Єдиний унікальний номер справи 185/3110/16-к
Провадження № 1-кп/185/219/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0000555 від 28 лютого 2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда Дніпропетровської області, громадяники України, не заміжньої, не працюючого, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
-12 березня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ч. 2 ст.185 КК України з призначенням покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнена від покарання з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
26 лютого 2016 року у період часу з 10.55 год. по 10.57 год. ОСОБА_4 , знаходилась в торгівельній залі № 1 магазину «Єва № 164», розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Ленінградська 5-А. В цей час в неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою подальшого використання викраденого майна, з полиць вітрин таємно викрала туш для вій «Вольюм Гламур ефект Пуш Ап чорна» торгівельної марки «Буржуа» в кількості однієї одиниці вартістю 298 грн., основу стійну «Лістінг Перфоманс 106» торгової марки «Макс Фактор» в кількості однієї одиниці вартістю 318 грн. та пудру «Буржуа Силк Едишн» в кількості однієї одиниці, вартістю 229 грн. (згідно висновку експерта № 1424-16 від 16 березня 2016 року, ринкова вартість станом на 27 лютого 2016 року), викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Обвинувачена ОСОБА_4 вину в судовому засіданні визнала повністю, щиро кається у вчиненому, та відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просила подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.
Представник потерпілого ОСОБА_5 надав заяву про те, що матеріальний збиток відшкодовано в повному обсязі, претензій не має, судові засідання просив проводити без його участі, поклався на розсуд суду щодо покарання обвинуваченій.
Суд, вислухавши пояснення обвинуваченої, дійшов висновку, що ОСОБА_4 винна у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінуються за обставин, які вказані вище.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченої, чи правильно вона розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.
При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої: раніше судиму, але звільнену від покарання з випробуванням, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року у вигляді обмеження волі строком два роки, в зв`язку із закінченням іспитового строку, обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання згідно ст.67 КК України є рецидив злочину, суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити в межах санкцій вказаної статті у вигляді обмеження волі.
Враховуючи, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, суд вважає можливим звільнити її від покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Суд не може погодитися з позицією прокурора і призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді громадських робіт, так як санкція ч. 2 ст. 185 КК України не передбачає таке покарання, додаткове застосування ст. 69 КК України прокурором не зазначено.
Судові витрати по справі на проведення експертизи підлягають стягнення з обвинуваченої на користь держави.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді одного року обмеження волі.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку один рік вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної чинності не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертизи у сумі 123 грн. на користь держави.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1