УХВАЛА

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки
України, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючої за
адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 просить змінити вирок суду, призначивши їй більш мяке покарання.
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим призначеним за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року призначене остаточне покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

За доводами апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано, що злочин вона вчинила в період збігу тяжких особистих та сімейних обставин.
На думку апелянта, суд не врахував її стан здоровя, наявність утриманні неповнолітньої дитини, а також те, що вона є матірю одиночкою, яка не позбавлена батьківських прав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 19 вересня 2015 року приблизно в 15 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні супермаркету «Сільпо», розташованому в м. Києві, по проспекту П.Григоренка, буд. 23, в мясному відділі підійшла до холодильного стелажу, реалізуючи умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, взяла з полиці один лоток свіжого мяса, загальною вартістю 135 грн. 11 коп., та помістила даний товар у власну сумку, після чого направилась до виходу із магазину.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, остання пройшла повз лінію контролю магазину, однак свій злочинний умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки спрацювала сигналізація, та вона була зупинена працівниками охорони супермаркету.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 , та просив її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 , та правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Висновки суду в частині доведення винуватості особи та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання повною мірою дотримався вимог закону.
Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченої, яка неодноразово судима за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 КК України, та знову вчинила злочин проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, суд обґрунтовано визнав обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченої, та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до ухвалення вироку Оболонським районним судом м. Києва від 10 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
А тому, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд правильно застосував кримінальний закон, та поглинув менш суворе покарання призначене за цим вироком, більш суворим призначеним вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року.

Безпідставними є доводи апелянта щодо неврахування судом при призначення їй покарання перебування на її утриманні малолітньої дитини. Як вбачається з вироку суду, ця обставина була предметом обговорення при його ухваленні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що вона вчинила крадіжку внаслідок збігу тяжких обставин, проте в той же час не вказала, збіг яких обставин слугував тому, що вона вчинила крадіжку чужого майна, а тому такі доводи обвинуваченої, на думку колегії суддів, є не переконливими.
Крім того, призначаючи покарання, суд врахував також те, що обвинувачена ОСОБА_5 неодноразово судима за злочини проти власності, що, на думку колегії суддів, свідчить про стійке небажання стати на шлях виправлення.
ОСОБА_5 зазначає, що суд, призначаючи покарання не врахував її стан здоров`я, проте колегія суддів вважає, що такі доводи обвинуваченої є безпідставними, оскільки останньою не було надано жодних доказів, які б підтверджували наявність в неї тяжких захворювань.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання суворим, оскільки воно призначене в межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та за правилами ст. 70 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_5 покарання справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
В той же час, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в разі засудження особи до позбавлення волі, в рамках того самого кримінального провадження їй зараховується строк попереднього ув`язнення, застосованого в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вироку суду, обвинуваченій ОСОБА_5 в строк призначеного покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 25 вересня 2015 року дати ухвалення рішення про обрання їй такого запобіжного заходу по 10 грудня 2015 року дати вступу в силу вироку Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року.
Оскільки вирок суду вступає в силу після ухвалення рішення апеляційним судом, після чого особа набуває процесуального статусу засудженого, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_5 в строк призначеного покарання період попереднього ув`язнення з 11 грудня 2015 року по 30 березня 2016 року з тих підстав, що в даному кримінальному провадженні до набрання вироку законної сили діє рішення слідчого судді, а в подальшому суду першої інстанції про запобіжний захід тримання під вартою, відповідно до яких ОСОБА_5 перебуває в місцях попереднього ув`язнення.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаної винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України, зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 11 грудня 2015 року по 30 березня 2016 року включно в строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2