АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/216/16 Справа № 695/1812/15-к Категорія: ст.291 КК УкраїниГоловуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

її адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги:

- прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та

- обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, гр. України, раніше не судиму, -

визнано винною та засуджено за ст. 291 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України її звільнено від відбуття цього покарання з випробуванням на іспитовий строк в 1 (один) рік.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_9 зобов`язано в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_9 не обирався.

Окрім того, стягнуто із ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 кошти в сумі 5913 грн. 26 коп. в порядку відшкодування матеріальної шкоди, 25000 грн. - в порядку відшкодування моральної шкоди та 2000 грн. в порядку відшкодування витрат на правову допомогу. Стягнуто із ОСОБА_9 кошти в сумі 811 грн. 46 коп. на користь держави в порядку відшкодування витрат на проведення експертиз.

Вирішена доля речових доказів.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, -

в с т а н о в и л а :
Як убачається із цього вироку, ОСОБА_9 визнано винною та засуджено за те, що 15.09.2014 р. близько 18 год. 20 хв., керуючи гужовим транспортом та рухаючись по польовій дорозі в напрямку вулиці Підгірної у с. Каленики Золотоніського району Черкаської області, не дотрималась п.п. 7.8, 12.3 Правил дорожнього руху України, і у момент виникнення перешкоди для руху, яку вона як водій об`єктивно спроможна була виявити, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки гужового транспорту, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_1 , що стояв на проїзній частині польової дороги в зустрічному напрямку. При цьому, його пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у виді травми лівої верхньої кінцівки з закритим переломом середньої третини лівої плечової кістки та травми лівої нижньої кінцівки з вивихом лівої гомілки, розривом капсули зв`язкового апарату, які у зв`язку з тривалим розладом здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Наслідки перенесеної травми лівої верхньої кінцівки у виді пост травматичної нейропатії променевого і серединного нервів лівої верхньої кінцівки, парезу м`язів-розгинання лівої кисті, з значно вираженим порушенням функції плечового суглобу, вираженим порушенням функції кисті; травми лівої нижньої кінцівки у виді пост травматичного деформуючого артозу лівого колінного суглобу з порушенням функції суглобу, в зв`язку зі стійкою втратою загальної працездатності у потерпілої ОСОБА_7 більше ніж на 33%, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляції прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 порушується питання про скасування вироку із-за м`якості призначеного покарання та про ухвалення нового вироку, за яким ОСОБА_9 призначити за ст. 291 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити її від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. На її обґрунтування апелянт посилається на те, що місцевий суд при призначенні покарання ОСОБА_9 не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, яка, на його думку, є підвищеною, а також тяжкість наслідків, що настали.

В апеляції обвинуваченої ОСОБА_9 ставиться питання про зміну вироку в частині призначеного покарання в бік його пом`якшення, до штрафу у виді двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., у зв`язку з тим, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивні характеристики, є матір`ю двох дітей, з 16-річного віку протягом 27 років працювала дояркою місцевого колгоспу, а після перенесеної операції є домогосподаркою. На досудовому слідстві активно сприяла розкриттю цього правопорушення. Окрім того, вона просить зменшити розмір стягнення грошового еквіваленту моральної шкоди з 25000 до 10000 грн., у зв`язку з тим, що позивачка його не обґрунтувала належними доказами та повністю скасувати рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу потерпілій її представником ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, та заперечила апеляцію обвинуваченої ОСОБА_9 ; обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_10 , які підтримали свою апеляцію та заперечили апеляцію прокурора; потерпілу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які заперечили ці апеляції і просили залишити вирок без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи зазначених апеляцій, колегія суддів судової палати вважає, що апеляція прокурора до задоволення не підлягає, а апеляція обвинуваченої підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Висновок місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у порушенні чинних на транспорті правил при обставинах, наведених у вироку, підтверджується зібраними, дослідженими та вірно оціненими доказами.

Її дії за ст. 291 КК України кваліфіковані вірно.

Ці складові вироку ніким не оскаржуються.

Стосовно призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , то на думку колегії суддів воно є занадто суворим.

Так, суд, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, врахував, але не в повній мірі:

- ряд пом`якшуючих обставин щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальних збитків,

- позитивні дані про особу обвинуваченої та те, що вчинений нею злочин середньої тяжкості є необережним.

За наявності ряду альтернативних покарань, передбачених санкцією статті 291 КК України, суд, не вмотивувавши свого рішення, віддав перевагу більш суворому покаранню у виді обмеження волі.

З огляду на вищезазначене, врахувавши всі обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає за можливе, без проведення часткового судового слідства, пом`якшити покарання обвинуваченій ОСОБА_9 до мінімального, що передбачене санкцією статті 291 КК України.

Скасовувати чи змінювати вирок місцевого суду в частині розв`язання цивільного позову за апеляційними доводами обвинуваченої колегія суддів підстав не вбачає.

Апеляція прокурора про м`якість призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_9 до задоволення не підлягає як така, що не є обґрунтованою та вмотивованою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч.1 п.2, 408ч.1п.1 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12. 2015 року щодо ОСОБА_9 за ст. 291 КК України змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши його.

Вважати ОСОБА_9 засудженою за ст. 291 КК України до штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

В решті залишити його без змін.

На ухвалу учасниками процесу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :