АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/481/16 Справа № 705/4373/15-к Категорія: ч.3 ст.146, п.п. 3, 12 ч.2 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаряОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7
захисниківОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сусуман, Магаданської області, Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера по інвалідності (інвалідність ІІІ групи), раніше не судимого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

по матеріалам кримінального провадження за звинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.146, п.п. 3, 12 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 по матеріалам кримінального провадження за звинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.146, п.п. 3, 12 ч.2 ст.115 КК України, повернутий прокурору прокуратури Черкаської області та зобов`язано прокурора усунути виявлені недоліки, протягом двох місяців з дня проголошення ухвали. Обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці - до 23 травня 2016 року.

Не погодившись з ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а по матеріалам обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.146, п.п. 3, 12 ч.2 ст.115 КК України призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисників, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали обвинувального акта та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно з вимогами ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Дослідженням матеріалів обвинувального акта відносно ОСОБА_7 по матеріалам кримінального провадження за звинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.146, п.п. 3, 12 ч.2 ст.115 КК України встановлено, що у формулюванні обвинувачення не розкрита об`єктивна і суб`єктивна сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 3, 12 ч.2 ст.115 КК України, а саме не вказано які саме дії вчинив ОСОБА_7 , що свідчать про посягання на життя потерпілого, наслідки цих дій (у вигляді смерті потерпілого) та причинний зв`язком між його діями та смертю потерпілого, а також не були встановлені ознаки спрямованості умислу, мотиву дій та мети обвинуваченого ОСОБА_7 , які є обов`язковими для формулювання пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Таким чином, формулювання обвинувачення повинне містити виклад конкретних фактичних обставин події (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, які обґрунтовують висновок про наявність у діях особи складу кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, тобто мають бути вказані всі ознаки, суттєві для даного складу злочину.

Враховуючи, що у відповідності до положень ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а зміна обвинувачення, згідно вимог ст.338 КПК України, це повноваження прокурора, і суд не може змусити прокурора змінити обвинувачення або припускати що прокурор змінить обвинувачення в судовому засіданні, суд першої інстанції правильно зазначив про це в своїй ухвалі.

Щодо апеляційних вимог прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони до задоволення не підлягають.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є обґрунтованим, оскільки прокурором не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на учасників даного кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної поведінки.

Також прокурором не надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 порушує вже обраний йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

За таких обставин на думку колегії судді, суд першої інстанції правильно прийняв рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, ухвала Маньківського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 по матеріалам кримінального провадження за його звинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.146, п.п. 3, 12 ч.2 ст.115 КК України та обрання останньому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підлягає залишенню без змін, оскільки будь-яких підстав, передбачених ст.409 КПК України, для її зміни чи скасування колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 183, 291, 314, 337, 338, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвала Маньківського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 по матеріалам кримінального провадження за звинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.146, п.п. 3, 12 ч.2 ст.115 КК України та обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді