В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.08.2016 Справа №607/7082/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 19 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заліщики Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29 березня 2007 року Монастирським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 27 червня 2008 року Монастирським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, на підставі ст. 71 КК України приєднано 3 місяці по вироку Монастирського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2007 року, всього до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців;

- 09 грудня 2010 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.71 КК України приєднано 2 місяці по вироку Монастирського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2008 року, всього до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці;

- 02 вересня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопілської області за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 10 лютого 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопілської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 14 червня 2016 року Теребовлянським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим визначеним вироком від 10.02.2016 року остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
26 березня 2015 року в період з 17 год. 30 хв. по 18 год. 15 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні Тернопільського MB УМВС України в Тернопільській області за адресою м. Тернопіль бул. Т.Шевченка, 10, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за завідомо неправдиві показання як свідок дав показання про те, що 26.03.2015 року він був запрошений працівниками міліції в адміністративне приміщення УМВС України в Тернопільській області, а саме в кабінет №24 в якості понятого, де в його присутності та в присутності ще одного понятого працівники міліції провели особистий огляд у громадянина, який назвався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , під час якого в лівій внутрішній кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено паперовий згорток, наповнений подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору. Також ОСОБА_3 повідомив про те, що ОСОБА_5 пояснив, що виявлена речовина являється наркотичним засобом «марихуаною», яку він знайшов та зберігав для власного вживання.

Своїми показаннями ОСОБА_3 підтверджував обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. Після проведення досудового розслідування обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України відносно ОСОБА_5 , направлено до Тернопільського міськрайонного суду. В подальшому ОСОБА_3 , 13.05.2015 року перебуваючи у судовому засіданні Тернопільського міськрайонного суду, по вул. Котляревського, 34 в м. Тернополі будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за завідомо неправдиві показання, як свідок під час допиту змінив свої показання, які суттєво відрізняються від попередніх і повідомив, що він не знає обвинуваченого ніколи його не бачив 26.03.2015 року коли він зайшов у адміністративне приміщення УМВС України в Тернопільській області, він підписав документи, змісту яких він не читав один великий папір один маленький. Також заявив, що на досудовому розслідуванні його не допитували в якості свідка.

Зміна показань ОСОБА_3 , у судовому засіданні призвела до того, що ОСОБА_5 , за ч.1 ст.309 КК України вироком від 30.07.2015 року Тернопільського міськрайонного суду, який вступив в законну силу 29 жовтня 2015 року - виправдано.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 384 КК України, тобто завідомо неправдиве показання свідка.

29 липня 2016 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 384 КК України, ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 1 ст. 384 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання визначеного даним вироком більш суворим призначеним вироком Теребовлянського районного суду від 14 червня 2016 року, згідно якого ОСОБА_3 , призначено покарання у вигляді 4 років 6

місяців позбавлення волі, остаточно визначити покарання у виді 4 років 6

місяців позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Також на підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 20 липня 2016 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 01 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Окрім цього суд вважає, що з ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи № 1.1-218/16 від 10 червня 2016 року в сумі 1760,80 грн. та судової експертизи технічного дослідження документів № 1.1-230/16 від 15 червня 2016 року в сумі 660,30 грн. на загальну суму 2421,10 грн. (дві тисячі чотириста двадцять одну гривню десять копійок) в користь держави (УК У м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726), оскільки такі витрати виникли при проведенні експертизи речових доказів.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
Затвердити укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання визначеного даним вироком у вигляді 1 (одного) року обмеження волі більш суворим призначеним вироком Теребовлянського районного суду від 14 червня 2016 року, згідно якого ОСОБА_3 , призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання термін його попереднього ув`язнення з 20 липня 2016 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 01 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведені судову почеркознавчу експертизу № 1.1-218/16 від 10 червня 2016 року в сумі 1760,80 грн. та судову експертизу технічного дослідження документів № 1.1-230/16 від 15 червня 2016 року в сумі 660,30 грн. на загальну суму 2421,10 грн. (дві тисячі чотириста двадцять одну гривню десять копійок) стягнути з ОСОБА_3 в користь держави (УК у м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення надіслати ОСОБА_3 та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1