Пр-ня по справі № 1кп/521/306/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куниче Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , останній раз тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1)25.07.2005 року Красноокнянським р/с Одеської області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 7 років, звільнився 20.10.2009 року, у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
31 травня 2014 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в торговому павільйоні розташованому за адресою м. Одеса, вул. Гайдара, 1, в ході конфлікту з гр. ОСОБА_4 , який виник на ґрунті давніх неприязних відносин, діючи умисно з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, реалізуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, схопив її руками за волосся та почав бити головою об холодильну камеру розташовану в павільйоні, завдавши при цьому декілька ударів, від чого потерпіла впала на підлогу. Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел почав наносити по ОСОБА_4 численні удари обома руками стиснутими в кулак в різні частини тіла. В результаті потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку легкого ступеня, лінійного перелому лобної кістки з переходом на лобну пазуху, який супроводжується крововиливом в біляносову пазуху, подапоневротичною гематомою, крововиливів і саден голови, крововиливу лівого плеча, лівого стегна, області лівого колінного суглобу.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що 31.05.2014 року приблизно о 16 годині 00 хвилин він дійсно знаходився за місцем роботи своєї бувшої співмешканки в торговому павільйоні розташованому за адресою АДРЕСА_3 . Однак будь-яких тілесних ушкоджень руками або предметами він потерпілій ОСОБА_4 не наносив. Під час розмови з ОСОБА_4 , остання почала ображати його та погрожувати фізичною розправою. В цей же час тримала в руках ніж, з яким йшла на нього. Він сприйняв її дії як загрозу. Під час намагання вихопити з її рук ніж, вони впали на підлогу павільйону. Одразу ж після вказаних дій поряд с павільйоном з`явились співробітники міліції, які доставили його до відділку міліції.

На додаткові питання, ОСОБА_6 показав, що в день конфлікту вжив лише одну бутилу пива ємкістю 0,5 л. У стані алкогольного сп`яніння не був. До потерпілої ніколи не відносився агресивно. Прийшов до торгового павільйону з метою з`ясувати які особисті речі він не повернув ОСОБА_4 . Чому обмовляє його потерпіла фактично пояснити не зміг.

Незважаючи на повне не визнання своє вини, винність обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка будучи допитана в судовому засіданні показала, що з обвинуваченим ОСОБА_6 знайома приблизно з 2009 року. Спочатку між ними були дружні стосунки, які в подальшому перейшли у близькі. Нетривалий час, приблизно на протязі одного місяця, вони спільно проживали. Однак в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 після вживання алкогольних напоїв вів себе по відношенню до ОСОБА_4 дуже агресивно, погрожував фізичної розправою та іноді застосовував до неї фізичне насильство, вона пішла від нього. Не заспокоївшись ОСОБА_6 почав переслідувати ОСОБА_4 , здійснював на неї напади, погрози фізичної розправи її та дитини. 31.05.2014 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, вона знаходилась у себе за місцем роботи в торговому павільйоні який розташований в АДРЕСА_3 . Коли вона знаходилась біля павільйону, раптово появився ОСОБА_6 який різко схопив її за голову та заштовхнув у торгівельний павільйон. Далі він декілька разів наніс їй удари руками у голову, після цього головою декілька разів вдарив об холодильник. Від вказаних ударів ОСОБА_4 впала на підлогу і втратила свідомість. Прийшла до тями, коли вже її побачили перехожі. Тоді ж викликали міліцію. До відділку міліції спочатку доставили її, а потім знайшли ОСОБА_6 . Декілька днів вона почувала себе дуже погано, однак до лікарів одразу ж не звернулась. Коли їй стало дуже зле, вона вирішила піти до лікарні, де її одразу ж госпіталізували.

