1Справа № 335/7374/15-к 1-кп/335/54/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого: ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Германія, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 19 листопада 2001 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік;
2) 30 липня 2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік;
3) 1 вересня 2005 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 3 роки;
4) 1 жовтня 2008 року постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відповідно до вимог ч. 4 ст. 309 КК України та ст. 48 КК України провадження по кримінальній справі закрито;
5) 17 березня 2009 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України, призначене покарання у вигляді штрафу в сумі 510 грн., штраф сплачено;
6) 17 січня 2011 року Синельниковським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 18-60, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. 11 листопада 2013 року умовно достроково звільнений від відбуття покарання, не відбутий строк покарання становить 8 місяців 10 днів;
7) 27 травня 2014 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
8) 31 липня 2014 року Томаковським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 2 роки;
9) 4 грудня 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 3 роки;
10) 31 серпня 2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
11) 2 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі,
12) 17 листопада 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі,
13) 18 березня 2016 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
15 травня 2015 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у підземному переході в районі ЗГТ «вул. Сталеварів» в м. Запоріжжі побачив потерпілу ОСОБА_10 , яка тримала в руках свій мобільний телефон. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 підбіг зі спини до потерпілої ОСОБА_10 та шляхом ривку з руки у останньої викрав мобільний телефон в корпусі темно-сірого кольору фірми «PrestigioPAP3501DUO», вартістю 1 399,00 гривень, в якому знаходилися сім карта мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_1 та сім карта мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_2 , які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, що належали потерпілій ОСОБА_10 , але був схоплений потерпілою за його одяг. З метою уникнення затримання ОСОБА_8 наніс удар кулаком правої руки в область низу живота біля стегна потерпілої ОСОБА_10 , від чого остання відчула фізичний біль та відпустила ОСОБА_8 , який в цей час скориставшись нагодою втік з місця скоєння злочину та тим самим відкрито заволодів майном ОСОБА_11 , спричинивши останній матеріальні збитки на загальну суму 1 399,00 гривень. Збитки відшкодовані шляхом повернення майна потерпілій.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, просив суд його виправдати. Зазначив, що будучи раніше засудженим із застосуванням іспитового терміну вчинив ряд крадіжок в різних районах м. Запоріжжя, через що був затриманий та арештований. Перебуваючи в Орджонікідзевському РВ співробітники міліції, запропонували йому угоду, щодо якої із своєї сторони надали телефон для дзвінків та сигарети, взамін ОСОБА_8 повинен був зізнатись у злочині, що в подальшому і зробив. Обвинувачений вказує, що в момент зізнання був залежний від наркотичних засобів, почував себе погано у зв`язку із чим погодився із пропозицією. В суді обвинувачений вирішив розповісти правду. Також зазначив, що в момент вчинення злочину, тобто 15 травня 2015 року перебував в Гуляйпільському районі Запорізької області. Цей факт можуть підтвердити свідок ОСОБА_12 та дальні родичі обвинуваченого. Вказав, що свідки та потерпіла його впізнають через тиск з боку співробітників міліції.
Однак, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчинені злочину, його вина знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджується такими доказами.
Допитом потерпілої, яка суду пояснила, що 15 травня 2015 року, близько 16 години перебувала в підземному переході на зупинці транспортного засобу Сталеварів, в руках вона тримала телефон. Спускаючись по сходам, повз неї пройшли два чоловіка, які вдарили її по рукам з обох сторін, після чого в неї в руках не стало мобільного телефону. Потерпіла побігла за чоловіками, наздогнала одного із них, схопила його за руку та намагалась затримати, проте чоловік відштовхував її, говорячи, що телефону в нього не має, зрозумівши, що сама не впорається вона почала кликати на допомогу, почувши це, чоловік якого вона тримала, вдарив її, відчувши біль, вона відпустила його і він втік. Де в цей час перебував інший чоловік, їй не відомо. В судовому засіданні потерпіла впізнала обвинуваченого. На теперішній час збитки потерпілій відшкодовані, матеріальних та моральних претензій не має.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив,що працює в торгівельному кіоску, який знаходиться на території «Критий Ринок», в м. Запоріжжя, займається купівлею-продажем техніки, в тому числі мобільних телефонів. Приблизно в травні липні 2015 року, точну дату не пам`ятає, ввечері до нього прийшов чоловік та запропонував купити телефон марки «Престіжіо», темного кольору, на 2 сім-карти, оглянувши телефон, свідок назвав ціну, яку готовий заплатити, приблизно 500 550 гривень, ціна влаштувала обох і свідок придбав даний телефон. Протягом тижня до нього на роботу приїхали співробітники міліції, пояснили, що телефон крадений, у зв`язку із чим вилучили його. В подальшому декілька разів свідка викликали до відділу міліції для дачі показань та проведення впізнання. На теперішній час обвинуваченого не впізнає, оскільки пройшов час понад рік. В момент проведення слідчої дії впізнання, вказував на особу яка продавала телефон.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що влітку 2015 року була запрошена, як понята під час проведення слідчої дії впізнання в Орджонікідзевському РВ. Для впізнання було представлено 4 особи, зовнішньо особи були схожі, коли вийшла потерпіла вона відразу вказала на ОСОБА_8 , наполегливо зазначила, що саме ця особа скоїла злочин відносно неї.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що являється другом обвинуваченого. 19 травні 2015 року його разом із ОСОБА_8 в с. Долинка, Гуляйпільського району, Запорізької області затримали в підозрі по іншому епізоду, доставили в Орджонікідзевський РВ. Співробітники міліції запропонували ОСОБА_8 зізнатись в скоєнні злочину від 15 травня 2015 року, а ОСОБА_12 бути свідком в даному епізоді, на що вони обидва погодились. В день скоєння злочину, а саме 15 травня 2015 року перебував із ОСОБА_8 в м. Запоріжжя, інкримінований злочин ОСОБА_8 не скоював. Свідок зазначив, що давав такі показання через тиск співробітників міліції.
Протоколом огляду місця події від 15 травня 2015 року та ілюстрованою таблицею до нього, відповідно до якого оглядом місця події є ділянка місцевості розміром 5/3 метра розташований в підземному переході по вулиці Сталеварів в місті Запоріжжя. Вхід в перехід здійснюється з двох сторін по проспекту Леніна (Соборний). Ділянка має асфальтне покриття. В момент огляду на даній ділянці розташовані два торгові кіоски, книжковий та продуктовий. В ході огляду встановлено, що камери відео спостереження відсутні. При проведені огляду слідів боротьби, речовини бурого кольору не виявлено. При проведенні огляду застосовувалась фотозйомка за допомогою цифрового фотоапарату «Саnon» по всім правилам судової фотозйомки (арк. справи 130 132).
Висновком експерта від 15 травня 2015 р. № 1767 відповідно до якого тілесні ушкодження завдані потерпілій ОСОБА_10 , а саме крововилив в області правого бедра громадянки ОСОБА_15 кваліфікується, як легке тілесне пошкодження, з`явилось дане пошкодження від дії тупого предмету, давність появи пошкодження не суперечить строку вказаному потерпілою (арк. справи. 135).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 червня 2015 року, відповідно до якого свідку ОСОБА_13 пред`явлено 4 фотознімки для впізнання, свідок вказав, що на фотознімку № 3 зображена особа, у якої в середині травня він придбав телефон марки «Престіжіо» (арк. справи 136 138).
Протоколом огляду предмету та фото таблицею до протоколу від 29 червня 2015 року мобільного телефону марки «Prestigio», моделі РАР3501 DUО, який був добровільно виданий свідком ОСОБА_13 (арк. справи 140 144).
Постановою від 29 червня 2015 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, відповідно до якої мобільний телефон марки «Prestigio РАР3501 DUО», який добровільно виданий визнано речовим доказом у кримінальному провадження та передано на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_10 (арк. справи 145 146).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання та фототаблицею від 30 червня 2015 року, відповідно до якого потерпілій ОСОБА_10 пред`явлено 4 особи для впізнання, потерпіла впізнала особа під №3, яка 15 травня 2015 року відкрито заволоділа її майном. (арк. справи 148 154).
Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у судові засіданні неодноразово не з`являлись, повідомлялись судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями. Також, ухвалою суду від 22.08.2016 до них застосовувався примусовий привід, який залишився не виконаний.
Прокурор, сторона захисту у судовому засіданні відмовились від подальшого виклику та допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , через що за клопотанням сторін судом було змінено обсяг дослідження доказів в частині допиту зазначених свідків.
Враховуючи вищевикладене, у відповідності до вимог КПК України, судом було розглянуто дане кримінальне провадження повно, всебічно, об`єктивно, були створені всі необхідні умови для рівного виконання сторонами їх процесуальних обов`язків та здійснення процесуальних прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Із роз`яснень, викладених в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», вбачається, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Суд вважає, що вина ОСОБА_8 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України доведена, а його пояснення щодо невинуватості спростовуються узгодженими, логічними та послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_10 та допитаних свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Показання свідка ОСОБА_12 суд сприймає критично, оскільки він перебуває в дружніх стосунках з обвинуваченим, тому намагається допомогти ОСОБА_8 уникнути відповідальності.
Позицію обвинуваченого про невизнання вини суд розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності. Посилання обвинуваченого, на те що 15 травня 2015 року він знаходився за межами м. Запоріжжя не знайшли свого підтвердження іншими доказами, клопотань про допит додаткових свідків, які б підтвердили дану обставину обвинуваченим та стороною захисту не заявлялось. Показання обвинуваченого щодо тиску з боку співробітників міліції також не знайшли свого підтвердження, оскільки ніяких заяв, чи скарг на дії співробітників міліції заявлено не було. Також суд критично оцінює показання ОСОБА_8 щодо впізнання його потерпілою та свідками під тиском співробітників міліції, так як ці показання нічим об`єктивно не підтвердженні. В цей же час, їх покази узгоджуються між собою, а також з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину є доведеною, а його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинений повторно органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання« (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12 червня 2009 року), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога згідно довідки КУ «Обласного клінічного наркологічного диспансеру» Запорізької обласної, відповідно до довідки КУ «Обласної клінічної психіатричної лікарні» Запорізької обласної ради на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем відбуття покарання характеризується посередньо, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований. При призначенні покарання суд враховує також думку потерпілої, яка ані матеріальних ані моральних претензій не має, на суворому покаранні не наполягає.
Крім того, суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який не визнає свою вину, що є його правом, однак, разом з тим, він не розкаюється у скоєному, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому не виявлено.
Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Встановлено, що вироком Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2016 р. ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та остаточно на підставі ч. 4 ст. 70 КК України було призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 1 серпня 2016 року вирок залишено без змін.
Оскільки обвинувачений вчинив злочин до постановлення попереднього вироку, в цьому випадку при призначенні покарання за даним вироком суд застосовує ч. 4 ст. 70 КК України та в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховує покарання, відбуте частково за попереднім вироком за правилами, передбаченими ст. 72 цього Кодексу.
Строк відбування покарання обвинуваченому необхідно відраховувати з 19 травня 2015 року із зарахуванням у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 травня 2015 року по 2 листопада 2016 року у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речового доказу необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
По кримінальному провадженню цивільний позов заявлений не був.
Процесуальні витрати по справі відсутні, арешт на майно не накладався.
Керуючись ст. ст. 368, 369 371, 373 376 КПК України, суд,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи вирок Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2016 року шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів, остаточно до відбування покарання ОСОБА_8 призначити 6 (шість) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання законної сили вироком залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 19 травня 2015 року.
Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 травня 2015 року по 2 листопада 2016 року у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
-мобільний телефон в корпусі темно-сірого кольору фірми «PrestigioPAP3501DUO», який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_18 залишити у власності потерпілої ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1