Справа № 301/1732/16-к

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
"21" жовтня 2016 р. м. Іршава
в с т а н о в и в :
Під час підготовчого засідання прокурор ОСОБА_4 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Вважав клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності та його передачу на поруки трудового колективу підставним і таким, що підлягає задоволенню. Заперечення представника потерпілої відносно не правильного встановлення ступеня тяжкості заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, а отже, і кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України вважав безпідставним. Просив відмовити в клопотанні представника потерпілої про повернення обвинувального акту прокурору.
Потерпіла ОСОБА_8 у підготовче засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій просить провести підготовче засідання без її участі за участі представника ОСОБА_5 ( а.с.60,82).
Представник потерпілої ОСОБА_5 подав до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такий, на його думку, не відповідає вимогам КПК України. Клопотання мотивовано тим, що формулювання обвинувачення не ґрунтується на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про форму вини, мотив, ставлення обвинуваченого до наслідків, про заподіяну шкоду. ОСОБА_6 вчинив злочин під час перебування у трудових відносинах з ТОВ «Агробізнес», однак, вказані обставини в обвинувальному акті не відображено, тому твердження про відсутність підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо даної юридичної особи, є помилковими. Крім того, потерпіла по даний час перебуває на амбулаторному лікуванні, прогноз щодо можливості відновлення функції зламаної руки є негативним, вирішується питання про встановлення їй інвалідності, однак, вказані обставини не відображено в обвинувальному акті. Враховуючи, що судово-медична експертиза по справі розпочата 15.08.2016 року, а її висновок складено 23.08.2016 року, дійсний стан здоров`я потерпілої не був відомий експерту та не міг бути врахований ним при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Тому висновок експерта, яким встановлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, є передчасним. Не заперечував проти звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у разі повного відшкодування ним заподіяної шкоди та наявності у потерпілої середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Однак, у разі встановлення у потерпілої тяжких тілесних ушкоджень, підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не буде. По даний час шкода ним не відшкодована.
Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні подав письмове клопотання трудового колективу про передачу його на поруки і звільнення від кримінальної відповідальності, просив клопотання задовольнити.
Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання та просив звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, оскільки він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро покаявся, клопотання трудового колективу відповідає вимогам закону. Вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК і підстав сумніватися у визначеному експертом ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої, не має.
Заслухавши думку прокурора, клопотання представника потерпілої, клопотання обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного.
Згідно ст. ст. 3 ч.1 п.13, 42 ч. 3 п. 1 та 110 ч. 4 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом; обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують; обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Зі змісту ч.2 ст.291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт має містити, у тому числі, виклад фактичних обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір заподіяної шкоди.
Таке формулювання обвинувачення, крім обставин, зазначених у диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, повинно містити посилання на наявність доведених даних про саму подію кримінального правопорушення, час, місце, спосіб, мотив і мету його вчинення, а також форму вини та інші обставини, які впливають на ступінь його тяжкості, вид та розмір покарання.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а і точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно ст. 337 КПК України суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 286 ч.1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причиновий зв`язок між діянням і наслідками.
Згідно обвинувального акту, 04.08.2016 року біля 10 години ОСОБА_6 , керуючи у світлий час доби технічно справним автомобілем марки «Мерседес Бенц 308 Д» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом з вулиці Перемоги на вулицю Мира в с. Підгірне Іршавського району, проявив неуважність, не переконався в безпечності маневру, що привело до наїзду на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася узбіччям дороги. В результаті даної ДТП у ОСОБА_8 діагностовано багатоуламковий внутрісуглобовий перелом дистального епіметафізу лівої променевої кістки зі зміщенням, що згідно висновку експерта від 23.08.2016 року №370 кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що привело до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.
При цьому, в обвинуваченні не зазначено, на якій смузі руху відбувся наїзд на пішохода, розташування транспортного засобу та пішохода відносно проїзної частини дороги чи узбіччя, напрямок їх руху, точне місце ДПТ, не вказано, в чому полягає причинний зв`язок між порушеннями ПДР та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками у виді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК. У випадках, коли передбачені вказаною статею наслідки настали через порушення правил безпеки руху двома чи більше учасниками дорожнього руху, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Однак, обвинувальний акт не містить відомостей про те, чи були дотримані пішоходом потерпілою ОСОБА_8 . Правила дорожнього руху; чи не було причиною порушення зазначених правил водієм їх недодержання іншим учасником дорожнього руху і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.
Потерпіла подала до суду цивільний позов, в якому цивільними відповідачами вказані ТзОВ «Агробізнес» та обвинувачений ОСОБА_6 .
З даної позовної заяви вбачається, що інкриміновані обвинуваченому дії ним вчинено під час виконання трудових обов`язків водія-експедитора Мукачівського регіонального структурного підрозділу ТзОВ «Агробізнес» на вантажному фургоні «Мерседес Бенц».
Згідно вимог закону, вказана юридична особа, у разі визнання обвинуваченого винуватим у пред`явленому обвинуваченні та встановлення наявності матеріальної/моральної шкоди, заподіяної злочином, несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням обвинуваченого.
Однак, обвинувачення не містить відомостей ні про вчинення обвинуваченим інкримінованих дій під час виконання трудових обов`язків, ні про юридичну особу, яка, у разі пред`явлення цивільного позову, несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням обвинуваченого, ні про саму заподіяну потерпілій шкоду. Тобто, викладені в обвинувальному акті обставини не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим під час слідства.
Відповідно до ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, заподіяної злочином. Однак, не зважаючи на те, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.08.2016 року по 13.09.2016 року, а з 13.09.2016 року продовжує лікуватися амбулаторно, обвинувальний акт не містить відомостей про вартість лікування потерпілої в закладах охорони здоров`я, такий заклад не визнано цивільним відповідачем та не вжито заходів для відшкодування шкоди державі за проведене лікування (не подано цивільний позов в інтересах держави). Навпаки, згідно обвинувального акту, шкоди злочином не заподіяно.
Отже, в обвинувальному акті не конкретизовано, в чому саме полягає вина обвинуваченого, такий не містить формулювання обвинувачення з посиланням на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженню, а також відомостей, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, а це, в свою чергу, порушує право обвинуваченого ОСОБА_6 знати в чому його обвинувачують.
Крім того, з клопотання представника потерпілої вбачається, що потерпіла внаслідок заподіяних під час ДТП тілесних ушкоджень з 04.08.2016 року по 13.09.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні, а з 13.09.2016 року по даний час перебуває на амбулаторному лікуванні. Поведені медичні дослідження встановили наявність тілесних ушкоджень, які не зазначені у висновку експерта від 23.08.2016 року та не враховані експертом при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки прогноз щодо можливості відновлення функції зламаної руки є негативним та вирішується питання про встановлення потерпілій інвалідності.
Вказані обставини можуть свідчити про невідповідність визначених експертом ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та про передчасність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Вказане, істотно порушує вимоги п. а) та b) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, щонайменше, бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Крім того, згідно із вимогами ст. ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком.
Вимоги до змісту і форми реєстру містяться у ч.2 ст. 109 КПК України.
Однак, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону: він не містить даних про всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, а також не зазначено їх реквізити, зокрема, відсутні дані про повідомлення підозрюваному, потерпілій та її представнику про їх права та вручення відповідних пам`яток, відомості про відкриття матеріалів провадження захиснику та представнику потерпілої. Відсутні дані про закінчення досудового розслідування, що є суттєвим порушенням, оскільки відповідно ч. 3 ст. 283 КПК України, такі вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо такий не відповідає вимогам КПК України.
Вирішуючи питання про передачу обвинуваченого на поруки трудового колективу і звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Однак, з клопотання представника потерпілої та доданих документів вбачається, що потерпіла внаслідок заподіяних під час ДТП тілесних ушкоджень з 04.08.2016 року по 13.09.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні, а з 13.09.2016 року по даний час перебуває на амбулаторному лікуванні. Прогноз щодо можливості відновлення функції зламаної руки є негативним, вирішується питання про встановлення потерпілій інвалідності, отже встановлено наявність тілесних ушкоджень, які не зазначені у висновку експерта від 23.08.2016 року та не враховані експертом при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Вказані обставини можуть свідчити про невідповідність визначених експертом ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та про передчасність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України.
Враховуючи наведене суд вважає, що клопотання обвинуваченого та трудового колективу про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, є передчасним і не може бути задоволено за даних обставин.
Відповідно до ч.5 ст. 288 КПК України, ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 314, 395 КПК України,
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання трудового колективу ТзОВ «Агробізнес» та обвинуваченого ОСОБА_6 про передачу обвинуваченого на поруки трудового колективу та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України - відмовити.
Клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення, а потерпілою у той же строк з дня отримання її копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
В частині вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча : ОСОБА_1