УХВАЛА
Іменем України
04.08.2016 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
Прокурор звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки CITROEN JUMPY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .
В клопотанні вказано, що 02.06.2016 року близько 21 год. 50 хв. на перехресті вулиць Шевченка та І.Мазепи в м. Житомирі сталась дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль CITROEN JUMPY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких встановлюється.
В ході досудового розслідування встановлено, що транспортний засіб марки CITROEN JUMPY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 .
В обґрунтування наявності потреби у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на транспортний засіб прокурор послався на необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні 04.08.2016 року прокурор підтримав клопотання з підстав, наведених в ньому. Зазначив, що під час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб не вилучався, фактичне місце знаходженняавтомобіля марки CITROEN JUMPY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не встановлено, що унеможливлює проведення по справі судових експертиз.
Розгляд клопотання проведено без виклику в судове засідання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки, у разі повідомлення власників майна про наміри накласти арешт на їх майно, вони можуть його знищити, пошкодити або вчинити дії по його відчуженню.
Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.
Частина 11 ст.170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Зі змісту постанови слідчого ОСОБА_7 від 25.07.2016 року вбачається, що автомобіль марки CITROEN JUMPY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню, оскільки він є знаряддям вчинення злочину.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що транспортний засіб, на який просить накласти арешт прокурор, є речовим доказом у кримінальному провадженні, зберігає на собі сліди вчиненого злочину, може бути доказом обставин, які підлягають встановленню під час досудового розслідування, існує необхідність у проведенні судових експертиз, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171 КПК України для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст.167, 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на автомобіль марки CITROEN JUMPY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , заборонити користування, розпорядження, відчуження і повернення будь-кому транспортного засобу, визначити місце зберігання вказаного майна на території штрафмайданчика Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1