АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002483 від 03.03.2014 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 03.02.2000 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.2 ст.215-3 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- 05.12.2002 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.289 КК України до позбавлення волі строком на 10 років,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.2-4 ст.76 КК України.
Цим же вироком також засуджені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, кожного. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 звільнені від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, кожного.
За вироком суду ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 визнані винуватими в тому, що вони 02 березня 2014 року приблизно о 21 годині 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у парку «Перемоги», який розташований по вул. Жмаченка в м. Києві, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_13 , та у них виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , в той час як ОСОБА_13 порівнявся з ними на пішохідній доріжці, нанесли кожен по одному удару рукою в область обличчя потерпілого, від чого останній впав на землю, тим самим застосували насильство, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого.

В подальшому, маючи на меті подолати опір потерпілого, ОСОБА_10 почав утримувати його обома руками за ноги, а ОСОБА_14 в свою чергу закрив очі та рот ОСОБА_13 руками. В подальшому до потерпілого, що утримувався на землі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , підійшли ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які спільно почали обшукувати кишені одягу потерпілого та відкрито викрали з кишені його штанів мобільний телефон «Lenovo А706», вартістю 1 800 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора «Life», вартістю 15 гривень та сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 15 гривень, з залишком коштів на рахунку в розмірі 47 копійок, а з внутрішньої кишені куртки викрали гаманець вартістю 20 гривень, де знаходились грошові кошти в сумі 87 гривень. Заволодівши викраденим, обвинувачені з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Злочинними діями потерпілому було завдано матеріального збитку в розмірі 1917 гривень 47 копійок.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке за своїм видом не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених, і є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Прокурор вважає, що суд першої інстанції за відсутності передбачених законом підстав застосував положення ст. 75 КК України і звільнив обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Наголошує на тому, що суд не врахував конкретні обставини справи і те, що злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, відноситься до тяжких злочинів у сфері проти власності, суспільна небезпека якого визначається застосуванням насильства, не пов`язаного з небезпекою для життя і здоров`я потерпілого.
Вважає, що суд у вироку не навів обставин справи чи даних про особу обвинувачених, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. Не враховано судом також роль обвинувачених у вчиненні злочину у співучасті, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Зокрема, прокурор вважає, що суд при звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням не врахував, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Також судом не взято до уваги те, що ОСОБА_8 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, не працює.
За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вирок суду відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_12 було переглянуто в апеляційному порядку, за результатами якого ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року вирок суду відносно даних осіб було залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Вирок суду відносно ОСОБА_11 не переглядається, оскільки в зв`язку з розшуком обвинуваченого матеріали відносно нього виділені в окреме провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, обвинуваченого і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину та правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання по ч.2 ст.186 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, а саме те, що він не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд обґрунтовано визнав його щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши у сукупності ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, що не оспорюється учасниками судового провадження.

З урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, наявності обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, ставлення його до вчиненого, даних про особу винного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе буз ізоляції від суспільства, а тому на підставі положень ст.75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносить до категорії тяжких, дані про особу винного, а саме те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, покарання по яких відбув, обставиною, що пом`якшує його покарання, є щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 з 02.06.2016 року працевлаштувався в ТОВ «Абсолют клінінг», по місцю роботи характеризується з позитивної сторони. Також надав до суду довідку про те, що в даному товаристві працював з 1 грудня 2014 року по 1 грудня 2015 року.

Допитаний в суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Абсолют Клінінг» ОСОБА_15 підтвердив, що ОСОБА_8 дійсно працює в даному товаристві, за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони.

Із матеріалів судового провадження також вбачається, що потерпілому ОСОБА_13 повністю відшкодовані завдана злочином шкода, в зв`язку з чим він звернувся до суду із заявою про те, що матеріальних та моральних претензій до обвинувачених він не має.

Суд також враховує роль обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину у співучасті, його поведінку під час вчинення злочинних дій, а саме те, що безпосередньо ним не застосовувалось насильство до потерпілого при вчиненні грабежу.
Наведені в апеляційної скарги прокурора доводи про те, що суд не врахував конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину та дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, є необґрунтованими, оскільки при призначенні покарання та його звільненні від відбування з випробуванням судом враховувались всі обставини, в тому числі і ті, на які прокурор посилається у своїй апеляційній скарзі.
Не можуть свідчити про неправильне застосування положень ст.75 КК України і посилання прокурора на те, що суд у вироку не навів обставин справи чи даних про особу обвинувачених, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, оскільки при звільненні від відбування покарання з випробування враховується тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, що свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання, а тому вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , залишає без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3