Справа № 152/2004/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2013 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді Соколовської Т.О.

при секретарі судового засідання Рошак К.В.

за участю прокурора Мазура О.І.

обвинуваченого ОСОБА_1

представника неповнолітніх

потерпілих ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, не депутата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_1 з 04 квітня 2012 року по 01 вересня 2013 року включно злісно ухилявся від сплати коштів (аліментів) на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, встановлених рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.04.2012 року в твердій грошовій сумі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно, допустивши заборгованість за вказаний період в сумі 13520 грн., не працевлаштовується, хоча має для цього реальну можливість, на облік у центрі зайнятості не став. Злісно ухиляючись від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 порушив та продовжує порушувати права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток, передбачені ст. 51 Конституцією України, ст.ст.3,18,27 Конвенції про права дитини, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 винуватим себе у предявленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах.

Суду показав, що по рішенню Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.04.2012 року він зобовязаний сплачувати аліменти на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, проте аліменти не сплачує через відсутність в селі роботи, яка б його задовольняла, а в інших господарствах не намагався працевлаштуватися, хоча і мав реальну можливість. Заборгованість за вказаний період складає 13520 грн. Запевняв суд, що працевлаштується, і найближчим часом виплатить заборгованість по аліментам.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності його позиції у суду немає. Суд також роз'яснив обвинуваченому, що у такому разі він позбавляється права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_1 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно і він повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ст.164 ч.1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, форму вини, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у скоєному. Ці обставини суд визнає такими, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 суд не вбачає.

З урахуванням цих обставин, думки представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_2 суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_1 можливе в умовах застосування покарання у виді сплати штрафу.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_1 органом досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст.ст. 368,370, 374, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України і засудити до покарання у виді сплати штрафу у розмірі ста десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1870 ( одна тисяча вісімсот сімдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

СУДДЯ: Т.О.Соколовська