27 жовтня 2016 року м. Хмельницький
В судове засідання представник ПП «Банкір» та прокурор не з'явились, про місце та час розгляду клопотання повідомлені належним чином.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник ПП «Банкір», яке подало до суду клопотання, та прокурор про час та місце розгляду клопотання повідомленні, в судове засідання не з'явились, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності учасників процесу на підставі наданих сторонами доказів.
Як вбачається із наданих матеріалів, слідчим СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.284, ч.1 ст.387 КК України.
Відповідно до ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об’єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень (ч.1). Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження – суд (ч.2). Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом (ч.6).
Строки, протягом яких має бути завершено досудове розслідування, визначенні ст.219 КПК України та залежать від дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Згідно з п.6 ч.2 ст.40, п.11 ч.2 ст.36 КПК України, уповноважені повідомляти особі про підозру виключно прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України, прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, а також те, що до повноважень слідчого судді не віднесено право встановлювати граничні строки проведення досудового розслідування кримінальних проваджень, що розслідуються за фактом та по яких жодній особі не було повідомлено про підозру, оскільки в даному випадку, у відповідності до норм КПК України, слідчий та прокурор самостійно визначають обсяг проведення досудового розслідування, тому підстави для задоволення клопотання ПП «Банкір» відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 26, 28, 110, 309 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.