Справа № 477/115/16-к
Провадження № 1-кп/477/33/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого в цьому АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України;
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника- ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
18 листопада 2015 року, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , за попередньою змовою з невстановленими особами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна проник спільно з ними на територію садових ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , після чого протиправно таємно заволодів належним громадянину ОСОБА_6 майном, яке знаходилося на цих ділянках, а саме:
-садовою металевою тачкою, вартістю 500 грн.,
-6-ма арматурними прута, довжиною по 1 м та діаметром по 20 мм кожен, вартістю по 8 грн. за 1 шт, загальною вартістю 48 грн.,
-45-ма металевими трубами, кожна довжиною 60 см. та діаметром 12 мм, вартістю 6 грн. за 1 шт., загальною вартістю 270 грн.,
-мангалом металевим, вартістю 300 грн.
-лопатою садовою, вартістю 60 грн.,
-граблями садовими, вартістю 40 грн.,
-двома сапками садовими вартістю 60 грн.,
-вилами садовими, вартістю 40 грн.,
-віконною металевою стрічкою, вартістю 60 грн.
Крім того, ОСОБА_3 та невстановлені особи, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території зазначених ділянок СТ «Вимпел», проникли до приміщення сараю, звідки таємно викрали інше майно ОСОБА_6 , а саме:
-кусачки металеві, вартістю 600 грн.,
-лом металевий, довжиною 1,3 м, вартістю 120 грн.,
-лом металевий довжиною 1,5 м., вартістю 200 грн.
Викрадене майно ОСОБА_3 та невстановлені особи завантажили на садову тачку та рушили з ділянок, але в цей час їх дій були помічені співмешканкою потерпілого ОСОБА_7 , яка вийшла з будинку та стала вимагати припинити злочинні дії. Проте ОСОБА_3 не припинивши правопорушення, та продовжуючи вже відкрито утримувати при собі викрадене, намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак був затриманий потерпілим з частиною викраденого майна, який переслідував його від свого будинку, а інші невстановлені особи з іншим викраденим майном зникли, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на суму 2298 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, за який передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у інше приміщення за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав себе винним частково. Погодився з переліком викраденого майна, зазначеного у обвинувальному акті, але вказав, що був один і бажання викрасти у нього виникло не заздалегідь, а вже коли він прийшов до ділянки садівничого товариства ОСОБА_6 в СТ Вимпел, що з`ясувати особисте питання. Також зазначив, що не чув, щоб хтось його окрикував коли він вивозив з ділянки на тачці викрадене майно. Тому вважав, що вчинив таємне викрадення майна, а не як визначено обвинувачення відкрите викрадення до того ж спільно з невстановленими особами. Пояснив, що 18 листопада 2015 року у вечірній час він вживав алкоголь в с. Коларове Жовтневого району, і близько 22 години 30 хвилин направився до потерпілого ОСОБА_6 в СТ «Вимпел», щоб з`ясувати особисте питання з приводу давньої образи. Однак, коли він прийшов, то в садівничому будинку було темно і він вирішив, що дома нікого немає. Тоді ж у нього спало на думку викрасти належне ОСОБА_6 майно. Для цього він проник до ділянки через огорожу із сітки та позбирав різні металеві речі, які завантажив до тачки, яку потім викотив з ділянки, але через деякий час його наздогнав потерпілий та затримав. Вважав, що не чув ніяких окриків, бо гавкали собаки. Під час розмови з потерпілим відразу після свого затримання оговорив себе, що начебто був не один, оскільки хотів, щоб його відпустили і не було кримінального переслідування.
В той же час, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 18 листопада 2015 року він разом з дружиною перебували в садівничому будинку, розташованого на ділянках АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Приблизно після 22 години його покликала дружина ОСОБА_7 , яка повідомила, що хтось краде їх майно з подвір`я ділянок. Він вибіг із садівничого будинку і побачив, як декілька чоловік тікають, а один із них штовхає перед собою тачку з майном. Коли він закричав їм, то вони розбіглися, а йому вдалося наздогнати того, хто штовхав тачку. Як потім з`ясувалося, це був ОСОБА_3 . Після чого він викликав співробітників поліції. До прибуття поліцейських в розмові з ОСОБА_3 дізнався, що той був не один. Перевіркою майна, що у нього намагалися викрасти, він встановив, що його частина була викрадена із сараю, розташованого на ділянці, але зауважив, що все майно не могла викрадати одна особа, оскільки це проблематично через габарити тачки та велику кількість майна. Також потерпілий зазначив, що на сьогоднішній час матеріальна шкода обвинуваченим йому відшкодована повністю, тому матеріальних претезій до нього не має.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила покази потерпілого ОСОБА_6 , та пояснила, що дійсно 18 листопада 2015 року, близько 11 години ночі, вона знаходячись у себе в будинку, почула шум на подвір`ї. Виглянувши у вікно побачила як декілька хлопців ходять по двору та збирають металеві речі. Вийшовши на поріг вона побачила як вони вивозять майно на тачці і стала кричати, щоб ті припинити злочинні дії, однак вони почали тікати, при цьому на її окрик не кинули викрадене майно, а навпаки побігли з ним. Коли чоловік наздогнав особу, яка штовхала тачку з майном, то вони дізналися, що це був ОСОБА_3 і він їм зізнався, що був не один. Далі вони викликали співробітників поліції.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що проживає по сусідству з ОСОБА_6 в СТ «Вимпел». 18 листопада 2015 року його у нічний час покликав ОСОБА_6 і попросив його побути із затриманим хлопцем, який намагався викрасти його майно. Він погодився і був разом з хлопцем, який як з`ясувалося був ОСОБА_3 , а в цей час ОСОБА_6 пішов за тачкою з майном, яке намагалися викрасти, але кинули на дорозі після того як їх викрили. Він також був присутнім як ОСОБА_3 на питання ОСОБА_6 про обставини крадіжки розповів, що був не сам.
