Справа № 755/8261/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "14" січня 2016 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ахалі-Кіндгі, Очмаринського району, Республіка Грузія, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України;

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000695 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначивши що він не відповідає вимогам КПК України.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного:

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На підставі ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Дані вимоги закону, слідчим при складанні, а прокурором при затвердженні, обвинувального акту не дотриманні.

У даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону, не викладено, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, відповідно до статті 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий, суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою, або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Проте як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 відмовився отримувати кореспонденцію на українській мові, про що було складено відповідний акт уповноваженими працівниками слідчого ізолятору(т.3 а.с.194).

Як пояснив в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , він українською мовою не володіє в достатній мірі, обвинувачення йому не зрозуміле, про що він повідомляв слідчому під час досудового розслідування. Просить надати йому обвинувальний акт на російській мові та проводити судові засідання на російській мові.

На думку суду зазначені обставини порушують право ОСОБА_5 на захист.

Таке ж положення випливає з ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої ВРУ 17.07.1997 р., згідно з якою кожний хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього. У разі пред`явлення не конкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування на підставі існуючого закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Одночасно, враховуючи те, що суд до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження дії запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 відсутні.

Крім того, при вирішенні даного питання, суд враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватими, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у обвинуваченого родини, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, відсутність судимостей.

Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 29, 291, 314, 315, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000695 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України повернути прокурору.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 13 березня 2016 року включно.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 13 березня 2016 року включно, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , в період часу з 20-00 год. вечора до 07-00 год. ранку наступного дня та зобов`язати його з`являтись за кожною вимогою до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: