Номер провадження: 11-кп/785/1007/16
Номер справи місцевого суду: 521/7279/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 23.05.2016 року,

встановив:
оскарженою ухвалою відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 ..

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі стверджує що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає закону.

Зокрема, засуджений посилається на наявність підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України для умовно-дострокового звільнення його від подальшого відбування покарання, а саме: визнання своєї вини, відбуття більш ? строку призначеного покарання.

Окрім того, засуджений вказує на те, що на добровільній основі займається трудовою діяльністю, закінчив 12 класів вечірньої школи та отримав професії слюсаря, електрозварника та токаря і проходить реабілітацію в колонії.

Що стосується наявного у нього дисциплінарного стягнення, то воно було незначним і погашене в установленому законом порядку.

За таких обставин ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, яка передбачає умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарги засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 засуджений 22.12.2009 року апеляційним судом Одеської області за ст.15 ч 2, 115 ч 2, п.п. 6,9,12 до позбавлення волі строком на 10 років тобто за вчинення особливо тяжкого злочину, в зв`язку з чим для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання необхідно, щоб він відбув не менше трьох чвертей призначеного строку покарання.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції прокурор та представник установи виконання покарань, кожен окремо, просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підстав для звільнення засудженого не було, вказавши на те, що засуджений своєю поведінкою не довів виправлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за час відбування покарання в установі ОСОБА_8 сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення форми одягу, розпорядку дня та локалізації, при цьому один раз поміщався до ДІЗО за порушення локалізації та нетактовну поведінку.

Має два заохочення, грамоти, проте характеризується посередньо.

Крім того, з наданих суду матеріалів справи, а саме характеристики, від 11 листопада 2015, затвердженої заступником начальника ПВД УДПСУ в Одеській області, ОСОБА_8 за характером спокійний , вигадливий, ініціативний, дуже залежний від думки оточення, поведінка нестабільна, до самостійної, соціально-керованої поведінки не здатен. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом та представниками адміністрації, однак в поведінці не завжди ввічливий та тактовний, до виконання законних вимог персоналу та адміністрації установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2015 року, на ОСОБА_8 було накладено дисциплінарне стягнення, яке на момент розгляду заяви про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання у суді першої інстанції було діючим.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 81 ККУ умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, чого у поведінці ОСОБА_8 не вбачається.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у застосуванні до ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, законно обґрунтувавши це тим, що обставини, за якими було засуджено ОСОБА_8 , вчинення ним особливо тяжкого злочину та його посередня поведінка свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 81, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

ухвалив:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 .

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 23 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду
Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4