Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/267/16-к
Провадження №: 1-кп/332/65/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2016 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, у зареєстрованому шлюбі не прибуваючого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1/ 05.10.2015 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 годин, -

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:
Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015 року, який набрав законної сили 05.11.2015 року, ОСОБА_4 засуджений до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

10.11.2015 року ОСОБА_4 , як засуджена особа, був поставлений на облік у Заводському МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області, та 09.12.2015 року був ознайомлений інспектором кримінальної виконавчої інспекції Заводського МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області з порядком та умовами відбування покарання. Однак, в період часу з 09.12.2015 по 29.12.2015 ОСОБА_4 , будучи особою, засудженою до покарання у виді громадських робіт, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний виконувати законне рішення суду у вигляді 120 годин громадських робіт, порушуючи порядок та умови відбування даного виду покарання, будучи попереджений 09.12.2015 року про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт за ст.389 КК України, відмовився отримувати направлення до МКП "Основаніє", де мав відбувати покарання та до виконання громадських робіт не приступив, а продовжував ухилятися від відбування призначеного судом покарання та відверто відмовився виконувати законне рішення суду, про що повідомив службовим особам Заводського МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Посадочна, 3-А.

02 червня 2016 року між прокурором ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадження та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України у приміщенні Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області була укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до умов угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні. Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 389 КК України покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць та на підставі ст. 71 КК України з урахуванням вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015 року остаточно призначити покарання у вигляді 1 місяця та 1 дня арешту. Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди є: для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку. Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження у загальному порядку.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано, а також суд переконався в тому, що укладення угоди є добровільним. Отже, у зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь якого впливу із чиєї б то ні було сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), погоджені з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням їм його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394-395 цього Кодексу, а також відмову від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статі 474 КПК України для обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадження щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України, просила угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе визнав повністю, не заперечував, що при зазначених у вироку обставинах вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України та просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, зазначивши, що ця угода укладена ним добровільно.

Захисник в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 389 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями скоїв ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Визнаючи ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочину, а саме, що обвинуваченим вчинено злочин невеликої тяжкості, угода укладена між прокурором та обвинуваченим, не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджуються із принципами призначення покарань та не є меншою, а також не перевищує розміру покарання, визначеного санкцією ч 2 ст. 389 КК України. При цьому враховані вимоги ст. 71 КК України, яка підлягає застосуванню у даному випадку. Зокрема, згідно угоди про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту на строк один місяць та із застосуванням ст. 71 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, що призначається на теперішній час, не відбутої частини покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015 року.

Вирішуючи питання щодо міри покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає вчиненому кримінальному правопорушенню та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді. Отже, на думку суду, узгоджене сторонами покарання обвинуваченому відповідає тяжкості скоєного злочину, особі обвинуваченого та є достатнім і необхідним для його виправлення й попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень. При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 раніше був засуджений за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015 року за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 годин, але це покарання не відбув та знову в період невідбутої частини покарання скоїв новий злочин, що є підставою для застосування ст. 71 КК України та призначенню покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, що призначається за теперішнім вироком, не відбутої частини покарання за попереднім вироком, з урахуванням правил встановлених ст. 72 КК України. Відповідно до вимог ст. 72 ч.1 п. 4 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Судом встановлено, що невідбутий ОСОБА_4 строк покарання складає 120 годин громадських робіт, що з урахуванням положень ст. 72 ч.1 п. 4 КК України відповідає 15 дням арешту.

Обставин щодо відмови в затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України судом не встановлено. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.

Кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не завдано, цивільний позов по справі не заявлено, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373,374,394,474,475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 червня 2016 року в приміщені Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області між прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області юристом 1 класу ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0003382 від 23.12.2015 року, та за участю захисника ОСОБА_5 , обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді арешту строком на один місяць.

Відповідно до ст. 71 КК України, а також згідно п.4 ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_4 приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015 року і остаточно призначити йому до відбування узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 1-го(одного) місяця 1-го(одного) дня арешту.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з часу його затримання в порядку виконання вироку, відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області, через Заводський районний суд м. Запоріжжя, протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Негайно вручити копію вироку, після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Вирок ухвалено суддею у нарадчій кімнаті в 1-му примірнику.

Суддя ОСОБА_1