490/7816/16-к
н/п 1-кп/490/571/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше не судимого, проживає: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2015р. №144 призначено на посаду радіотелефоніста відділення командо-штабних машин радіо зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
ОСОБА_5 як військовослужбовець відповідно до вимог ст.9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1,3,п.8ст.6,п.2 ст.23,п.3 ст.24 Закону України"Про військовий обов`язок і військову службу" зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів(начальників);виявляти повагу до командирів(начальників) і старших за військовим званням; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; неухильно виконати виданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові;сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири(начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи(занять) протягом робочого(навчального) часу;дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про оборону України» особливий період це період функціональної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової» або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання Виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014р. на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлення туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матрос ОСОБА_5 достеменно було відомо і до часу не з`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
ОСОБА_5 08.05.2016 року о 22год 20хв. являючись військовослужбовцем Збройних сил України, маючи умисел тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, без поважних причин, діючи з прямим умислом з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків з військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини до 21.05.2016р. за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав повністю, і по суті пояснив суду, що в травні 2015р. він був призваний за мобілізацією Новомосковським-Магдоливовським РВК. Спочатку він проходив службу в Полтаві, потім його перевели на службу в Широкий лан, потім в АДРЕСА_2 у військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 . З грудня 2015р. по квітень 2016р. проходив службу в зоні анти терористичної операції, в секторі "М". В травні 2016р. він прибув до в/ч. В цей час в сім?ї з дружиною в нього виникли проблеми, його сім?я була на межі розпаду, тому коли йому 08 травня 2016р. дали звільнення, то він поїхав додому в м.Новомосковськ, щоб вирішити питання своєї сім?ї, проблеми з дружиною. Він не звертався до командування частини із просьбою надати відпустку, оскільки був в поганих стосунках з командиром, та був впевнений, що відпустку йому не нададуть. Назад до в/ч він вернувся 21 травня 2016р., з?явився з повинною. В скоєному розкаюється, просив суд його суворо не наказувати.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України підтверджується і іншими доказами:
-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 05.06.2015р. згідно якої ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 поставлений на всі види забезпечення;

-протоколом прийняття усної заяви про з`явлення із зізнанням від 01.08.2016р. згідно якого ОСОБА_5 заявив про те, що бажає добровільно заявив про вчинення ним злочину;

-довідкою №53/20 від 05.12.2015р. та військовим квитком згідно якої ОСОБА_5 перебував на службі в військовій частині НОМЕР_1 , з 28.01.2016р. по 30.04.2016р. приймав участь в АТО на території Донецької та Луганської області;

-довідкою військово-лікарської комісії №114/523 від 05.05.2015р. згідно якої ОСОБА_5 визнано здоровим, медичний огляд проведено 005.05.2015р.;

-листом №1118 від 14.07.2016р. згідно якого ОСОБА_5 22.04.1979р.на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебуває, з 09.05.2016р. по 14.07.2016р. до лікарської установи не звертався.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані правильно за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує пом`якшуючі обставини - визнання своєї вини, обтяжуючих вину ОСОБА_5 обставин - суд не вбачає. Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 який за місцем проживання характеризується добре, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, розкаявся, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_5 обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323 -324 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1(один) рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя