ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2471/16-к
Провадження № 1-кс/362/255/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучене в ході проведення обшуку автомобіля марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та знаходився на розі вулиць 13 Дачна та Центральна смт. Глеваха Васильківського району Київської області а саме: автомобіль марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_5 ; металеву рейку розміром 78 см та вагою 26 кг; металеві ваги зеленого кольору; свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ; металевий ключ до автомобіля марки «Ford Transit»,
в с т а н о в и в:
16 травня 2016 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучене в ході проведення обшуку автомобіля марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та знаходився на розі вулиць 13 Дачна та Центральна смт. Глеваха Васильківського району Київської області а саме: автомобіль марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_5 ; металеву рейку розміром 78 см та вагою 26 кг; металеві ваги зеленого кольору; свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ; металевий ключ до автомобіля марки «Ford Transit».

Клопотання слідчого мотивовано тим, що 04.04.2016 року до СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області надійшов рапорт інспектора Васильківського ВП ОСОБА_6 про те, що в ході проведення перевірки за колективним зверненням СМ «Глеваха-1», СМ «Глеваха-3», СМ «Глеваха-4» було встановлено, що в смт. Глеваха Васильківського району Київської області гр. ОСОБА_7 здійснює прийом металобрухту без відповідних документів.

05.04.2016 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000824 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та розпочато досудове розслідування.

В ході проведених слідчих (розшукових) дій встановлено, що незаконний пункт прийому металобрухту де здійснює діяльність ОСОБА_7 являє собою тимчасову споруду з металу обшитого шифером, яка знаходиться на території СТ «Біохімік», яке входить до складу СМ «Глеваха-4», на розі вулиць 13 Дачна та Центральна смт Глеваха Васильківського району Київської області.

Відповідно до довідки виданої головою ради СМ «Глеваха-4» та головою СТ «Біохімік» ОСОБА_8 вказана земельна ділянка б/н на якій розміщена тимчасова споруда належить СТ «Біохімік» на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

Крім цього, відповідно до вище вказаної довідки ділянка на якій розміщена тимчасова споруда та здійснюється прийом металобрухту кадастрового номеру та поштової адреси не має, в користування не передавалась.

Допитаний як свідок ОСОБА_9 повідомив, що працює охоронцем на СМ «Глеваха-1» та йому відомо, що гр. ОСОБА_7 здійснює прийому металобрухту, оскільки сам неодноразово здійснював продаж металобрухту останньому. Також, ОСОБА_9 повідомив, що під час сторожування території неодноразово бачив, як ОСОБА_7 приймав металобрухт від невідомих осіб у тимчасовій споруді розташованій на території СМ «Глеваха-4».

Допитана як свідок ОСОБА_10 повідомила, що їй відомо про здійснення прийому металобрухту на території СМ «Глеваха-4», який здійснює ОСОБА_7 .

ОСОБА_11 повідомила, що з її земельної ділянки скоювались крадіжки металу, після чого вона разом зі своїм чоловіком звертались до ОСОБА_7 , який здійснює прийом металобрухту неподалік від її місця проживання, після чого останній повертав метал, однак повідомляти хто його здавав відмовлявся.

Крім того, ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_7 вивозить металобрухт на своєму автомобілі за межі садових масивів.

Допитаний як свідок ОСОБА_12 повідомив, що на даний час працює сторожем СМ «Глеваха-1». Під час здійснення обходу та сторожування території ОСОБА_12 неодноразово бачив, як ОСОБА_7 здійснює прийому металобрухту в тимчасовій споруді, що знаходиться на території СМ «Глеваха-4».

В ході проведення обшуку вказаної земельної ділянки, встановлено, що ОСОБА_13 перебуваючи на дачі в смт Глеваха, СМ «Глеваха-4», 14 лінія, ділянка 45, під час здійснення господарських робіт знайшов металеву рейку довжиною близько 80 см, після чого останній вирішив зданий даний метал та попрямував до пункту прийому металу, об лаштованого на території СМ «Глеваха-4», на розі вулиць 13 Дачна та Центральна.

Перебуваючи поряд з пунктом прийому металу, ОСОБА_13 зустрів наглядно знайомого ОСОБА_7 , який стояв поряд із автомобілем марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та погодився придбати метал.

Так, ОСОБА_13 передав ОСОБА_7 металеву рейку довжиною близько 80 см, яку останній зважив на металевих вагах, які знаходились в задній частині вантажного автомобіля марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого, передав ОСОБА_13 кошти в сумі 45,00 грн., за металеву рейку вагою 26 кг.

16.05.2016 року в ході обшуку вилучено:

- автомобіль марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на автомобільну стоянку Васильківського ВП ГУ НП в Київській області;

- металеву рейку розміром 78 см та вагою 26 кг;

- металеві ваги зеленого кольору;

- свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ;

- металевий ключ до автомобіля марки «Ford Transit».

У зв`язку з вищевикладеним та враховуючи, що вилучені під час проведення обшуку вищеперераховані речі отримані незаконним шляхом, використовувалися при вчиненні ним кримінальних правопорушень, мають доказове значення у даному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені в ході обшуку речі.
Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.
Власник майна, будучи телефоном повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання.
У судовому засідання прокурор підтримали клопотання з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши слідчого, прокурора, які підтримали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 3 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, у відповідності до п. 2 розділу 2.6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 07.02.2014 року про Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому, таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.
Щодо осіб, які не є підозрюваними або обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Відповідно до п. 6 розділу 2.6 Узагальнення, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Як вбачається із матеріалів клопотання, 04.04.2016 року до СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області надійшов рапорт інспектора Васильківського ВП ОСОБА_6 про те, що в ході проведення перевірки за колективним зверненням СМ «Глеваха-1», СМ «Глеваха-3», СМ «Глеваха-4» було встановлено, що в смт. Глеваха Васильківського району Київської області гр. ОСОБА_7 здійснює прийом металобрухту без відповідних документів.

05.04.2016 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000824 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України за фактом порушення порядку здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами.
Положенням ч. 1 ст. 213 КК України передбачено відповідальність за порушення порядку здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами. Караються штрафом від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до одного року.
При цьому, конфіскація, як додатковий вид покарання, санкцією даної статті не передбачена, а даний злочин, у відповідності до положень ч. 3 ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.
Крім того, матеріали клопотання не містять достатніх доказів, які вказують на вчинення особою, яка є власником автомобіля «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , відносно майна якого слідчий та прокурор просять застосувати заборону розпорядження та використання, кримінального правопорушення, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_14 підозра у вчиненні кримінального правопорушення за фактомпорушення порядку здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів не повідомлялася та не вручалася, а, відповідно, і відсутній обвинувальний акт щодо обвинувачення такої особи.
Прокурором та слідчим доказів того, що не застосування заборони на використання майна, а також заборони розпоряджатися таким може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, в судовому засіданні не надано, а відповідно і не доведено підстав передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України для задоволення даного клопотання.
Слідчий суддя не може не звернути увагу на саму процедуру огляду автомобіля, який було проведено 16.05.2016 року без відповідного судового рішення, на якій просять накласти арешт, оскільки ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2016 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку вказаного автомобіля, та узаконення обшуку вказаного автомобіля 16.05.2016 року у зв`язку із порушення вимог ч. 3 ст. 233 КПК України.
Також в порушення вимог до оформлення клопотання, слідчим, за погодженням з прокурором, подано належним чином не засвідчений витяг з кримінального провадження № 0000824 в рамках якого подається клопотання, а саме: не проставлена печатка, що позбавляє можливості слідчого суддю встановити належність підпису та повноваження слідчого здійснювати досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, що також відповідно до Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи є підставою для відмови в його задоволенні.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_14 , яка є власником автомобіля марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 на який просять накласти арешт, не є ані підозрюваним ані обвинуваченим за кримінальним провадження внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000824 від 05.04.2016 р., за фактомпорушення порядку здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, санкція якої не містить посилань на додаткове покарання конфіскацію майна, клопотання слід визнати передчасним та відмовити у його задоволенні, так-як на момент розгляду, особі, якій належить автомобіль, не повідомлено про підозру та слідчим не доведено належними та допустимим доказами, що не застосування арешту на вилучене в ході обшуку без відповідного рішення майно може привести до його зникнення або пошкодження, а також перешкоджанню кримінальному провадженню, а також доказів, на підставі яких можливо було б встановити розмір шкоди, питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності.
Поряд з цим, слідчий суддя не вбачає підстав для арешту ключів від автомобілю та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки прокурором не доведено, що вони можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки вони вилученні без відповідного судового рішення.
На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 213 КК України, ст. ст. 22, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України,
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучене в ході проведення обшуку автомобіля марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та знаходився на розі вулиць 13 Дачна та Центральна смт. Глеваха Васильківського району Київської області а саме: автомобіль марки «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_5 ; металеву рейку розміром 78 см та вагою 26 кг; металеві ваги зеленого кольору; свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Ford Transit», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ; металевий ключ до автомобіля марки «Ford Transit»- відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_15