Справа № 344/7163/16-к
Провадження № 1-в/344/228/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 лікаря-психіатра ОСОБА_5 , особи, щодо якої вирішується питання зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду заяву лікаря-психіатра Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_5 про зміну примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним наглядом на надання примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах під наглядом районного психіатра щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник Івано-Франківської ОПНЛ № 3 лікар-психіатр ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у психіатричному стаціонарі із звичайним наглядом на надання примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах під наглядом районного психіатра.

У судовому засіданні представник Івано-Франківської ОПНЛ № 3 заяву підтримав, зокрема зазначив, що ОСОБА_6 проходить лікування в даному психіатричному закладі із звичайним наглядом два з половиною роки. Вважає, що на даний час стан ОСОБА_6 покращився та набув ознак стабільності - формально спокійна, врівноважена, не конфліктна. Зазначив, що до захворювання та вчиненого злочину критика в останньої формальна. Враховуючи стійкі позитивні зміни в психічному стані, просив суд задовольнити заяву та змінити вид примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 з примусового лікування в психіатричному стаціонарі із звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру в амбулаторних умовах під наглядом районного психіатра.

ОСОБА_6 у судовому засіданні просила суд задовольнити заяву лікарні та змінити примусові заходи на амбулаторне лікування, вказала, що вживатиме медичні препарати згідно призначень лікаря.

Захисник також просив суд задовольнити дану заяву. Вказав, що висновком комісії лікарів-психіатрів установлено, що в раніше застосованих до ОСОБА_6 заходах медичного характеру відпала потреба, пацієнт потребує відміни примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом та застосування примусового амбулаторного лікування Підставою для припинення чи зміни примусових заходів медичного характеру є видужання особи або значне поліпшення її психічного стану, коли це виключає суспільну небезпеку хворого, незалежно від терміну його перебування у психіатричному закладі. Син її опікун гарантує вчасне вживання ліків та відвідування районного лікаря психіатра.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення даної заяви, вважає, що підстав для зміни примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 немає, остання під дією психічного захворювання вчинила особливо тяжке насильницьке суспільно-небезпечне діяння умисно вбивство, а за відсутності своєчасного прийому медикаментів може повторитися загострення захворювання.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали заяви, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2010 року у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, щодо ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом ОСОБА_6 змінено на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.07.2014 року в задоволенні подання Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 про зміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалами Івано-Франківського міського суду від 26.01.2015 року,09.07.2015 року, 03.12.2015 року ОСОБА_6 продовжено примусове лікування в психіатричному закладі із звичайним наглядом.

Відповідно до ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 514 КПК України та ст. 95 КК України, розгляд питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, до якого додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння у стані неосудності, видужала, або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

З акту №324 від 30.12.2009 стаціонарної судово-психіатричної експертизи судом установлено, що ОСОБА_6 хворіє хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Цим же захворюванням ОСОБА_6 страждала на час вчинення особливо тяжкого суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - вбивства, і щодо неї судом було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Як вбачається з акту №2094 від 06.12.2013 психіатричного огляду ОСОБА_6 , остання страждає на хронічне психічне захворювання шизофренією, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, депресивно-параноїдний синдром, ремісія «С», виражений змішаний тип дефекту.

У доданому до вказаної заяви висновку комісії лікарів-психіатрів №4/16 від 17.05.2016 року вказано діагноз ОСОБА_6 шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, редукований параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту з виходом у ремісію «С-Д».

Як встановлено з пояснень спеціаліста лікуючого лікаря ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , даних у судовому засіданні, встановлене у ОСОБА_6 захворювання є хронічним, тобто невиліковним, захворювання шизофренією, параноїдна форма не змінюється. Хвора приймає медикаменти: щомісячне введення внутрімязево галоперідолу-деконоату по 1 мл, таблетовано азапін 75мг на добу у три прийоми. В умовах стаціонару забезпечено своєчасне прийняття цих медикаментів, а у разі амбулаторного лікування забезпечення прийому цих медикаментів повинно бути здійснено районним психіатром і опікуном хворої.

Із виписки медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №30 вказано, що у ОСОБА_6 уперше психічний стан змінився у 2002, перебувала на стаціонарному лікуванні в Коломийській ЦРЛ з 05.03.2002 по 25.02.2003 з діагнозом: розлад, депресивний параноїчний синдром та з 2003 року перебувала на диспансерному обліку у лікаря психіатра. В подальшому з приводу загострення депресивно-параноїдної симптоматики лікувалася стаціонарно в Коломийській ЦРЛ в 2004 та 2005 роках. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2007 ОСОБА_6 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку і призначено опікуном сина - ОСОБА_7 . Востаннє лікувалась в Коломийській ЦРЛ з 03.03.2008 по 26.03.2008 у зв`язку із погіршенням стану.

Таким чином, судом установлено, що ОСОБА_6 з приводу наявних психічних розладів неодноразово лікувалася, які не дали позитивного результату, та під дією наявного психічного захворювання остання вчинила насильницьке особливо тяжке суспільно небезпечне діяння вбивство.

Також суд зауважує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2007 внаслідок стійкого психічного розладу (шизотипового розладу, депресивно-параноїдного синдрому) ОСОБА_6 визнана недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуном її сина ОСОБА_7 .

На час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_8 тривалий час хворіла психічним захворюванням, однак призначений у 2007 році опікун ОСОБА_7 , проживаючи разом з ОСОБА_6 , не зміг забезпечити належного та своєчасного лікування матері, яка внаслідок наявного захворювання вчинила 30.09.2009 вбивство свого колишнього чоловіка ОСОБА_9 .

Стан хворої також підтверджуються ухвалами Івано-Франківського міського суду від 26.01.2015 року,09.07.2015 року, 03.12.2015 року, згідно яких за змістом висновків комісії лікарів-психіатрів тієї ж Івано-Франківської ОПНЛ №3 від 23.12.2014, 25.06.2015 та 24.11.2015 ОСОБА_6 потребує продовження примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні із загальним наглядом, враховуючи те, що психічний стан її нестабільний, продуктивна психосимптоматика подавлена, але залишається виражений емоційно-вольовий дефект за змішаним типом з не критичністю до свого стану, мислення залишається непослідовним, в розмові безплідно мудрує, поводиться виклично, залишається паранояльною періодично гіпоманіакальною, не має достатньої критики до скоєного та свого стану

В той же час, згідно висновку лікарів-психіатрів від 17.05.2016 вказано, що внаслідок лікування психічний стан хворої покращився та набув ознак стабільності - формально спокійна, врівноважена, не конфліктна, відповідає на запитання переважно по суті з елементами резонерства. Стосовно захворювання та скоєного вчинку критика формальна. Маячна симптоматика не виявляється. Домінують прояви дефекту особи, що проявляються емоційного реагування

Беручи до уваги наведені обставини, зважаючи на те, що згідно зі ст. 92 КК України метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування, а й запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь, непереконливість висновку лікарів-психіатрів від 17.05.2016 у частині стабільності психічного стану, а також те, що остання на даний час продовжує хворіти хронічним психічним захворюванням та потребує застосування примусових заходів медичного характеру, відсутність позитивного результату неодноразових, в тому числі стаціонарних лікувань ОСОБА_6 , зважаючи на вчинення нею після 1,5 року після стаціонарного лікування насильницького особливо тяжкого суспільно-небезпечного діяння вбивства, можливості рецидиву вчинених діянь у разі нерегулярного вживання ОСОБА_6 призначених медичних препаратів, у задоволенні заяви представника Івано-Франківської ОПНЛ №3 про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 з надання примусової психіатричної допомоги у психіатричному закладі із звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру в амбулаторних умовах під наглядом районного психіатра слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 92-95 КК України, керуючись ст.ст.512, 514 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви представника Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 про зміну примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним наглядом на надання примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах під наглядом районного психіатра щодо ОСОБА_6 - відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_10