Крім того вина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
-заявою потерпілого ОСОБА_6 від 19 листопада 2015 року до Жовтневого ВП Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, згідно якої він просить прийняти міри для встановлення та покарання невідомих осіб, які 18 листопада 2015 року намагалися викрасти його майно із садівничої ділянки № 5 СТ «Вимпел» Жовтневого району;
-протоколом огляду місця події від 19 листопада 2015 року садівничої ділянки ОСОБА_6 , розташованої поблизу АДРЕСА_2 , відповідно до якого, на ділянці було виявлена металева тачка разом з іншим майном: 6-ть арматурними прутами, довжиною по 1 м та діаметром по 20 мм кожен, 45-тьма металевими трубами, кожна довжиною 60 см. та діаметром 12 мм, мангалом металевим, лопатою садовою, граблями садовими, двома садовими сапками, вилами садовими, віконною металевою стрічкою;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 11 січня 2016 року (зі схемою та фототаблицями) за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно з яким він підтвердив свої надані покази щодо затримання ОСОБА_3 при його спробі викрасти майно, а також показав детально на місці вчинення як це відбувалося, в тому числі вказав, що бачив трьох викрадачів, яких він намагався наздогнати, але затримав тільки одно з них, який штовхав тачку з викраденими речами. Як потім було з`ясовано це був ОСОБА_3 ;
-протоколом слідчого експерименту від 11 січня 2016 року (зі схемою та фототаблицями) за участю свідка ОСОБА_7 , згідно з яким свідок підтвердила свої надані покази щодо виявлення декількох осіб, які намагалися викрасти майно її співмешканця ОСОБА_6 а також підтвердила ту обставину, що після її окрику вони побігли разом з викраденим майном, втікаючи з місця злочину.
Таким чином, суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв грабіж за попередньому змовою групою осіб з проникненням до іншого приміщення.
Суд не приймає як обґрунтовані пояснення обвинуваченого про те, що він був один, а умисел на крадіжку у нього виник спонтанно і окрик співмешканки потерпілого він не чув оскільки навкруги гавкали собаки, так як ці пояснення не підтверджені доказами, а навпаки, спростовуються дослідженими в судовому засіданні іншими доказами, в тому числі показами потерпілого та його співмешканки ОСОБА_9 , які вони підтвердили під час слідчих експериментів. Ці покази є послідовними та логічними.
Покази матері обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що вона будучи присутня в будинку ОСОБА_6 разом із затриманим її сином, не чула щоб той зізнавався у відкритій крадіжці, суд оцінює критично, оскільки вона є матір`ю обвинуваченого, до того ж її покази суперечать показам потерпілого та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Суд не приймає його посилання на щире каяття, оскільки своєї вини у вчиненому він не визнав.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому суд вважає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вивчення особистості обвинуваченого встановлено, що він раніше вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України і в силу ст. 89 КК в теперішній час судимості не має. На обліку у врача-нарколога або психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується позитивно.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані щодо його особи, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, визначеного санкцією інкримінуємого злочину, проте вважає, що з врахуванням поведінки обвинуваченого під час вчинення злочину та після нього він має це покарання відбувати реально. При цьому суд враховує положення ст. 65 КК України, в тому числі, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов потерпілого слід залишити без розгляду, оскільки під час судового розгляду спричинений збиток був повністю відшкодований обвинуваченим.
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Речовими доказами в справі слід розпорядитися відповідно до вимог ст. 100 КПК України, тобто передати власникам.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_3 , слід зарахувати строк його затримання в розрахунку один день затримання два дні позбавлення волі.
Керуючись статтями 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 186 КК України та призначити йому покарання за його вчинення у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_3 не обирати.
Строк відбуття покарання обраховувати з моменту його фактичного приведення до виконання.
У відбуте покарання зарахувати ОСОБА_3 строк його затримання з 19 по 20 листопада 2015 року в розрахунку один день затримання за два дні позбавлення волі.
Речові доказ по справі: саморобну металеву тачку, арматурні прути, металеві труби, мангал, лопати, граблі, сапки в кількості 2 штук, вила, віконні металеві стрічки, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити йому як власнику.
Спортивну куртку та спортивні штани, які зберігаються в камері речових доказів Жовтневого ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області передати власнику ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1