В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/239/16 р.

13.05.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

сторони судового провадження:

прокурор прокуратури №2 - ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Улянівка, Миколаївського району, Миколаївської області, з середньою освітою, працюючий докером МА «Никотранс», неодружений, має на утриманні малолітню дитину, 04.03.2016 судимий за ч. 1 ст.185 КК України Миколаївським районним судом Миколаївської області за вирок якого призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.01.2016 приблизно о 03:00 год., ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав ювелірні прикраси, які належать ОСОБА_4 , а саме: золотий ланцюжок вагою 8,37 г. та золотий кулон вагою 1,28 г.
Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши, ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 15 000 грн.
Так обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині визнав, у повному обсязі і дав свідчення по суті висунутого обвинувачення.

З його показів вбачається, що в цей вечір він відпочивав у своєї знайомої ОСОБА_4 і коли він прокинувся в ночі то побачив на ліжку золотий ланцюжок з кулоном і у нього з`явилось бажання його вкрасти, що він і зробив. Від потерпілої він пішов близько 00:03 години.

Потерпіла не чула як він пішов із квартири.

В ломбарді «Скарбниця» на зупинці «Дзержинського» він здав золотий ланцюжок, а пізно в вечері 29.01.2016 р. в ломбарді «Капітал» здав кулон, який розташований на зупинці вул. «Декабристів». Золоті прикраси здавав за своїм паспортом. У вчиненому кається.

Потерпіла ОСОБА_4 показала, що обвинуваченого вона знає. В цей вечір він її зателефонував і прийшов до неї на квартиру по спілкувались. Потім полягали спати. Золоті прикраси були в неї на шиї. Коли в ранці прокинулась то прикрас вже не було. ОСОБА_5 , пішов з квартири потайки. В квартирі крім обвинуваченого і неї нікого не було. Стверджувала, що прикраси викрав ОСОБА_6 .
Покази обвинуваченого і потерпілої узгоджуються між собою в місці, часі та предмету злочини. В їх показах є розбіжності в місті знаходження ланцюжка і медальйона. Суд вважає,що вони не суттєві і до уваги їх не приймав, тому що вони не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого.
Суд визнає винним обвинуваченого у в кримінальному правопорушенні, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна(крадіжка), вчинене повторно.
Вина ОСОБА_5 стороною обвинувачення також підтверджується наступними доказами:

- 30.01.2016 р. ОСОБА_4 зробила заяву до відділку поліції Ленського р-ну про викрадення у неї золотих прикрас, яка оформлена протоколом. В заяві вона прямо вказує на обвинуваченого як на особу яка вкрала у неї золоті прикраси;

- відповідно до складених угод з ломбардами «Скарбниця», «Капітал» золоті прикраси належні ОСОБА_4 здав за своїми документами ОСОБА_5 , що він і підтвердив в судовому засіданні;

- даними протоколів обшуку в ломбардах «Скарбниця», «Капітал» від 12.02.2016 у відповідності до яких вилучено золотий ланцюжок та кулон належні потерпілій;

- вилучені золоті вироби постановою слідчого від 15.02.2016 р., визнанні речовими доказами та передані потерпілій, що вбачається з розписки від 11.04.2016 р.

Приймаючи до уваги наведене суд вважає, що прокурором доведено винну обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна(крадіжка), вчинене повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого визнання вини та щире каяття.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 185 ч. 2 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше судимий, та не відбув покарання за попереднім вироком, за місцем мешкання характеризується задовільнено, на обліку у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 65 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, що характеризують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та відсутність обставин які обтяжують покарання, враховуючи його не зняту та не погашену судимість, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді арешту, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом впливу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.
При призначенні покарання врахувати не відбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.03.2016 р. яким він засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850,0 грн. який у відповідності до ст. 72 ч. 3 КК України виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення спеціалістів у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту.

До призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.03.2016 р. яким він засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850,0 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України цей вирок та вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.03.2016 р. яким він засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850,0 грн., виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання рахувати з дня виконання вироку(затримання)
ОСОБА_7 запобіжного заходу не обиралась.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Згідно ст. 376 ч. 3 КПК України обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання, апеляційної інстанції.
Головуючий: