Справа № 341/473/16-к
Провадження № 11-кп/779/197/2016
Категорія ч.1 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

заявниці ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження №341/473/16-к за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом перщої інстанції прокурора Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Галицького районного суду від 17 березня 2016 року про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою задоволено заяву засудженої ОСОБА_7 про її умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк покарання.

Постановлено звільнити засуджену ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Турійського районного суду Волинської області від 28 квітня 2015 року, яким її засуджено за ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання, з врахуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці, умовно- достроково на 4 (чотири) місяці і 10 (десять) днів.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджена позитивно характеризується згідно її характеристики від 20 жовтня 2015 року, дії засудженої спрямовані на реалізацію прав, що вказує на дотримання та готовність дотримуватись в подальшому приписів закону, тому констатував зразковість поведінки.

Місцевий суд вказав, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, відбула більше половини покарання, призначеного за умисний злочин середньої тяжкості, а тому може бути умовно-достроково звільнена на невідбутий строк покарання.

В апеляційній скарзі прокурор Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що питання про умовно-дострокове звільнення засудженої від подальшого відбування покарання розглядалось не на підставі подання Галицької ВК №128, погодженого зі спостережною комісією, як цього вимагає кримінально-виконавче законодавство, а на підставі її клопотання. Крім того, недотримання порядку дострокового звільнення від відбування покарання, передбаченого КВК, позбавляє можливості спостережну комісію при Галицькій РДА здійснювати громадський контроль за дотриманням законодавства при умовно-достроковому звільненні засудженої ОСОБА_7 , а також організовувати громадський контроль за її поведінкою протягом невідбутої частини покарання.

Просить ухвалу суду скасувати і винести нову увалу, якою відмовити засудженій ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні.

Засуджена ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора та просить залишити ухвалу Галицького районного суду від 17 березня 2016 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду, пояснення засудженої, перевіривши матеріали провадження та обговоривши мотиви і доводи апеляції, колегія суддів підстав до її задоволення не вбачає.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції задовольняючи заяву засудженої ОСОБА_7 про її умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк покарання, врахував матеріали особової справи ОСОБА_9 , відомості про її поведінку та заслухав думку представника адміністрації виправного центру №128.

З урахуванням даних, які є в матеріалах, суд прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення заяви засудженої, оскільки засуджена ОСОБА_7 дотримувалась трудової дисципліни, виконувала доручену роботу, не відмовлялась виходити на роботу і вказала, що разом з нею в цеху працювали ще такі засуджені, як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Суд правильно встановив, що відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

ОСОБА_7 вперше відбуває покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин середньої тяжкості. На час розгляду заяви вже відбула більше половини призначеного покарання.

З 20 серпня 2015 року відбуває покарання у Галицькій ВК № 128. З 03 вересня 2015 року і по даний час працевлаштована на виробництві установи.

Засуджена ОСОБА_7 згідно поданих нарядів виконувала наявні норми виробітку. Суд правильно оцінив критично показання майстра виробництва ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_7 виходить на роботу за бажанням і така нею відсторонювалась від роботи, оскільки за дану поведінку на неї мали б накладатись дисциплінарні стягнення за порушення трудової дисципліни, а оскільки вони не застосовувалось, згідно поданих нарядів (табелів виходу на роботу), то значить засуджена перебувала на роботі протягом 8 годин на день.

Таким чином, слід констатувати, що засуджена ОСОБА_7 сумлінно ставилась до виконуваної нею роботою.

Місцевий суд критично оцінив зміст характеристик та показання начальника СВПР ОСОБА_13 в частині того, що засуджена висловлює претензії по питанню виготовлення паспорта і така поведінка на думку ОСОБА_13 не є цілком правильною, вважаючи, що дані в характеристику надані через певну неприязнь.

Відповідно до п. 1.4. Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 № 320, особи, які утримуються під вартою, засуджені до арешту, до позбавлення або обмеження волі, заяви для оформлення паспорта подають заяви через адміністрацію відповідної установи виконання покарань або слідчого ізолятора.

Відповідно до п. 10.1 згаданого порядку, паспорти осіб, взятих під варту або засуджених до позбавлення волі, вилучаються органами дізнання, досудового слідства або судом. При звільненні з-під варти чи від відбування покарання паспорт повертається власникові. При відсутності паспорта в особовій справі засудженого адміністрація установи виконання покарань завчасно вживає заходів щодо його одержання.

Про втрату паспорта засуджена повідомила начальника колонії в день прибуття 20 серпня 2015 року. Цього ж дня заяву передано для розгляду ОСОБА_13 . Відтак, регулярні звернення засудженої по питанню виготовлення втраченого паспорта, спрямовані на реалізацію своїх прав та є в межах правомірності відносин з адміністрацією ВК.

Що стосується доводів прокурора про те, що засуджена не довела своє виправлення, оскільки до неї не застосовувались заохочення, є безпідставними, оскільки відсутність застосованих заохочень до засудженого не може свідчити про те, що останній на шлях виправлення не став.

Відтак, суд правильно констатував, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, відбула більше половини покарання, призначеного за умисний злочин середньої тяжкості, а тому може бути умовно-достроково звільнена на невідбутий строк покарання.

Враховуючи наведене, підстав для скасування ухвали суду та відмови в умовно-достроковому звільненні засудженої, про що йдеться в апеляції, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом перщої інстанції прокурора Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2