Показами лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_8 , яка будучи допитана в судовому засіданні показала, що проводила судово-медичну експертизу № 3016 від 28.11.2014 року потерпілої ОСОБА_4 . З показів експерта вбачається, що первинно вона оглянула ОСОБА_4 02.06.2014 року. Оскільки первинно не була представлена медична документація, та в зв`язку з тим, що візуально встановити лінійний перелом лобної кістки не можливо, нею за результатами огляду потерпілої були встановлені лише легкі тілесні ушкодження. Вказаний перелом можливо встановити лише за допомогою томографу. В подальшому при проведені експертизи нею досліджувалась медична документація та первинні відомості щодо огляду ОСОБА_4 за результатами проведеного дослідження був встановлений вказаний перелом лобної кістки з переходом на лобну пазуху, який супроводжувався крововиливом у навколоносових пазухах. Експерт показала, що дуже малоймовірно щоб вказані тілесні ушкодження були спричиненні після 02.06.2014 року, оскільки їх характер, локалізація та тяжкість свідчать про те, що вони утворились до 02.06.2014 року, можливо 31.05.2014 року. Утворитись в результаті одноразового падіння з висоти власного зросту вказані ушкодження не могли. Також експерт показала, що вважає недоцільним проведення повторної або додаткової експертизи, оскільки експертиза проведена достатньо повно, а обставини справи не мають будь-яких особливостей, які б свідчили про необхідність додаткового дослідження.

Крім того, вина ОСОБА_6 повністю підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які судом дослідженні в порядку ст. 358 КПК України.

Повідомленням оператора «102» від 31.05.2014 року відповідно до якого в чергову частину Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення про те, що о 16 годині 35 хвилин в м. Одесі, по вул. Гайдара, 1 у кіоску, гр. ОСОБА_4 побив малознайомий.

Повідомленням швидкої допомоги від 31.05.2014 року, про те, що о 22 годині 25 хвилин самостійно звернулась гр. ОСОБА_4 , 1977 року народження, яка отримала тілесні ушкодження на вул. Ак. Філатова кут вул. Гайдара від бувшого співмешканця. Встановлений діагноз: ЗЧМТ, СГМ, забій грудної клітини.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.05.2014 року о 17 годині 30 хвилин, відповідно до якого ДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, прийняв заяву від гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скоєний злочин. Відповідно до заяви ОСОБА_4 просить прийняти заходи до ОСОБА_6 , 1976 року народження, який 31.05.2014 року приблизно о 16 годині 30 хвилин прийшов до кіоску в якому вона працювала реалізатором за адресою АДРЕСА_3 та вчинив конфлікт під час якого висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував та бив її.

Належно завіреною копією медичної карти стаціонарного хворого № 13358 на хвору ОСОБА_4 . Згідно відомостей карти, потерпіла ОСОБА_4 госпіталізована в Одеську обласну клінічну лікарню 03.06.2014 року о 23 годині 40 хвилин з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, лінійний перелом лобної кості, забій верхньої губи, множені забої м`яких тканин тулуба, кінцівок. Втрачала свідомість. Відповідно до запису у карті вказані травми отримала 31.05.2014 року приблизно о 17 годині від бувшого співмешканця по АДРЕСА_3 . Виписка відбулась 16.06.2014 року.

Висновком судово-медичної експертизи № 3016 від 28.11.2014 року, відповідно до якої у гр. ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепна - мозкова травма у формі забиття головного мозку легкого ступеня, лінійного перелому лобної кістки з переходом на лобову пазуху, що супроводжується крововиливом в навколоносові пазухи, підапоневротичній гематоми, синці та садна голови, синці лівого плеча, лівого стегна, в області лівого колінного суглоба. Наявні пошкодження виникли незадовго до звернення гр. ОСОБА_4 до лікувального закладу, а також зважаючи на морфологічні властивості видимих ??пошкоджень (синці - темно - фіолетового кольору; садна - покриті щільними корочками, темно - червоного кольору), вони утворилися в термін від одних до 2-3 діб до моменту огляду експертом, тобто могли бути заподіяні 31.05.2014 року. Закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку легкого ступеня, лінійного перелому лобної кістки з переходом на лобову пазуху, що супроводжується крововиливом в навколоносові пазухи, підапоневротичній гематоми, синців і саден голови оцінюються в комплексі, і відповідно до п . 2.1.3 « б » «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Синці лівого плеча, лівого стегна, області лівого колінного суглоба не були небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 - ти днів, і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в пошкоджень не відобразилися. Не виключено, що дані пошкодження могли утворитися в результаті нанесення ударів руками по голові, а також в результаті подальшого падіння гр. ОСОБА_4 . З урахуванням характеру, локалізації та множинності пошкоджень виявлених у гр. ОСОБА_4 можна зробити, висновок, що вони не характерні для самоспричинення.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2014 року та відеозаписом слідчої дії, який проведений з 15 години 15 хвилин до 17 години 50 хвилин, на місці скоєння злочину, а саме за адресою АДРЕСА_3 , за участю потерпілої ОСОБА_4 , у присутності понятих та представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , з метою перевірки і уточнення відомостей, отриманих під час допиту потерпілої, а саме обставин спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень підозрюваним ОСОБА_6 . Під час слідчої дії, потерпіла ОСОБА_4 на місці скоєння злочину показала як та за яких обставин колишній співмешканець ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження їй та з місця скоєння злочину зник.

Безпосереднє сприйняття судом відеозапису слідчого експерименту, який був відтворений в судовому засіданні, є одною з підстав для висновку про те, що ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 . Хоча слідчий експеримент проведений досить поверхово, однак з відеозапису вбачається, що потерпіла, самостійно, без будь-яких перешкод та примусу показує на місці скоєння злочину як, та за яких обставин їй наніс тілесні ушкодження бувший співмешканець ОСОБА_6 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Даючи аналіз доводам сторони захисту, в частині неспричинення будь-яких тілесних ушкоджень обвинуваченим, потерпілій ОСОБА_4 , та відсутності у обвинуваченого умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, суд вважає, що вказані доводи є лише способом захисту від пред`явленого обвинувачення та намагання ухилитись від кримінальної відповідальності.

Обстановка вказаного провадження, порядок його виникнення, його хід та певні особливості стали підставою для того, що багато обставин, які безпосередньо відносяться до обвинувачення, що обумовлюють його, не могли бути з`ясовані з належною повнотою під час досудового розслідування. Цьому сприяли як об`єктивні фактори (звернення потерпілої до медичної установи не одразу, а через декілька днів; проведення первинного судово-медичного дослідження, без медичної документації) так і суб`єктивні (неналежне досудове розслідування, незаконне закриття кримінального провадження). Разом з тим, під час судового розгляду, доводи обвинувачення на думку суду підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання, щодо направлення умислу обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує у сукупності всі обставини скоєного злочину. Судом встановлено, що 31 травня 2014 року приблизно о 16 годині обвинувачений, знаходячись тривалий час в неприязних стосунках з бувшою співмешканкою ОСОБА_4 , з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень прийшов за місцем роботи останньої, де раптово для останньої проник в приміщення торгового павільйону та розуміючи, що видимість його дій обмежена в огляді, схопив за голову потерпілу та декілька разів ударив об холодильну камеру. Від вказаних ударів потерпіла впала на підлогу. На не тривалий час втрачала свідомість. Далі ОСОБА_6 продовжив наносити по потерпілій декілька ударів руками в різні частини тіла. Фактично злочинні дії обвинуваченого зупинили сторонні перехожі.

Кількість тілесних ушкоджень, їх характер, тяжкість та локалізація свідчать про те, що обвинувачений бажав спричинити тяжку шкоду здоров`ю потерпілій ОСОБА_4 .

Однак не тільки тілесні ушкодження свідчать про мету та умисел обвинуваченого, але й його поведінка та самі обставини злочину. Перш за все слід відзначити, що спільні стосунки, як співмешканців між потерпілою та обвинуваченим були припинені. В день скоєння злочину /31.05.2014 року/ потерпіла на протязі дня знаходилась на своєму робочому місці в торговому павільйоні. У вказаний день ОСОБА_4 про зустріч з ОСОБА_6 не домовлялась. Сам ОСОБА_6 , потерпілій не телефонував та не попереджував про необхідність зустрітись з будь-якою метою. Більше того, потерпіла на той час вже фактично переховувалась від обвинуваченого, оскільки останній неодноразово нападав на потерпілу та окрім погроз та психологічних принижень, спричиняв їй певні тілесні ушкодження. Адресу місця мешкання потерпілої, обвинувачений не знав. Вказані обставини, окрім показів потерпілої, об`єктивно підтверджуються матеріалами кримінального провадження № 0007461 від 25.08.2014 року за ч. 1 ст. 194 КК України, які дослідженні в судовому засіданні. Викладені фактичні обставини, на думку суду свідчать про те, що підстав вважати зустріч обвинуваченого з потерпілою за місцем її роботи в день злочину, як звичайну та невимушену не має.

Кожна дія чим серйозніша, тим більше вона обдумана. Злочин вчинений у стані раптового роздратування, суттєво відрізняється від злочину, який обміркований заздалегідь. У даному випадку, враховуючи відсутність приводів та підстав для спільної зустрічі потерпілої та обвинуваченого, відсутність відомостей у ОСОБА_6 про місце проживання потерпілої, є всі підстави вважати прибуття обвинуваченого до місця роботи потерпілої проявом заздалегідь обдуманих дій, спрямованих виключно на спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Суд окремо вважає за необхідне зупинитись на показах потерпілої та обвинуваченого, оскільки в судовому засіданні інших об`єктивних прямих доказів стороною обвинувачення не представлено.

Перш за все слід відзначити, що правдивість проявляється в обвинуваченому, якщо він намагається щиро дати показання і виведений з них висновок співвідноситься з дійсною подією. Однак покази обвинуваченим в судовому засіданні надані дуже в стислому вигляді, що стосуються події злочину. Обставини викладені обвинуваченим поверхневі та неповні, без деталізації своїх дій. В зв`язку з неповнотою показів обвинуваченого, відсутністю описання деталей в обстановці злочину, суду не можливо з`ясувати суттєві факти, які дійсно мали місце. Натомість дії потерпілої, обвинувачений пам`ятає набагато краще, повідомивши не лише її місце знаходження в павільйоні та її дії з ножем в руках, однак і описав сам ніж. Суд вважає покази обвинуваченого не тільки не правдивими, але й неповними та непослідовними, які повністю не співвідносяться з іншими доказами по провадженню.

Покази потерпілої на думку суду, мають зовсім іншу складову, насамперед завдяки самій потерпілій її характеру, темпераменту та особистим якостям. Так потерпіла показала час, місце та спосіб вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 . Показала як та за яких обставин він раптово забіг в павільйон та наніс по ній вказані тілесні ушкодження. Вільні покази давала ґрунтовно, чітко, обдумано. Слід зазначити, що висока вразливість потерпілої, її тривалий нервовий стан, в зв`язку з неправомірною поведінкою обвинуваченого, а в подальшому тяжкість тілесних ушкоджень голови, відобразились на сприйнятті нею обставин злочину, щодо неї, закарбувавшись в її пам`яті можливо не детально та поганими враженнями, що в свою чергу відобразилось на способі передачі інформації у суді (емоційне напруження; хвилювання, яке проявлялось в її поведінці та жестах; тремтіння при одному погляді на обвинуваченого).

Однак вказані її особливості, та тілесні ушкодження отримані нею, анітрохи не змінюють сутності її показів. Потерпіла впевнено та без сумнівів викриває у вчиненому злочині саме ОСОБА_6 .

Суд також оцінює покази потерпілої за їх внутрішнім достоїнством. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску та повністю співвідноситься з обставинами провадження, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними. Не останню роль під час визнання показів потерпілої достовірними, відігравала їх мета, оскільки у випадку їх недостовірності, тобто неправдивості, їх єдина мета бажання обмови у злочині. Вказана мета може бути пояснена лише страшною ненавистю до іншою людини. Однак в судовому засіданні обвинувачений та захисник не змогли показати причини, які могли бути підставою для обмови у тяжкому злочині саме ОСОБА_6 , та яку потерпіла у такому випадку переслідувала мету.

Даючи оцінку доводам сторони захисту, щодо судово-медичної експертизи № 3016 від 28.11.2014 року у відношенні потерпілої ОСОБА_4 , суд вважає, що підстав для визнання вказаної експертизи як доказу недопустимим, не має. Захисником під час судового розгляду не приведено жодних порушень вимог Законів, які б ставили під сумнів проведену експертизу.

Що стосується медичної документації, на підставі якої проводилась експертиза, суд зазначає, що захисником під час судового розгляду не зазначені об`єктивні та неупереджені обставини, які ставлять під сумнів дослідження та висновки лікарів, які проводили первісне обстеження потерпілої та в подальшому лікування. Томографічне дослідження не є окремим доказом у провадженні, а було оцінено в комплексі з іншими дослідженнями та лікарськими висновками, під час проведення судово-медичної експертизи.

Даючи оцінку показам лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_8 суд вважає за необхідне зазначити. Експерти є фактично ті ж свідки, які дають покази про те, що бачили або чули. Разом з тим, експерт переважно озброєний науковими знаннями та спеціальним досвідом. Він зобов`язаний казати про значення того, що він бачить та чує, про спірні, сумнівні або неясні без його помочи об`єктивні дані справи, тільки правдиво та неупереджено, абсолютно незалежно від їх відношення до винності або невинуватості обвинуваченого. Гарантією його правдивості, є Законодавче положення про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта. Тобто, його висновки, висвітлюють справу, усувають багато сумнівів та непорозуміння звичайних уявлень замінюють певним поглядом, заснованим на суворих даних науки. Однією з підстав довіри експерту є його науковий авторитет.

У даному випадку підстав, ставити під сумнів науковий авторитет лікаря експерта ОСОБА_8 у суду не має. Сама експертиза відповідає як вимогам Закону України «Про судову експертизу» від 21.04.1994 року /зі змінами та доповненнями/ так і вимогам КПК України. Покази експерта досить виважено та професійно роз`яснюють висновок експертизи. Роз`яснено експертом і питання протиріч у Акті дослідження № 1238 від 27.06.2014 року та судовій експертизі № 3016 від 28.11.2014 року. Так, експерт зазначає, що на час проведення медичного дослідження, відомостей про перелом лобної кістки не мала. Візуально його встановити не можливо. Підтвердити або спростувати діагноз у вигляді: лінійного перелому лобної кістки з переходом на лобову пазуху, може лише дослідження на томографі.

Щодо підстав для проведення додаткової, повторної або колегіальної (чи комісійної) експертизи, суд вважає, що підстав для їх призначення під час судового розгляду не встановлено. Вказаний висновок, суд робить не тільки на обставинах провадження та досліджених під час судового розгляду доказах, але й на підставі показів лікаря судово-медичного експерта, яка ґрунтовно показала, що при відсутності інших вихідних даних, проводити додаткові або комісійні експертизи не має підстав.

Даючи оцінку доводам сторони захисту в частині можливості отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень у період часу між 31.05.2014 року по 03.06.2014 року, що виключає їх спричинення обвинуваченим, на думку суду є припущенням, яке не обґрунтовується дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі і висновком судово-медичної експертизи, яка вказує на час їх спричинення.

Таким чином, аналіз доказів викладених вище у вироку, надає право суду, зробити висновок про те, що хоча досудове розслідування проведено поверхнево, без належного та повного збору доказів, однак є всі підстави вважати винним у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_4 саме обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 386 від 14.07.2015 року, ОСОБА_6 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим розладом психіки не страждав і не страждає, в момент здійснення інкримінованого йому діяння, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 в момент здійснення інкримінованого йому діяння, ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим розладом психіки ОСОБА_6 не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. Алкоголізмом не страждає, примусового лікування не потребує.

За місце проживання у смт. Красні Окна Одеської області ОСОБА_6 характеризується позитивно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом під час судового розгляду не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_6 виховувався однією матір`ю. Був засуджений за вчинення аналогічного злочину. Тривалий час відбував покарання в місцях позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі у 2009 році. Отримав середню спеціальну освіту. Проходив службу в армії. За час після звільнення з місць позбавлення волі своєї сім`ї не створив. В місті Одесі постійного місця мешкання не має. Офіційно не працевлаштований.
Таким чином бідність, відсутність стабільної, постійної роботи і бажання її отримати, а також відсутність належного виховання, в тому числі в зв`язку з тривалим знаходженням у молодому віці в місцях позбавлення волі, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння нового злочину проти життя та здоров`я особи. Поведінка особи залежить не тільки від виховання, роботи та навколишнього середовища, але й в тому числі від його здатності вести законний, морально та етично правильний спосіб життя. У даному випадку, суд вважає, що поведінка обвинуваченого свідчить про небажання знаходитись в громадянському суспільстві. Суд вважає, що особистість обвинуваченого свідчить про його нахили до системного скоєння правопорушень.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 є суспільно небезпечними, оскільки посягає на життя та здоров`я особи. Враховуючи викладені обставини, відсутність обставин які пом`якшують покарання та наявність обставини яка обтяжує покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України, суд не находить, оскільки обставин які пом`якшують покарання під час судового розгляду не встановлено. Окрім того, властивість злочину, обстановка за якою вчинено злочин та особа обвинуваченого, свідчать про необхідність призначення покарання у межах санкції статі пов`язане з тримання обвинуваченого в умовах ізоляції на певний термін до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Метою покарання, за даним вироком, окрім кари, є перш за все виправлення обвинуваченого та необхідність запобігання вчиненню нового злочину не лише самим обвинуваченим, а й відвернути інших осіб від подібних злочинних дій.

При вирішенні цивільного позову суд керується вимогами ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. 11 ЦПК України і ст. ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що шкода немайновим правам потерпілої ОСОБА_4 заподіяна обвинуваченим ОСОБА_6 , у зв`язку з чим позов заявлений потерпілою виключно до обвинуваченого, як до особи що заподіяла його.

Заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_4 окрім вказаного висновку судово-медичної експертизи № 3016 від 28.11.2014 року, також підтверджується доказами викладеними вище у вироку суду.

Згідно ч. 1 ст. 11 ГПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Документально потерпілою підтверджено придбання медикаментів на загальну суму 5020 гривень 52 копійки.

Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду, заподіяну потерпілій ОСОБА_4 на підставі вимог ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України і загальних принципів цивільного законодавства справедливості і розумності. При цьому суд виходить з того, що потерпіла ОСОБА_4 знаходячись у молодому віці - 37 років (на момент заподіяння ушкоджень) перенесла певні страждання і болі, у тому числі і у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї. В подальшому в зв`язку з отриманою травмою достатньо тривалий час проходила лікування. Післяопераційний період лікування для потерпілої не менш складний та болісний. Після скоєного злочину в неї порушився її звичайний спосіб життя та тривалий час вона немала змоги працювати і забезпечувати себе та свою дитину.

Таким чином, при стягненні моральної шкоди, суд враховує характер злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої ОСОБА_4 , поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину і після нього, в зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення 20 000 гривен моральної шкоди суд задовольняє повністю, вважаючи, що дана сума може в повній мірі заповнити моральні страждання які зазнала потерпіла.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з моменту законного затримання, тобто з 09.07.2015 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 09.07.2015 року по 03.03.2016 року, тобто з моменту затримання по день постановлення вироку суду.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5020 (п`ять тисяч двадцять) гривень 52 копійки матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд, який ухвалив вирок. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: