Справа №133/1892/16-к
УХВАЛА

Іменем України

07.09.16 року.

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

з участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову заступника начальника СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 23.08.2016 року про закриття кримінального провадження №0000504 від 19.06.2016 року в порядку п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник адвокат ОСОБА_3 просить скасувати постанову заступника начальника СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 23.08.2016 року про закриття кримінального провадження №0000504 від 19.06.2016 року та направити матеріали кримінального провадження у СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області для продовження досудового розслідування.

Скаржник посилається на те, що СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області проводилося досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000504 від 19.06.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.06.2016 року в с. Махнівка Козятинського р-ну з участю водія ОСОБА_5 , внаслідок якої загинув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.08.2016 року заступник начальника СВ Козятинського відділення поліції ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000504 від 19.06.2016 року у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Скаржник вважає зазначену постанову незаконною, посилаючись на те, що постанова містить некоректні та суперечливі формулювання, винесена з порушенням кримінально-процесуального законодавства, слідчий не надав належної оцінки зібраним по справі доказам, не провів додаткові слідчі дії, спрямовані на встановлення істини у справі. Відповідно до висновку судово-авто-технічної експертизи № 490а від 05.08.2016 р. водій не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода терміновим гальмуванням, з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода. Але не ставилось питання, чи мав водій технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом зміни траєкторії руху автомобіля. Відповідно до висновку судово-авто-технічної експертизи № 490а водій рухався зі швидкістю приблизно 65,8 - 68,0 км/год. Відповідно до п.11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. Водій їхав у крайній лівій смузі, де відбулось зіткнення, коли права смуга була вільна, що є явним порушенням і якби водій дотримувався правил ПДР та їхав по правій смузі, зіткнення б не відбулось.

Скаржник посилається на те, що слідчим однобоко досліджено докази, він надав перевагу доказам, які зменшують чи спростовують вину підозрюваного; слідчим не було вжито захотів для витребування основного доказу відеореєстратора на автомобілі підозрюваного, яким було зафіксовано наїзд на потерпілого; хоча дорожньо-транспортна пригода була зафіксована на відеореєстратор; в основу судово-авто-технічної експертизи покладено схему ДТП, слідчий експеримент з підозрюваним, але не враховано сам відеозапис та покази свідків. Так, відповідно до пояснень водія ОСОБА_5 від 19.06.2016року (а.с.21-22) він помітив потерпілого за 20-30 метрів. Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 19.06.2016року (а.с.41-43) він помітив потерпілого за 30 метрів.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 05.07.2016року (а.с.86-88) водій рухався зі швидкістю 140 км/год. Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 05.07.2016 року (а.с.90-91) водій рухався зі швидкістю 130км/год. Запис відеореєстратора підтверджує що відстань на якій було помітно пішохода більша ніж 43 метри. Не проведено судову експертизу запису відеореєстратора для з`ясування того, на якій відстані водій помітив (міг помітити) пішохода. Згідно запису відеореєстратора помітно потерпілого за 2,3 сек до зіткнення. Тобто якщо підозрюваний їхав зі швидкістю 68 км/год, а це рівне 18,89м/с. і помітив потерпілого як мінімум за 2,3сек до зіткнення то це 43,4метри, а не 5,7м як зазначено у вихідних даних для експертизи.

В постанові про призначення судово-авто-технічної експертизи в вихідних даних зазначено, що автомобіль перебував на відстані 5,7м. в момент, коли водій вперше побачив пішохода на дорожній розмітці 1.5 до моменту наїзду та рухався зі швидкістю 65,8 - 68,0 км/год, що суперечить запису відеореєстратора та показам самого підозрюваного та свідків. При призначенні судово-авто-технічної експертизи експерту не було поставлено питання, чи міг водій в якийсь інший спосіб, крім термінового гальмування, запобігти наїзду на пішохода.

Слідчим не було з`ясовано точну адресу проживання водія та чи перебуває він у трудових відносинах із власником автомобіля Урсачі Іоном. Не встановлено повні анкетні дані ОСОБА_10 та водія автомобіля, ні адреси підозрюваного, ні власника автомобіля слідством не було встановлено.

В судовому засіданні скаржник свої вимоги підтримав повністю та підтвердив зазначені вище обставини. Просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового слідства.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування потерпілим.може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляються постановою, строк подання скарги починається з для отримання особою її копії.

Судом встановлено, що слідчим ОСОБА_4 23.08.2016 року винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000504 від 19.06.2016 року у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.4-5). Суд вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням норм КПК України, без встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 96 КПК України сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Згідно ч.9 ст. 224 КПК України слідчий має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

З матеріалів кримінального провадження судом встановлено наступні факти.

18 червня 2016 року близько 22:00 години водій автомобіля «Mercedes 311 СDI» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 ,, рухався по автодорозі «Вінниця - Житомир» в напрямку м. Житомир в с. Махнівка (колишнє с.Комсомольське) Козятинського району Вінницької області по вулиці Київська. В цей же час перед автомобілем з правого узбіччя по ходу руху автомобіля вибіг на дорогу та почав її перебігати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Побачивши на проїжджій частині дороги пішохода, водій автомобіля «Mercedes 311 СDI» д.н.з. НОМЕР_2 (Молдова) ОСОБА_5 ,, не зміг уникнути дорожньо-транспортної пригоди та здійснив наїзд на пішохода передньою лівою частиною автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, з якими його було доставлено до Козятинської ЦРЛ, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 від 19.07.2016 року, з наданої медичної картки №2969 реанімаційного відділення Козятинської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_6 вбачається, що останній поступив у лікарню 18.06.2016 року о 22. 35 год., де, незважаючи на лікування, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 08.00 год. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_6 виявлено

закриту черепно-мозкову травму, перелом грудини, перелом 1-3 ребер ліворуч, закритий перелом правого стегна в середній треті зі зміщенням, забійні рани та садна на голові, обличчі. тулубі. Зазначені ушкодження складають сполучну травму, яка є тяжким тілесним ушкодженням. як небезпечна для життя в момент заподіяння та стоїть в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.(а.с.123-125 матеріалів кримінального провадження).

З протоколу огляду місця ДТП від 18.06.2016 року та додатків до нього вбачається, що довжина лівого сліду гальмування автомобіля «Mercedes 311 СDI» д.н.з. НОМЕР_2 становить 20 м., довжина правого сліду гальмування 23.1 м. Сліди гальмування починаються на лівій крайній смузі руху в напрямку м. Житомира та закінчуються на крайній лівій смузі руху в напрямку м. Вінниці. Відстань від початку гальмування до місця зупинки автомобіля становить 75,6 м.(а.с.3-16 матеріалів кримінального провадження).

Відповідно до висновку судово-авто-технічної експертизи № 490а від 05.08.2016р. у дорожній ситуації що склалась, в діях водія автомобіля ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей п.12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку в виникненням події ДТП. Невідповідность же дій водія ОСОБА_5 п.12.4 ПДР України, не знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку в виникненням події ДТП, оскільки навіть при розрахунковій швидкості руху 68,0 65.8 км/год водій не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода терміновим гальмуванням, із зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода(а.с.119-122 матеріалів кримінального провадження).

В судовому засіданні судом було відтворено запис відеореєстратора з диску, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження. Із зазначеного відеозапису вбачається, що пішоход ОСОБА_6 почав перебігати дорогу перед автомобілем «Mercedes 311 СDI» д.н.з. НОМЕР_2 приблизно за 35-40 метрів. Після того, як пішоход практично знаходився на смузі зустрічного руху за подвійною суцільною лінією ліворуч від автомобіля, яким керував ОСОБА_5 , останній здійснив лівий поворот, пересік подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, і здійснив наїзд на ОСОБА_6 за подвійною суцільною лінією.

Співставляючи запис відеореєстратора з план-схемою до протоколу огляду місця події (а.с.16 матеріалів кримінального провадження), суд приходить до висновку, що зазначена план-схема відповідає фактичним обставинам справи. Запис відеореєстратора свідчить про те, що автомобіль, яким керував ОСОБА_5 , рухався зі швидкістю приблизно 80-100 км/год в темну пору доби( захід ОСОБА_11 18.06.2016 року о 21 год. 13 хв.).

Сідчий у постанові про закриття справи дійшов висновку, що зіткнення автомобіля відбулося з лівою стороною пішохода. Зазначений висновок суперечить висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 від 19.07.2016 року, згідно з яким при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_6 виявлено закритий перелом правого стегна в середній треті зі зміщенням.

Співствляючи запис відеореєстратора з план-схемою до протоколу огляду місця події та висновком судово-медичної експертизи, суд вважає, що зіткнення автомобіля могло відбутится з правою стороною пішохода, який перетнув подвійну суцільну лінію та розвернувся правою стороною до автомобіля, про що може свідчити перелом правого стегна

Крім того, суд вважає, що наїзд на пішохода міг відбутися за подвійною суцільною лінією саме в місці, де згідно з план-схемою до протоколу огляду ДТП знаходяться уламки пластмаси від автомобіля.

З запису відеореєстратора вбачається. що наїзд відбувся на лівій смузі руху в напрямку м. Вінниця після перетинання автомобілем подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки. В той же час в протоколі проведення слідчого експерименту (а.с.109-111 матеріалів кримінального провадження) зазначається, що наїзд відбувся на смузі руху на м. Житомир. Слідчим ці суперечності не усунуто. не проведено додатковий огляд місця події, не допитано свідків(очевидці ДТП), не встановлено осіб, які викликали швидку допомогу та бачили місце наїзду, не допитано працівників швидкої допомоги. які доставляли потерпілого в лікарню.

Призначаючи по справі судово- автотехничну експертизу, слідчий виходив лише з тих свідчень, які дав водій ОСОБА_5 під час слідчого експерименту. Зазначені вихідні дані і були використані експертом під час проведення експертизи, що потягло за собою дачу експертного висновку, який не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, з висновку судово- автотехничної експертизи (а.с.119-122 матеріалів кримінального провадження) вбачається, що швидкість руху пішохода становила 12,9 км/год, що дорівнює 3,58 м/сек, час руху пішохода до зіткнення становив 1.03 сек. Мінімальна швидкість руху автомобіля становила 65,8 км/год., що дорівнює 18.28 м/сек. Відтак за відрізок часу 1.03 секунди пішоход подолає відстань 3.68 м, а автомобіль 18,83 м. З урахуванням зазначених швидкостей руху зіткнення автомобіля і пішохода є неможливим.

Відтак суд приходить до висновку, що зазначені слідчим вихідні дані для проведення експертизи не відповідають дійсним обставинам справи.

В описовій частині судово- автотехничної експертизи експерт визначив, що допустимою в даний дорожніх умовах є швидкість руху автомобіля 60 км/год. В той же час експертом не була врахована темна пора доби та той факт, що при наявності вільної для руху правої смуги водій рухався у лівій смузі. У резолютивній частині висновку експерт вже посилається на те, що навіть при розрахунковій швидкості руху 68,0 65.8 км/год водій не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода терміновим гальмуванням, із зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, проігнорувавши при цьому, що максимально дозволена швидкість у світлу пору доби становить 60 км/год.

Судом встановлено, що експертом при наданні висновку не були враховані наступні вимоги Правил дорожнього руху:

п. 11.2. Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини. 11.4. На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше
дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на
призначений для зустрічного руху бік дороги.
11.5. На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту
ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості
швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Суд також вважає. що слідчим не були зібрані наступні докази, які мають значення для правильного вирішення справи:

-не отримано копію актового запису про смерть ОСОБА_6 ;

-не отримана довідка з метеостанції про видимість дороги на час скоєння ДТП;

-не встановлено точний час скоєння ДТП;

-не усунуто суперечності в показаннях свідків, водія. не проведено їх перехресний допит;

-не встановлено місце зіткнення автомобіля і пішохода, не встановлено, перетнув водій подвійну суцільну лінію до зіткнення чи після нього;

-не проведено додатковий огляд місця події у світлу пору доби, не допитано свідків (очевидці ДТП), не встановлено осіб, які викликали швидку допомогу та бачили місце наїзду, не допитано працівників швидкої допомоги. які доставляли потерпілого в лікарню;

-не усунуто суперечностей між протоколом огляду місця події та протоколом проведення слідчого експерименту, а саме: згідно протоколу ОМП довжина сліду гальмування становить 23 м., а згідно протоколу слідчого експерименту у момент виникнення небезпеки для руху автомобіль знаходився на відстані 5.7 м. від пішохода;

-не встановлено, чому від початку гальмування до місця зупинки автомобіля відстань складає 75.6 м., в той час як слід гальмування 23 м.;

-не вилучений відеореєстратор;

-не встановлений механізм виникнення перелому правого стегна у пішохода та отримання інших тілесних ушкоджень, не призначена комплексна експертиза та експертиза запису з відеореєстратора;

-не встановлено правильно місце проживання водія ОСОБА_5 та власника автомобіля.

Слідчий також не дав оцінку діям водія, який після виявлення перешкоди пішохода здійснив лівий поворот у бік пішохода, перетнувши подвійну суцільну смугу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження були порушені вимоги ст. 94 КПК України щодо всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження перед прийняттям відповідного процесуального рішення, а тому постанову слідчого СВ Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області від 23.08.2016 року про закриття кримінального провадження №0000504

від 19.06.2016 року у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України слід скасувати як необгрунтовану.

На підставі наведеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 303, ст.ст. 304, 306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити .

Скасувати постанову заступника начальника СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 23.08.2016 року про закриття кримінального провадження №0000504 від 19.06.2016 року та направити матеріали кримінального провадження у СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: підпис

Згідно оригіналу:

Слідчий суддя

Секретар

07.09.16 року.