Справа № 357/3933/16-к
1-кп/357/400/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2016року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 обвинувальний акт, який надійшов 30.03.2016 року від прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0000482 від 06.02.2016 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин, Білоцерківського району. Київської області, українця, громадянина України, з професійно-техніною освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 30.05.2005р. Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 2 роки; 28.10.2005р. Білоцерківським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 22.12.2005р. Білоцерківським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі: 12.10.2009р. Білоцерківським районним судом Київської області за ч.2 ст.190, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 03.10.2012р. Білоцерківським міськрайониим судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 04.12.2012р. Соломянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 11.09.2014р. ухвалою Березанського міського суд Київської області замінено невідбуту частину покарання на обмеження волі строком 1 рік 10 місяців 15 днів по вироку Соломянського районного суду м. Києва від 04.12.2012 року, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
05.02.2016 року близько 11 год. ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення майнового злочину, знаходячись поблизу ринку по вул. Комсомольська, 2 в м. Біла Церква Київської області, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману, отримав від потерпілого ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 500 гривень під виглядом попередньої оплати за мобільний телефон марки «Айфон 4», який він нібито мав продати ОСОБА_4 цього ж дня, не маючи прн цьому у власності вказаного телефону та реального наміру його продавати, та того ж дня близько 12 год., продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману потерпілого ОСОБА_4 , під приводом здійснити телефонний дзвінок в своїх справах, заздалегідь не маючи наміру в подальшому повертати телефон законному власнику, попросив ОСОБА_4 надати його мобільний телефон марки Samsung моделі GT-S5660, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 , помиляючись в намірах ОСОБА_6 добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки Samsung моделі GT-S5660, ІМЕІ: НОМЕР_1 , білого кольору, вартістю 608 грн. в якому знаходився флеш-накопичувач об`ємом 2 Гб. вартістю 68 гривень, а ОСОБА_5 , отримавши від потерпілого ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 500 гри. та вказаний мобільний телефон, з місця події зник, а привласненим майном розпорядивсь на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 1172 гри.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні заволодіння шляхом шахрайства майном та грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 визнав повністю та суду показав, що чи 04 чи 05 лютого 2016 року під час проходження курсу лікування у відпустку з Ірпінського виправного центру, де відбував попереднє покарання, біля ДК «Шинників» в м.Біла Церква познайомився з потерпілим ОСОБА_7 , якому запропонував купити у нього «Айфон», хоча особисто телефона не мав, а телефон був у його знайомого. Потерпілий погодився на його пропозицію та приніс гроші в сумі 500 грн., за які вони разом на ринку купили сумку та шапку обвинуваченому, після чого він попросив телефон у потерпілого, так як власного не мав, встановив в телефон потерпілого «Самсунг» свою сім-картку та, скориставшись тим, що потерпілий залишився в будинку культури та не спостерігає за ним, пішов від потерпілого, телефон якого віддав своєму знайомому. Під час судового розгляду він повністю відшкодував збитки потерпілому, знайшов роботу та перебуває на іспитовому строці, проживає з ОСОБА_8 в незареєстрованому шлюбі, від якого в них має народитись дитина, а тому повністю усвідомив вчинене, в чому в даний час розкаюється, хворіє на ряд тяжких хвороб, зобов`язується більше не вчиняти злочинів.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_5 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не підтримав заявлений цивільний позов до обвинуваченого, суду повідомив, що збитки в повному обсязі йому відшкодовані обвинуваченим.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), за кваліфікуючою ознакою як вчинене повторно, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_5 раніше шість разів судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, останній раз в 2012 році, повністю відбув покарання за попереднім вироком суду, характеризується посередньо за місцем проживання, не перебуває на обліку в Узинській лікарні у лікарів нарколога та психіатра, офіційно не працює.

У скоєному ОСОБА_5 щиро розкаюється, повністю відшкодував завдані його діями збитки потерпілому - наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_5 обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, з врахуванням обставин справи та розміру завданих збитків, які є незначними, повністю відшкодовані потерпілому, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, який не спричинив тяжких наслідків, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, який має тяжкі невиліковні хвороби, суд вважає особу обвинуваченого такою, що не становить підвищеної суспільної небезпеки, виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, до обвинуваченого слід застосувати вид покарання у вигляді позбавлення волі та слід звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази- сумку, чоловічу шапку, які зберігаються в кімнаті схову речових доказів Білоцерківського ВП, мобільний телефон «Самсунг», який знаходиться у потерпілого ОСОБА_4 слід залишити потерпілому ОСОБА_4 , два договори з ломбарду та квитанції слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов слід залишити без розгляду з врахуванням відшкодування збитків обвинуваченим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , суд
З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст.76 п. 2,3,4 КК України на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази, сумку, чоловічу шапку, які зберігаються в кімнаті схову речових доказів Білоцерківського ВП, мобільний телефон «Самсунг», який знаходиться у потерпілого ОСОБА_4 - повернути потерпілому ОСОБА_4 , два договори з ломбарду та квитанції - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1