Справа № 185/3992/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження № 0000858 від 01 квітня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 25.03.2016 року приблизно о 00 годині 05 хвилин проходячи по вул. Дніпровській м. Павлограда, зупинився біля їдальні, що розташована по вул. Дніпровській 334, м. Павлограда, припустив, що на території вказаної їдальні можуть перебувати речі, які становлять матеріальну цінність, після чого у нього виник злочинни й умисел, направлений на протиправне заволодіння чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, зайшов на територію їдальні, вхід до якої вільний.

Після чого, ОСОБА_5 о 00 годині 10 хвилин, перебуваючи на території вищевказаної їдальні, таємно, з літньої площадки, що розташована на території їдальні за адресою: АДРЕСА_2 скоїв крадіжку чотирьох стільців, а саме три стільці з м`яким сидінням, кожне вартістю 382,85 гривень, загальною вартістю 1 148,55 гривень та один стілець з твердим сидінням вартістю 362,05 гривень (згідно висновку експерта № 2045-16 від 15.04.2016 року), що належать ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ч. 1 ст. 185 КК України.

Потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_4 .

Під час підготовчого судового засідання сторонами була надана угода про примирення від 26 квітня 2016 року у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_5 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину кримінального правопорушення, а він має право мовчати, мати захисника та відмову допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження угоди. Угоду про примирення він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою угоду про примирення.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що вона розуміє характер обвинувачення щодо обвинуваченого, вид покарання, який буде застосовано до обвинуваченого в разі затвердження угоди. Угоду про примирення уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та обвинуваченим угоду про примирення.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення потерпіла відповідно до ст. 476 КПК України, має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи питання можливісті затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в судовому засіданні допитаний ОСОБА_5 який показав, що він 25.03.2016 року, приблизно о 00 годині 05 хвилин, перебуваючи у стані сп`яніння, проходив по вул. Дніпровській м. Павлограда біля їдальні, по вул. Дніпровській 334, м. Павлограда, вирішив зайти на літню площадку, звідки викрав чотири стільчики. З вартістю викраденого згоден, матеріальні збитки ним відшкодовано.

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_5 та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_5 визнає себе винуватим, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також, що сторони розуміють наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні злочину за ст. 185 ч.1 КК України.

Враховуючи викладене, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди сторони погодили покарання ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з врахуванням особи обвинуваченого та пом`якшуючих обставин може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, збитки відсутні.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 26 квітня 2016 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 26 квітня 2016 року покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в сумі 176,20 гривень за проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1