Справа № 201/9654/16-к
Провадження № 1-кс/201/6044/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
Адвокат ОСОБА_3 у призначені судові засідання із розгляду поданої ним скарги не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним та Кримінальним процесуальними кодексами України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Зважаючи на строки розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, та з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України, та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення у ній в розумні строки.
Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість, та на те, що бездіяльності ним допущено не було, оскільки клопотання було ним розглянуто у встановлений строк, про що повідомлено заявника. Прокурор через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із зайнятістю в розгляді іншої справи апеляційним судом Дніпропетровської області, надавши копії документів щодо розгляду указаного заявником клопотання.
Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності, закріпленого у ст. 26 КПК України, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність вищезазначених осіб.
Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов до наступного правового висновку з таких підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, аналогічне клопотання за своєю суттю та вимогами адвокат направив старшому слідчому СУ ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , у провадженні якого перебуває указане кримінальне провадження.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України унормовано, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Частиною 1 ст. 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
При цьому частиною 2 цієї норми передбачено повноваження прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.
Таким чином, розглянувши подане заявником клопотання прокурор, виходячи із обставин встановлених у кримінальному провадженні, та на підставі приписів ст. 220 КПК України прийняв відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду поданого заявником клопотання, яке є чинним та яке адвокатом ОСОБА_3 не оскаржувалося, а тому відсутні підстави для зобов`язання прокурора розглянути подане клопотання, оскільки воно прокурором розглянуто і вирішено по суті.
Разом з тим, не підлягають задоволенню і вимоги скарги щодо зобов`язання прокурора до вчинення певних дій визначених у клопотанні, оскільки вони перебувають у системному зв`язку із вимогами про розгляд клопотання та є похідними від цих вимог. Такі повноваження є дискреційними повноваженнями прокурора та органу досудового розслідування і у їх задоволенні винесеною прокурором постановою відмовлено, а тому у слідчого судді наразі відсутні підстави для зобов`язання прокурора вчинити визначені заявником дії.
Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 , оскільки під час судового розгляду не було встановлено порушень прокурором вимог ст. 220 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1