Справа № 345/4011/15-к
Провадження № 11-кп/779/344/2016
Категорія ч. 2 ст. 185 України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю:

секретар судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_11 на вирок Калуського міськрайонного суду від 26 травня 2016 року

про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, раніше судимого:

26.09.2006 року Калуським міськрайонним судом за ст. ст. 186 ч.1, 185 ч.2 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, від якого звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

22.08.2007 року Калуським міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч.2, 190 ч.2 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до 2 років позбавлення волі, від відбування якого 02.08.2008 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 27 днів;

29.12.2009 року за ст. ст. 185 ч.2, 190 ч.2 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, яке відбув повністю і 25.01.2012 року звільнений з місця відбування покарання;

26.09.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.2, 190 ч.2 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 2 років6 місяців позбавлення волі;

07.12.2012 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, яке відбув повністю і 25.03.2015 року звільнений з місця відбування покарання;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :
вироком Калуського міськрайонного суду від 26 травня 2016 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання 6 місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з 27.04.2016 року. На підставі ст. 72 ч.5 КК України постановлено зарахувати строк призначеного покарання ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення з 27 квітня 2016 року до 26 травня 2016 року включно, що становить 1 місяць, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі постановлено повернути потерпілому ОСОБА_12 .

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно.

Так, 05.10.2015 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_10 , маючи не зняту і непогашену в установленому законом порядку судимість за ст. ст. 185, 186, 190 КК України, проходячи повз приміщення аптеки " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в м. Калуші по проспекту Лесі Українки, 15 Б, Івано-Франківської області, усвідомлюючи, що власник велосипеда за ним не спостерігає, повторно, таємно викрав велосипед марки "Ardis" вартістю 1500 гривень. На кермі велосипеда знаходилась сумка вартістю 50 гривень, у якій знаходилися мобільний телефон марки "Nokia 6300" вартістю 1000 гривень з сім картою оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 10 гривень, та мобільний телефон марки "Prestigio" вартістю 1200 гривень з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку Київстар вартістю 10 гривень кожна. З викраденим майном обвинувачений з місця події втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 шкоду на загальну суму 3780 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, вважає, що вирок Калуського міськрайоннього суду від 26 травня 2016 року щодо ОСОБА_10 підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді одного року позбавлення волі. Крім цього, прокурор вважає, що суд безпідставно врахував як обставину, що обтяжує відповідальність, рецидив злочину і просить її виключити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили доводи апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, що стосуються характеристики особи обвинуваченого та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за викладених у вироку обставин та правильність кваліфікації його дій не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення надто м`якого покарання то вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження і призначенні покарання ОСОБА_10 вказаних вимог кримінального законодавства недотримався і призначив покарання хоч і в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, однак без врахування особи винного.

При цьому, суд першої інстанції вказав про те, що обвинувачений неодноразово (п`ять разів) раніше будучи судимим, вчинив новий злочин, Це вказує на його стійку направленість на тпротиправну діяльність та небажання виправитися, але при визначенні виду та розміру покарання суд фактично не врахував ці обставини.

Крім того, суд зазначив ряд обставин, які належним чином не були ним досліджені. Сама позитивна характеристика обвинуваченого по місцю реєстрації і його перебування у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_14 у якої на утриманні є малолітня дитина не вказують на те, що обвинувачений утримує малолітню дитину чи іншим чином є годувальником сім`ї.

Поряд з цим слід погодитися з доповненнями апеляції прокурора про неправильне врахування судом рецидиву злочину, як обставини, яка обтяжує кримінальне покарання.

Як зазначив ВСУ в своїй постанові від 04.06.2010 N 7 Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки «якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Таким чином, обтяжуючу обставину рецидив вчиненого злочину з вироку слід виключити.

Як пом`якшуючі обставини, суд правильно врахував обвинуваченому його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Таким чином, суд, призначивши мінімальне покарання за ч.2 ст.185 КК України, не дотримався засад ст.65 КК України і визначив обвинуваченому надто м`яке покарання.

Відповідно до правил ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання. Такі підстави встановлені при апеляційному перегляді вказаного провадження.

Призначаючи покарання, колегія суддів врахувала особу винного, вище наведені обставини, які вказують про небажання ОСОБА_10 виправитися, та вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Зазначене покарання буде справедливим, необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

засудила :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області задовольнити.

Вирок Калуського міськрайонного суду від 26 травня 2016 року відносно ОСОБА_10 в частині призначення покарання скасувати з ухваленням нового вироку.

ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України призначити покарання - один рік позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 27.04.2016 року.

На підставі ст. 72 ч.5 КК України постановлено зарахувати строк призначеного покарання ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення з 27 квітня 2016 року до 25 липня 2016 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців учасниками судового засідання з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_3
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_5

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_3