В И Р О К
іменем України
"11" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 1-кп/755/153/16, кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0001273 від 01 липня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 28 червня 2014 року о 23 годині 25 хвилин ОСОБА_6 , перебував на платформі станції метро «Гідропарк» КП «Київський метрополітен», де також в цей час перебував ОСОБА_4 , та на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виник конфлікт.
В цей час у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи, свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 , який стояв біля колії в напрямку станції метро «Академмістечко» КП «Київський метрополітен» та штовхнув останнього, внаслідок чого ОСОБА_4 впав на колію та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої кисті: переломи проксимальних епіметафізів 4 та 5 п`ясної кісток лівої кисті (зі зміщенням уламків); синця невизначеної форми на передній поверхні лівого плеча у верхній третині (5х3 см); забійних ран у лівій брівній та лівій тьмяно-скроневій ділянках, з нерівними краями (довжиною 1, 4 см та 3,3 см).
Згідно з висновком експерта №1656/у від 22 вересня 2014 року у ОСОБА_4 були виявлені такі тілесні ушкодження:
а) закрита травма лівої кисті: переломи проксимальних епіметафізів 4 та 5 п`ясної кісток лівої кисті (зі зміщенням уламків);
б) синець невизначеної форми на передній поверхні лівого плеча у верхній третині (5х3 см);
в) забійні рани у лівій брівній та лівій тьмяно-скроневій ділянках, з нерівними краями (довжиною 1,4 см та 3,3 см).
Характер та морфологія вичавлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворились від дії (від ударів-співударянь) тупих предметів, у строк, вказаний у описовій частині постанови, тобто 28 червня 2014 року.
Рентгенологічні дані свідчать про порушення анатомічної цілісності 4 та 5 п`ясних кісток лівої кисті (наявність переломів, зі зміщенням уламків), що дозволяє стверджувати, що відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток та функції лівої кисті буде потребувати строк понад 21 добу (мінімально обгрунтовані строк іммобілізації травмованої ділянки для забезпечення відновлення порушеної анатомічної цілісності обчислюються 7-9 тижнів), які віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальновизнаного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Тому тілесні ушкодження, вказане у п. а) даних підсумків, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, відповідно п.п. 2.2.1./в та 4.6 «Правил».
Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб, який і відзеркалює тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятий судово-медичний критерій визначення ступеню тяжкості. Саме тому, тілесне ушкодження, вказане у п. б) даних Підсумків, відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно п.п. 2.3 та 4.6 «Правил».
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні та дав показання, що дійсно 28 червня 2014 року близько 23 години 25 хвилин в нього виник конфлікт з ОСОБА_4 , після чого він його навмисне штовхнув з платформи на колію, в результаті чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Також обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав заявлений потерпілим цивільний позов.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України.
Пом`якшуючою обставиною покарання ОСОБА_6 суд визнає щире каяття та допомога суду встановити істину по справі, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Згідно ст. 67 КК України, у зв`язку з відсутністю в обвинувальному акті посилань на наявність також обтяжуючої обставини, як вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що обтяжуючих покарання обставин також не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризуються посередньо, не працює, раніше не судимий.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим, враховуючи визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_7 , беручи до уваги особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, позицію потерпілого, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.
Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілим, суд приходить до наступного.

Так, у судовому засіданні цивільним позивачем надано у розумінні ст. 60 ЦПК України, належні та допустимі докази понесеної ним матеріальної шкоди у сумі 1250 грн. та моральної шкоди у сумі 23500 грн.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
У судовому засіданні потерпілий/цивільний позивач пояснив, що матеріальна шкода складається з вартості викраденого майна, а моральна шкода моральним потрясінням в результаті скоєння вказаного злочину.
Обвинувачений/цивільний відповідач у судовому засіданні позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав повністю, підтвердив готовність її відшкодувати.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Так, частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, у зв`язку з чим, суд вважає доведеним потерпілим/цивільним позивачем матеріальної та моральної шкоди у зазначених вище розмірах, та вважає за можливе стягнути її з обвинуваченого (цивільного відповідача).
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 1250 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 23250 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди завданої злочином (кримінальним правопорушенням), що в сумі становить 24500 грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: