Справа № 127/34/16-к
Провадження № 1-кп/127/423/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2016 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004461 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням ОСОБА_4 обвинувачується у наступному.

19.10.2007 року між АКБ «Східно-Європейський банк», в особі директора Вінницької філії ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 223/2007. Відповідно до п. 1.1 даного договору АКБ «Східно-Європейський банк» надає ОСОБА_4 кредит в сумі 8000 доларів США на купівлю автомобіля марки КІА, модель Sephia 1.5, терміном з 19.10.2007 р. по 19.10.2012 р. із сплатою 13,5 % відсотків річних.
Згідно з п. 2.1. договору № 223/2007 від 19.10.2007 р., в забезпечення зобов`язань ОСОБА_4 , АКБ «Східно-Європейський банк» прийнято в заставу майно - автомобіль марки КІА, модель Sephia 1.5.
Для забезпечення вимог між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_4 19.10.2007 року укладено договір застави транспортного засобу, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 .
Згідно з п. 1.1. заставного договору, ОСОБА_4 зобов`язувався сплатити АКБ «Східно-Європейський банк» суми кредиту та процентів за користування ним у розмірі 13,5 % відсотків річних та щомісячної комісії 0,2 % від залишку заборгованості по кредиту станом на перше число кожного місяця, пені та штрафів у разі прострочення повернення боргу у розмірі та на підставах, передбачених кредитним договором.
У випадку продовження строків виконання ОСОБА_4 основного зобов`язання дія договору застави зберігається до повного виконання вказаних зобов`язань.
Згідно з п. 1.2. заставного договору, предметом застави, належним ОСОБА_4 , є легковий автомобіль фабричної марки КІА, модель Sephia 1.5, тип легковий комбі-В, 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Згідно з п. 1.3. заставного договору, право власності ОСОБА_4 на майно підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , що видане 19.10.2007 р.
Згідно з п. 1.4. заставного договору, заставлене майно залишається у володінні та користуванні ОСОБА_4 , який зобов`язувався забезпечити належні умови для його зберігання.
Згідно з п.п. 3.1., 3.1.3., 3.1.4., 3.1.5., 3.1.7. заставного договору, ОСОБА_4 зобов`язувався: без будь-якого обмеження, в будь-який час, надавати АКБ «Східно-Європейський банк» можливість здійснення перевірки документально і в натурі, наявності, стану, умов збереження та користування предметом застави, надавати всі документи, необхідні для перевірки умов і негайно на вимогу АКБ «Східно-Європейський банк» забезпечити йому фізичний доступ до предмета застави; одержувати письмову згоду АКБ «Східно-Європейський банк» на відчуження предмета застави або передання його в користування іншій особі чи розпорядження іншим чином; вживати заходи, необхідні для збереження заставленого майна, в тому числі створювати умови, які б виключали пошкодження чи знищення його, а також при користуванні не припускати погіршення його стану та необґрунтованого зменшення вартості понад норми амортизації (зносу), а також в разі потреби проводити капітальний та поточний ремонт та необхідні засоби захисту заставленого майна від посягань з боку третіх осіб; передавати майно в наступну заставу, надавати право користування іншим особам тільки зі згоди АКБ «Східно-Європейський банк».
Згідно з п.п. 7.1., 7.3. заставного договору, при частковому виконанні забезпеченого заставою зобов`язання застава зберігається у початковому обсязі. Застава зберігає силу у випадках уступки АКБ «Східно-Європейський банк» забезпеченої заставою вимоги.
Згідно угоди № 32-Л від 13.12.2013 року, АКБ «Східно-Європейський банк» передав ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» в управління активи, тобто право володіння, користування, розпорядження.
Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 23/ФК-14 від 25.04.2014 р., укладеного між ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 223/2007 від 19.10.2007 року, та за яким ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_4 .
Свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами ОСОБА_4 не виконав, станом на 05.02.2015 р. заборгованість за кредитним договором становить 43 549,47 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що належний йому транспортний засіб на підставі договору застави від 19.10.2007 року знаходиться у заставі в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 223/2007 від 19.10.2007 року, всупереч умовам даного договору, без погодження із заставодержателем, з метою попередження звернення стягнення на заставне майно - КІА, модель Sephia 1.5, тип легковий комбі-В, 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , уклав 30.01.2013 року довіреність на право користування та розпорядження транспортним засобом (продати, обміняти, здати в оренду, страхувати) на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тим самим приховавши майно від заставодержателя.
Прокурором дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 388 КК України, як приховування заставленого майна, здійснене особою, якій це майно ввірено.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у інкримінованому йому злочині не визнав, надав суду наступні показання. Брат його дружини ОСОБА_9 звернувся до нього з проханням взяти кредит на купівлю автомобіля, оскільки сам він не міг отримати кредит. Він порадився з дружиною та вирішив допомогти, оформивши кредит на себе. На той час брат дружини проживав у м. Бахчисарай, був військовослужбовцем збройних сил України. У 2008 році ОСОБА_9 приїхав у м. Вінницю у відпустку, сплатив частину кредиту, забрав автомобіль та поїхав додому. З того часу автомобіль у АР Крим.

Він видавав довіреність на право володіння, користування та розпорядження, однак автомобіль не реалізовував, тобто не відчужував його.

Крім того, станом на момент укладення кредитного договору № 223/2007 від 19.10.2007 року стаття 388 КК України була викладена у інші редакції. Згідно попередньої редакції, кримінально-караними були діяння, які стосувались розтрати, відчуження, приховування, підміни, пошкодження, знищення двох видів майна: майна на яке накладено арешт або майна, яке описане. Заставлений автомобіль не був таким майном. Уже після укладення ним кредитного договору, а саме з 16.10.2011 року, почала діяти інша редакція ч. 1 ст. 388 КК України, яка включила в себе ще один вид майна заставлене майно. Таким чином, враховуючи, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, ОСОБА_4 просив суд його виправдати.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_10 суду повідомив наступне. ОСОБА_4 укладав договори кредиту та застави з банком особисто, отримував гроші. В подальшому ОСОБА_4 не повідомляв банк, що оформив доручення на право володіння, користування та розпорядження заставленим автомобілем.

В рамках виконавчого провадження заставлений автомобіль оголошено в розшук. Даний факт свідчить про ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх обов`язків та рішення суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду повідомила наступне. В 2007 році її брат ОСОБА_9 попросив її чоловіка ОСОБА_4 взяти кредит у банку для купівлі автомобіля. Брат хотів придбати автомобіль та отримати для цього гроші в кредит, однак самостійно не міг цього зробити. Тому звернувся за допомогою до них. Вона дала згоду на укладення кредитного договору, і такий договір був укладений. Крім того, між її чоловіком та братом була домовленість, що автомобіль буде стояти в селі, та лише після сплати половини кредиту ОСОБА_9 зможе його забрати додому. Через деякий час її брат погасив частину кредиту та забрав автомобіль у АР Крим, де він проживав. Після цього ОСОБА_9 перестав сплачувати кредит. На даний час автомобіль знаходиться у місті Бахчисарай, де зараз проживає її брат.

В судовому засіданні були досліджені письмові документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

витяг з кримінального провадження № 0004461 від 07.07.2015 року;

- заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про порушення кримінального провадження від 16.06.2015 року, згідно якої директор ТОВ просить порушити кримінальне провадження за фактом незаконних дій щодо заставленого майна та не виконання рішення суду відносно ОСОБА_4 ;

- ухала Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2015 року про надання слідчому тимчасового доступу до документів;

- супровідний ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 29.07.2015 року про надання слідчому копій документів кредитної справи;

- копія договору застави транспортного засобу від 19.10.2007 року, який укладений між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_4 ;
- копія кредитного договору № 223/2007 від 19.10.2007 року, який укладений між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_4 , згідно якого банк надає ОСОБА_4 кредит в сумі 8000 доларів США на купівлю автомобіля марки КІА, модель Sephia 1.5, терміном з 19.10.2007 р. по 19.10.2012 р. із сплатою 13,5 % відсотків річних;
- копія додатку до договору № 223/2007 від 19.10.2007 року, в якому зазначені умови користування кредитом;
- копія розрахунку стягуваної суми;
- копія розпорядження бухгалтерії АКБ «Східно-Європейський банк»;
- копія протоколу № 257 засідання кредитного комітету АКБ «Східно-Європейський банк» від 18.10.2007 року;
- копія заяви ОСОБА_4 від 17.10.2007 року директору Вінницької філії АКБ «Східно-Європейський банк» про надання кредиту для купівлі транспортного засобу;
- копія анкети-заяви про надання кредиту під заставу автомобілю, що купується, заповнена ОСОБА_4 17.10.2007 року;

- копія виписки по особовим рахунках ОСОБА_4 з 19.10.2007 року по 14.04.2009 року;

- копія заяви на видачу готівки № 189460 від 19.10.2007 року;

- копія договору купівлі-продажу права вимоги № 23/ФК-14 від 25.04.2014 року, який укладений між ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», згідно якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 223/2007 від 19.10.2007 року, та за яким ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_4 ;
- копія акту прийому передачі права вимоги згідно договору купівлі-продажу права вимоги № 23/ФК-14 від 25.04.2014 року;

- додаток № 2 до договору купівлі-продажу права вимоги № 23/ФК-14 від 25.04.2014 року, а саме перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги за якими відступаються до нового кредитора;

- копія статуту ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», затвердженого 18.05.2013 року;
- повідомлення Калинівського ВРЕВ від 17.05.2012 року та від 08.04.2013 року, про те, що на автомобіль марки КІА, модель Sephia 1.5 накладено арешт з забороною відчуження;
- повідомлення ДАІ УМВС у Вінницькій області від 07.02.2014 року та 08.06.2015 року, про те, що на автомобіль марки КІА, модель Sephia 1.5 перебуває у розшуку;
- роздруківка з інформаційної системи ДАІ;

- повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей від 21.09.2015 року виданих ОСОБА_4 ;

- ухала Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2015 року про надання слідчому тимчасового доступу до документів;

- постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 15.10.2013 року на підставі виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_4 боргу на користь АКБ «Східно-Європейський банк»;

- постанова державного виконавця про розшук майна боржника від 17.01.2014 року про оголошення автомобіля КІА, модель Sephia 1.5, що належить ОСОБА_4 в розшук;
- постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 05.02.2015 року;
- заява ОСОБА_12 від 20.11.2015 року про залучення його до провадження як представника потерпілого;
- копія довіреності видана ОСОБА_12 ;
- постанова слідчого від 20.11.2015 року про залучення представника потерпілого;
- копія довіреності, згідно якої ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпоряджатися від його імені належним йому транспортним засобом моделі КІА Sephia 1.5;
- повідомлення ОСОБА_4 про підозру від 25.11.2015 року;
- протокол відмови ОСОБА_4 від захисника від 25.1.2015 року;
- ухала Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2015 року про встановлення строку стороні захисту для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження;

- лист прокурора м. Вінниці директору ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»;
- копія довіреності, згідно якої ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_9 користуватись та розпоряджатися від його імені належним йому транспортним засобом моделі КІА Sephia 1.5.
Відповідь заступника начальника УДАІ у Вінницькій області слідчому ОСОБА_13 від 05.11.2015 р. №9/1442 про розшук автомобіля моделі КІА Sephia 1.5
Аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що кредитний договір між ОСОБА_4 та АКБ «Східно-Європейський банк» укладено 19.10.2007 р., в цей же день був укладений договір застави між тими самими сторонами для забезпечення зобов`язань по кредитному договору. Ці факти підтверджується відповідними договорами, які були досліджені в судовому засіданні, та не заперечуються сторонами.
ОСОБА_4 також підтвердив факт видачі ним довіреності інший особі, а саме ОСОБА_9 ще в 2008 році, а потім іншим особам, та повідомив, що взагалі автомобіль купував в кредит не для себе, а для брата дружини ОСОБА_9 , який на момент купівлі автомобіля та укладення вищезгаданих договорів проживав у АР Крим, де проживає і в даний час. Як вбачається із показань ОСОБА_4 , цей факт не приховувався від працівників банку, ОСОБА_9 сам підшукував автомобіль, а в подальшому сам сплачував кредит до певного моменту. В подальшому він перестав сплачувати кредит, тоді ж банк і звернувся за автомобілем до ОСОБА_4 . Тобто на момент видачі довіреності ОСОБА_4 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 банк, не будучі обізнаним про існування таких довіреності, не мав жодних претензій до ОСОБА_4 , оскільки зобов`язання по кредиту погашалися. Сам же факт видачі ОСОБА_4 довіреності будь-кому навіть в порушення умов договору застави не може слугувати доказом приховування заставленого майна, оскільки в довіреності вказується прізвище, ім`я, по-батькові особи, якій це майно передається, а також зазначаються повноваження цієї особи щодо розпорядження цим майном, а сама довіреність посвідчується нотаріально, тобто дані вносяться у єдиний державний реєстр довіреностей, звідки правоохоронні органи можуть дізнатися в разі потреби в чиєму розпорядженні знаходиться майно.
Крім того після видачі довіреності право власності особи не припиняється, також не зникають зобов`язання перед кредитором щодо сплати зобов`язання за кредитним договором.
Інших дій ОСОБА_4 , крім видачі довіреностей, щодо приховування автомобіля від банку та правоохоронних органів, досудовим розслідуванням не вказується та йому в провину не ставиться.
Зобов`язання, які виникли в ОСОБА_4 перед АКБ «Східноевропейський банк», ґрунтуються на кредитному договорі від 19.10.2007 р. Договір застави в даному випадку укладався для забезпечення кредитного зобов`язання, тобто невідривно з кредитним договором пов`язаний.
На момент укладення кредитного договору між банком та ОСОБА_4 19.10.2007 року ч. 1 ст. 388 КК України було передбачено кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт або яке описано, чи порушення обмеження права користуватися таким майном, здійснене особою, який це майно ввірене. Закон не містив положень, які б стосувалися заставленого майна. В 2011 році зазначена норма КК України зазнала змін, які були внесені ЗУ №3795 від 22.09.2011 р. Відтоді кримінально караними стали всі вище зазначені діяння щодо заставленого майна також, однак дія ч. 1 ст. 388 КК України в редакції від 22.09.2011 р. не поширювалася на кредитні договори, укладені до набрання Законом №3795 чинності відповідно до перехідних положень зазначеного Закону. Враховуючи те, що договір застави не є самостійним правочином щодо зобов`язань перед банком, а укладається з метою забезпечення кредитного договору, законодавець і вказує, що норми зміненої статті 388 КК України не поширюються на кредитні договори, які укладалися до набрання ним чинності.
Таким чином досудовим слідством дії ОСОБА_4 неправильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 388 КК України як приховування заставленого майна, здійснене особою, якій це майно ввірене, оскільки дія цього кримінального закону на договір, укладений 19.10.2007 р. не поширюється.
За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України в редакції станом на 19.10.2007 р., його дії не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 388 КК України в редакції станом на 22.09.2011 р., оскільки дія закону не поширюється на кредитні договори, укладені до того часу, тому його слід виправдати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 388 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 388 КК України виправдати в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: