АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/326/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.194 КПК України
(застосування запобіжного заходу)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2016 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
з секретарем - ОСОБА_8 ,
розглянула у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 лютого 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 лютого 2016 року задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_10 ; до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, а саме підозрюваному заборонено цілодобово залишати кВ. АДРЕСА_1 строком до 22 квітня 2016 року, а також на нього покладені обов*язки: прибувати за викликом слідчого та суду; за наявності здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в*їзд в Україну; не відлучатись за межі м.Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю.
З таким рішенням слідчого судді не погодилися підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 та подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді від 26 лютого 2016 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання. На думку апелянтів, обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту з носінням електронного засобу контролю є занадто суворим та до підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання. При цьому автори апеляційної скарги вважають підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень необґрунтованою, а обставини, які свідчать про існування ризиків у кримінальному провадженні, недоведеними. Сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_7 в день скоєння злочину знаходився вдома і не міг вчинити інкриміновані правопорушення; слідство у кримінальному провадженні ведеться односторонньо; у задоволенні клопотання про допит свідків, які б змогли підтвердити зазначені обставини, слідчим відмовлено. Окрім того, апелянти зазначають, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; має постійне місце реєстрації і проживання; в шлюбі не перебуває; мешкає разом із хворою бабусею, яка знаходиться на його утриманні; сам підозрюваний теж має захворювання; характеризується позитивно; іншого доходу, окрім заробітної плати, яку він отримував, працюючи на посаді дільничного офіцера поліції, не має. На переконання підозрюваного та захисника, наведені обставини в достатній мірі не були враховані слідчим суддею при визначенні виду запобіжного заходу.

Вислухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підозрюваного та його захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до приписів ч.ч. І, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та, з урахуванням пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів, дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов*язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.81-85). З висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд. Колегія суддів також вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є законним, обґрунтованим та доцільним заходом.
Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 умисних тяжких злочинів проти життя та здоров*я особи та у сфері службової діяльності, пов*язаних із застосування насильства до потерпілого, вчинених у співучасті з іншими особами, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який є офіцером поліції та має професійні навички працівника правоохоронного органу, спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки за викладених обставин, виходячи із процесуальної позиції підозрюваного щодо невизнання вини у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду під загрозою ймовірного покарання.
Доводи апелянтів про наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, бабусі, позитивну характеристику та відсутність судимостей, хоча і заслуговують на увагу, проте на правильність висновку слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді домашнього арешту не впливають. Обраний запобіжний захід носить тимчасовий характер; у розумінні положень ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження та застосований з метою дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов*язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 26 лютого 2016 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги підозрюваного та захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 лютого 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 22 квітня 2016 року залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :