АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/51/16-к Номер провадження 11-кп/786/416/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі за участю прокурора обвинуваченогоОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури, який брав участь у даному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 26 лютого 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, працюючий ВАТ`Полтавакондитер» вальцювальником,, не одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимий, останній раз 28.10.2015 року Київським районним судом м. Полтава за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., штраф не сплачено,

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України та засуджений:
- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, ст.69 КК України 1 рік позбавлення волі,
- за ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.
Вирок Київського районного суду м. Полтава від 28.10.2015 року, за яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., підлягає окремому виконанню.
Вирішено питання речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за злочини, вчинені при наступних обставинах:
Епізод 1: 02.11.2015 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, скориставшись відсутністю скляної шибки у вікні будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , незаконно проник в середину будинку, де за допомогою пилки для різання металу підпиляв кріплення та труби системи опалення, що були підведені до чотирьох чавунних батарей, таким чином усунув перешкоди для можливості їх виносу з будинку.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 03.11.2015 року близько 10.00 год. ОСОБА_7 , умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, через вказаний раніше не засклений отвір вікна, незаконно проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти попередньо підготовлені для виносу чотири чавунні батареї із системами опалення будинку, а саме: дві батареї чавунні складені з 7-ми секцій, загальною вартістю 630 грн., одну чавунну батарею, складену з 9-ти секцій вартістю 405 грн. та одну чавунну батарею, складену з 10-ти секцій вартістю 450 грн., а також комплект пічних кілець чавунного настилу в кількості 7 одиниць вартістю 81 грн., що належать потерпілому ОСОБА_8 , чим міг спричинити потерпілому майнового збитку на загальну суму 1566 грн., однак не довів свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час спроби винести викрадене майно з будинку був виявлений та викритий ОСОБА_8 та працівниками міліції на місці скоєння злочину.
Епізод 2: 19.11.2015 року близько 12.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , умисно повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав три будівельні бетонні плити розміром 6х1,2 м. та вартістю 2000 грн. кожна, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 6000 грн.
Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності юридичної кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити, врахувавши щире каяття, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та матері похилого віку, постійного місця проживання та роботи, та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, порушує питання про скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Полтава від 28.10.2015 року та остаточно визначити покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 грн. за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтава від 28.10.2015 року, який виконувати самостійно.

Крім того, прокурор зазначає про необхідність зарахування ОСОБА_7 в порядку ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 26.11.2015 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу Полтавської місцевої прокуратури про необхідність призначення покарання із застосуванням ст.71 КК України, але не збільшувати міру покарання, оскільки в апеляції не вказані підстави для цього, колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На досудовому слідстві і в суді свою вину у вчиненні злочину ОСОБА_7 визнав повністю і не заперечував фактичні обставини справи, в зв`язку з чим суд першої інстанції розглянув справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому суд з`ясував, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не виявив, та роз`яснив, що такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені злочинів, за які він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Тому колегія суддів виходить з того, що було встановлено вироком місцевого суду.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за першим епізодом - за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб; та за другим епізодом - ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Разом з тим вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, оскільки є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема незастосуванням закону, який підлягає застосуванню.

У вступній частині вироку зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий 28.10.2015 Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, який на час винесення вироку не сплачений.
Виходячи зі змісту абз. 5 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності не відбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Враховуючи вищевикладене, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 необхідно визначити покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ст. 71 КК України, де вирок Київського районного суду м. Полтави від 28.10.2015 про сплату штрафу у розмірі 850 гривень допустити до самостійного виконання.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 колегія суддів, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання та не знаходить підстав для пом`якшення міри покарання, яке призначене із застосування ст. 69 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 26 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 28.10.2015, остаточно визначити покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 гривень за вироком Київського районного суду м. Полтави від 28.10.2015, який виконувати самостійно.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 26 листопада 2015 року по 18 травня 2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі в строк відбуття покарання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через Апеляційний суд Полтавської області протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженому з моменту вручення копії вироку.

СУДДІ:

_______________ _____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4