Справа № 169/52/16-к
Провадження № 1-кп/169/19/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2016 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого водієм Приватного підприємства «Дахпрофцентр», з базовою загальною середньою освітою, одруженого, українця, громадянина України, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 15 жовтня 2015 року близько 23 години 30 хвилин керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись польовою грунтовою дорогою поблизу с. Маковичі Турійського району на відстані 5000 метрів від автодороги сполученням «Колодяжне-Горохів-Локачі», в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України неуважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого на заокругленні дороги не справився з керуванням і виїхав на поле ліворуч по напрямку руху автомобіля, де останній перекинувся.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді зламів кісток тазу з масивними ушкодженнями м`яких тканин з утворенням позаочеревинної гематоми (приблизно 2000 мл) з наявністю близько 600 мл крові в порожнині малого тазу, масивної гематоми калитки (приблизно 300 мл), гематоми поперекової ділянки (приблизно 100 мл), садна тулуба, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення. Від отриманих ушкоджень ОСОБА_6 помер, причиною смерті є внутрішня кровотеча (загальний об`єм крові, що виявлено поза межами кровоносного русла близько 3000 мл).

Дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки знаходяться в прямому причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху України, а саме:

п.п. «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

п. 12.1 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину визнав повністю. Суду показав, що ввечері 15 жовтня 2015 року на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser» з ОСОБА_7 приїхали в смт Турійськ до свого спільного товариша ОСОБА_8 , разом з яким утрьох поїхали по справах. Автомобіль був у технічно справному стані, за кермом перебував він. Коли рухалися польовою грунтовою дорогою поблизу с. Маковичі Турійського району, то на повороті не справився з керуванням, внаслідок чого автомобіль перекинувся. Руслан був при свідомості, однак від отриманих травм помер у лікарні. Запобігти аварії не зміг, оскільки втратив контроль над автомобілем. Вказував, що всі витрати, пов`язані з похованням, потерпілій компенсував. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що обвинувачений з її покійним чоловіком ОСОБА_9 був у дружніх стосунках і вони тривалий час підтримували товариські відносини. Про обставини аварії їй нічого невідомо. Вказувала, що жодних претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має і просила не призначити йому суворе покарання.

Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасниками судового провадження не заявлялося.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який є здоровою працездатною особою, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений і має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання та роботи, за яким характеризується виключно позитивно, як дисциплінований та відповідальний працівник, судимостей не має, до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався, а також думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Крім того, суд враховує також характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху та його ставлення до цих порушень, які він повністю визнав, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, відшкодування всіх пов`язаних із похованням потерпілого витрат, а також, що інкримінований йому злочин вчинений з необережності, і як на стадії досудового розслідування, так і судового розгляду він свою винуватість визнавав повністю.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

З урахуванням наведеного вище та виходячи із необхідності та достатності покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання

Разом з тим, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, думку потерпілої щодо покарання й відсутність у неї претензій до обвинуваченого та інші наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе і без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків.
Додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, позбавлення права керувати транспортними засобами, суд не призначає, оскільки керування транспортними засобами є єдиним джерелом доходу обвинуваченого і позбавлення цього права поставить його та сім`ю у скрутне матеріальне становище та позбавить засобів для існування.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання судом також враховано й те, що ні потерпіла, ні сторона обвинувачення не наполягала на позбавленні обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Виходячи із даних про особу обвинуваченого, його належної поведінки та виконання ним передбачених законом процесуальних обов`язків, суд вважає, що до набрання вироком законної сили обраний обвинуваченому ОСОБА_5 під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід залишити незмінним.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До набрання вироком законної сили залишити незмінним застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речовий доказ: автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового зберігання транспорту Турійського відділення поліції Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області, повернути власнику (законному володільцю).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, у розмірі 2210 (дві тисячі двісті десять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий