МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1671/16-к
Провадження № 1-кп-480/164/16
Вирок
Іменем України
11 липня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за обвинуваченням: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уроженця с.Северинівка, Іванівського району, Одеської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
Встановив:
28.04.2015 року ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 28.04.2015 року № 105 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального батальону даної військової частини.
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 12.06.2015 року № 11-РС ОСОБА_4 зараховано у розпорядження 235 Загальновійськового полігону оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 Сухопутних військ Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
1 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_4 » АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд.
30 травня 2016 року ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та розказав про свій злочин.
В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винними повністю і суду пояснив, що, дійсно 1 травня 2015 року самовільно залишив місце служби, на навчальному полігоні в АДРЕСА_2 , де він проходив військову службу. Але 30 травня 2016 року самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та розказав про свій злочин.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною вину обвинуваченого в інкримінованому йому діянні. Це підтверджується сукупністю наступних доказів.
Відповідно до наказу № 105 від 28.04.2015 року командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального батальону даної військової частини.
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 12.06.2015 року № 11-РС ОСОБА_4 зараховано у розпорядження 235 Загальновійськового полігону оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 Сухопутних військ Збройних Сил України.
Відповідно до акту службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_4 було проведено відповідну перевірку.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України самовільне залишення місця служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При обранні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 за місцем військової служби характеризується задовільно, раніше не судимий, повністю визнав свою вину і в скоєному щиро розкаявся.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у відношенні ОСОБА_5 можливо та доцільно призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України та встановленням обмежень, передбачених ст.76 КК України.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України суд,-
ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання - три роки позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - два роки, не вчинить нового кримінального правопорушення. У відповідності до ст..76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: