Справа №636/2364/16-к
Провадження №1-кп/636/328/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2016 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Чугуївського міського суду Харківської області кримінальне провадження за №0001553 від 01.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лук`янці, Харківського району, Харківської області, німця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
30.11.2015 року, приблизно о 15 год., ОСОБА_6 прийшов до раніше йому знайомого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин з останнім, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 знаходячись на подвір`ї вказаного домоволодіння, стоячи навпроти ОСОБА_4 , схопив його двома руками за комір сорочки та з силою, проти волі ОСОБА_4 , потягнув на себе, таким чином спустив його на землю по сходинках ганка. Далі ОСОБА_6 схопив дерев`яну дошку, яка знаходилась біля ганка вказаного домоволодіння та, тримаючи її двома руками, торцем наніс один удар ОСОБА_4 в область обличчя, в результаті чого останній упав спиною на землю. Після чого ОСОБА_6 наніс декілька ударів торцем дерев`яної дошки по різним частинам тіла ОСОБА_4 , внаслідок чого останній знепритомнів на місці.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 19.02.2016 року за №28Ч/16, спричинені: синці у виличних областях, привушних областях, синці носу, орбіт лівого і правого очей, синці на передній поверхні шиї і грудної клітини, перелом кісток носу зі зміщенням, перелому суглобового відростку нижньої шелепи зліва та перелому тіла нижньої шелепи праворуч. Зазначені ушкодження утворилися від багатократного впливу тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні властивості якої не відобразилися, можливо у строк 30.11.2015 року та при обставинах, зазначених в постанові слідчого. За ступенем тяжкості переломи кісток нижньої щелепи кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як середньої тяжкості. За ступенем тяжкості синці на обличчі, шиї та тулубі, переломи кісток носу кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я, як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6, менше 21 дня.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав та пояснив, що дійсно 30.11.2015 року він прийшов до свого знайомого ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виник конфлікт із-за померлої собаки, яку потерпілий чомусь приніс вранці на двір до обвинуваченого. Обвинувачений події, що відбулися пом`ятає не чітко, але підтвердив, що дійсно зіштовхнув потерпілого зі сходинок, а потім побив дерев`яною дошкою, після чого пішов додому. Цивільний позов прокурора ОСОБА_6 визнав в повному обсязі, а позов потерпілого лише частково, в частини відшкодування матеріальної шкоди.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 30.11.2015 року до нього додому прийшов ОСОБА_6 .
Під час бесіди виник конфлікт з приводу собаки, труп яку потерпілий вранці відніс до двору обвинуваченого. Під час конфлікту обвинувачений схватив потерпілого за комір сорочки, зіштовхнув зі сходинок та вдарив дошкою по обличчю, потерпілий впав на землю, а обвинувачений продовжував наносити йому удари дошкою до тих пір, поки ОСОБА_4 не втратив свідомість. Коли потерпілий прийшов до тями обвинуваченого вже не було. ОСОБА_4 докладаючи зусилля зайшов до свого будинку, викликав родичів, після чого його відвезли до лікарні де він тривалий час лікувався.
ОСОБА_4 до обвинуваченого заявлений цивільний позов, відповідно до якого потерпілий просив суд стягнути з обвинуваченого на свою користь, завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 3 504,95 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
Допитана судом в якості свідка ОСОБА_7 показала в суді, що потерпілий приходиться їй прийомним батьком, а обвинувачений співмешканцем. Про те, що між ними 30.11.2015 року стався конфлікт свідку стало відомо від братів та сестер. 30.11.2015 року, коли свідок приїхала додому, обвинувачений розповів їй про конфлікт, про те, що побив її батька не розповідав.
Свідок ОСОБА_8 показала в суді, що є колишньою дружиною потерпілого. Так, 30.11.2015 року ввечері, їй двічі телефонував ОСОБА_4 та казав, що йому погано. Свідок відіслала до нього дітей, які побачивши батька викликати швидку та поліцію. Наступного дня потерпілого відвезли до лікарні м. Харкова.
Допитана в якості свідка ОСОБА_9 теж підтвердила в суді, що 30.11.2015 року ввечері телефонував батько та скаржився, що йому погано. Свідок разом зі своїм чоловіком та братом прийшли до нього додому та побачили потерпілого в крові і побитого, він пояснював, що його побив обвинувачений, спочатку зіштовхнув зі сходинок, а потім побив дошкою. Свідок викликала швидку та поліцію.
Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 30.11.2015 року ввечері мати попросила його разом з сестрою та її чоловіком сходити та провідати батька. Свідок знайшов батька дома побитого та в крові, ОСОБА_4 пояснив, що його побив обвинувачений.
Протоколами проведення слідчого експерименту від 17.02.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_4 (а.к.п.140-146), слідчого експерименту від 23.06.2016 року за участю ОСОБА_6 (а.к.п.223-228) - підтверджується час, місце та спосіб скоєння кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 19.02.2016 року за №28Ч/16 у ОСОБА_4 мають місце синці у виличних областях, привушних областях, синці носу, орбіт лівого і правого очей, синці на передній поверхні шиї і грудної клітини, перелом кісток носу зі зміщенням, перелому суглобового відростку нижньої шелепи зліва та перелому тіла нижньої шелепи праворуч. Зазначені ушкодження утворилися від багатократного впливу тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні властивості якої не відобразилися, можливо у строк 30.11.2015 року та при обставинах, зазначених в постанові слідчого. За ступенем тяжкості переломи кісток нижньої щелепи кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як середньої тяжкості. За ступенем тяжкості синці на обличчі, шиї та тулубі, переломи кісток носу кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я, як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6, менше 21 дня. Згідно висновку експерта уявляється малоймовірним виникнення даних ушкоджень внаслідок самочинного падіння з висоти власного зросту (а.к.п.151-153).
Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи за №38-Ч/16 від 19.02.2016 року тілесні ушкодження ОСОБА_4 , встановлені судово-медичною експертизою, могли утворитися за механізмом, вказаним потерпілим під час проведення слідчого експерименту 17.02.2016 року (а.к.п.155-156).
Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи за №190-Ч/16 від 23.06.2016 року виявляється малоймовірним утворення переломів щелепи та неможливим утворення інших ушкоджень за механізмом, на який вказує ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту від 23.06.2016 року (а.к.п.244-245).
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд не бачить підстав для іншої кваліфікації, оскільки вона повністю підтверджується зібраними доказами, не вірити яким у суду не має підстав, а тому ОСОБА_6 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Розглядаючи позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного:
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. В частині 5 цієї статті зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом.
Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як слідує зі змісту поданої позовної заяви, потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 3 504,95 грн., а саме витрати на лікування внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень. В підтвердження заявлених вимог, ОСОБА_4 надав суду копії відповідних чеків на суму 3 504,95 грн. (а.с.26-28).
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 цієї статті зазначає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого витрат на його лікування в сумі 3 504,95 грн. підлягають задоволенню, оскільки винуватість обвинуваченого в причинені потерпілому тілесних ушкоджень встановлено під час розгляду справи в суді, сума понесених потерпілим затрат в розмірі 3 504,95 грн. на лікування підтверджується наданими суду чеками, обвинувачений повністю визнав вимоги потерпілого в цій частині (а.с.26-28).

Крім того, потерпілий ОСОБА_4 просив суд стягнути з обвинуваченого на свою користь спричинену діями обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.

Згідно ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила за наявності її вини.

Суд вважає, що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, оcкільки судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, провина ОСОБА_6 в скоєнні дій відносно ОСОБА_4 , що потягли вказані наслідки судом встановлена.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як слідує з роз`яснюючих положень п. 9 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 от 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) - зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням викладеного, виходячи з душевних страждань та фізичного болю, які зазнав потерпілий, змін у його життєвих стосунках, порушення його покою, додаткових зусиль, які необхідні були для організації життя в цей період, враховуючи тяжкість скоєного обвинуваченим злочину та наслідки для ОСОБА_4 , суд вважає розумним та справедливим стягнути з нього на користь потерпілої 15 000 грн.

Згідно вимог ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Як слідує з роз`яснюючих положень п. 3 Постанови ПВС України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи,

яка потерпіла від злочину, та судових витрат» за №11 від 07.07.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим ПКМУ за №545 від 16.07.1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні (довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Враховуючи вище приведене цивільний позов прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, заявлений в інтересах держави в особі Комунального закладу охорони здоров`я «Чугуївської центральної районної лікарні ім. М.І. Кононенка» щодо стягнення з обвинуваченого на користь вказаного медичного закладу витрат на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 2 395,64 грн. суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі, оскільки згідно довідки КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарні ім. М.І. Кононенка» від 18.02.2016 року за №70 ОСОБА_4 дійсно знаходився на лікуванні у вказаному медичному закладі з 09.12.2015 року по 17.12.2015 рік, на утримання останньої було затрачено 2 395,64 грн.(а.с. 14).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, його особу, посередньо характеризуючи особу дані, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено, крім того, судом враховується думка потерпілого, який просив суд суворо покарати обвинуваченого, також суд бере до уваги поведінку самого потерпілого перед вчиненням стосовно нього злочинних дій, а саме те, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння та спровокував конфлікт, а також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності і тому, відповідно до вимог ст. 65 ч.2 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч.2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Відповідно до ст. 100 КПК України суд, вважає за необхідне, речові докази по кримінальному провадженню: дерев`яну дошку довжиною 70 см та шириною 20 см, що знаходиться на зберіганні в камері схову Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити; 11 рентген знімків потерпілого ОСОБА_4 , що знаходяться на зберіганні в камері схову Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області після набрання вироком законної сили, передати потерпілому ОСОБА_4 (а.к.п.43, 48).
На підставі наведеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їй про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди - 3 504,95 грн. та моральної шкоди 15 000 грн.
Позов прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, заявлений в інтересах держави в особі КЗОЗ «Чугуївської центральної районної лікарні ім. М.І. Кононенка» задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_6 на користь КЗОЗ «Чугуївської центральної районної лікарні ім. М.І. Кононенка» в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 у вказаному закладі 2 395,64 грн.
Речові докази по кримінальному провадженню: дерев`яну дошку довжиною 70 см та шириною 20 см, що знаходиться на зберіганні в камері схову Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити; 11 рентген знімків потерпілого ОСОБА_4 , що знаходяться на зберіганні в камері схову Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області після набрання вироком законної сили, передати потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_6 та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча: