Заводський районний суд м. Миколаєва
Провадження №1-кп/487//14
Справа № 487//14-к
В И Р О К

Іменем України

21.05.2014 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006543 від 05.11.14 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, не працюючої, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, з середньою освітою, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, затвердженого прокурором 31.03.14, встановлено, що відповідно до трудового договору від 12.02.12 ОСОБА_5 прийнята на посаду реалізатора до ФОП ОСОБА_4 (далі ПП ОСОБА_6 ).

В цей же день між ПП ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого остання взяла на себе повну відповідальність за збереження ввірених їй грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей (далі ТМЦ).

Таким чином ОСОБА_5 маючи в розпорядженні ТМЦ (продукцію), що належить ПП ОСОБА_6 , яку вона повинна була реалізовувати покупцю, а грошові кошти виручені від реалізації продукції повинна була здавати до бухгалтерії ПП.

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді реалізатора ПП Коржева, розташованого навпроти будинку АДРЕСА_2 , в період часу з 12.02. по 15.05.12, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, здійснюючи реалізацію продукції та маючи ввірені їй ТМЦ, що належить ПП ОСОБА_6 , у останньої виник корисливий умисел на розтрату чужого майна, а саме на розтрату товару(жіночого одягу), який ОСОБА_5 реалізовувала. Так згідно акту інвентаризації від 15.05.12 проведеною ОСОБА_4 виявлено недостачу товару на загальну суму 2010,00 грн., а саме: брюки жіночі трикотажні в кількості 2 пар на загальну суму 150,00 грн., кофту рекламу 1 шт. вартістю 75,00 грн., футболки «Азра» в кількості 22 шт. на загальну суму 1100,00 грн., брюки жіночі стрейчові 1 пару вартістю 75,00 грн., гольф кольоровий-леопардовий вартістю 60,00 грн., шкіряні печатки хутряні вартістю 70,00 грн., дві подушки вартістю 60,00 грн. на загальну суму 120,00 грн., подушка трансформер вартістю 60,00 грн.

Таким чином своїми умисними протиправним діями ОСОБА_5 вчинила злочин передбачений ч.1 ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого майна, яке було ввірене особі.

04.04.14 до Заводського районного суду м.Миколаєва від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006543 від 05.11.14 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 191 КК України.

Ухвалою від 08.04.14 вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Назване кримінальне провадження надійшло до суду із угодою про примирення від 31.03.14, укладеною між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , відповідно до якої обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, що їй інкримінуються та зобов`язалася: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та відшкодувати збитки в строк до 31.11.14.

Також вказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджено покарання за ч.1 ст.191 КК України у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 680,00 грн.

Сторони розуміють, наслідки укладання та затвердження означеної угоди для сторін відповідно до ст. 473 КПК України, що стверджується їх підписами в угоді та поясненнями в судовому засіданні.

Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В судовому засіданні сторони та прокурор угоду підтримали, просили її затвердити. Відповідно до умов угоди, обвинувачена визнала себе винним у скоєнні даного злочину у повному обсязі.

В судовому засіданні суд, відповідно до вимог ч.6 ст. 474 КПК України, шляхом отримання пояснень сторін, яким у встановленому порядку роз`яснені їх права, переконався, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні суд, відповідно до вимог ч.7 ст. 474 КПК України, перевірив вказану угоду на відповідність вимогам КПК України та закону та встановив, що угода відповідає вказаним вимогам, оскільки угода складена в порядку та на підставах ст.ст. 468-472 КПК України, містить передбачені вимогами вказаних статей КПК України відомості та дані.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, немає обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Зазначена в угоді міра покарання лежить у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.191 КК України, у якій обвинувачена визнала себе винною, міра покарання відповідає обставинам справи, характеристиці особи, що вчинила злочин, його тяжкості та ступеню суспільної небезпеки як самої особи, так і вчиненого нею діяння.

На підставі викладеного суд вважає, що угода, укладена сторонами у даному кримінальному провадженні підлягає затвердженню.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, у зв`язку з чим питання про їх скасування чи зміну судом не вирішується.

Процесуальні витрати, що підлягають відшкодуванню відповідно до ст.ст. 124-126 КПК України, згідно обвинувального акту відсутні та в угоді про примирення не зазначені, у зв`язку з чим вказане питання судом не вирішується.

Речові докази за даним кримінальним провадженням суду не надавалися, у зв`язку з чим питання щодо них судом в порядку ч.9 ст.100 КПК України не вирішується.

Керуючись ст.ст. 314,371,374,474,475 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.03.14 між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.191 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 680,00 грн.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Миколаївської області, через Заводський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1