється.
Що стосується доводів захисника про призначення ОСОБА_7 апеляційним судом надто суворого покарання, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до статей 50, 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне и достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Положеннями ст. 75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як убачається з матеріалів справи, обираючи вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував характеристики ОСОБА_7 , обставини, які його пом`якшують покарання, і призначив остаточне покарання у виді обмеження волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнив від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду, відповідно до ч.2 ст. 439 КПК України взяв до уваги вказівки викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року, встановивши доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, урахував усі обставини справи та дані, що характеризують особу ОСОБА_7 та впливають на призначення покарання, прийняв рішення про призначення засудженій покарання в межах санкції статті, яке слід відбувати реально, а остаточне покарання визначив у відповідності з положеннями ст.ст. 71,72 КК України, з чим також погоджується і колегія суддів.

З огляду на наведене, покарання призначене апеляційним судом ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок апеляційного суду є законним та обґрунтованим, і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

З огляду на викладене, керуючись статтями 433-438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3