Справа № 605/152/16-к
ВИРОК
Іменем України
"28" листопада 2016 р. Підгаєцький районний суд
Тернопільської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №605/152/16-к про обвинувачення
ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, одруженої, непрацюючої, раніше судимої 11 грудня 2015 року Підгаєцьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 100 годин,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_3
Обвинувачена ОСОБА_3 будучи засудженою вироком Підгаєцького районного суду від 11 грудня 2015 року, копію якого вона отримала в день його ухвалення, який не оскаржувався і набрав законної сили, до громадських робіт на строк 100 годин, а також будучи проінформованою старшим інспектором Підгаєцького районного сектору КВІ УДПтСУ в Тернопільській області про порядок, умови виконання відбування вищезазначеного покарання та наслідки її ухилення від відбування громадських робіт, переслідуючи злочинний намір спрямований на ухилення від відбування даного покарання, 21 січня 2016 року вислухавши проведений сільським головою с. Угринів Підгаєцького району іструктаж, умисно, з метою ухилення від відбування призначеного їй судом покарання, безвідповідально поставившись до покаладених на неї обов`язків, без поважних на те причин, пішла додому, при цьому не відпрацювавши 4 години визначених громадських робіт.
Крім цього, обвинувачена достовірно знаючи, що вона зобов`язана відбувати вищезазначене покарання та з`являтись до Угринівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області для виконання покладених на неї робіт, 22, 25, 26 січня 2016 року умисно, без поважних причин, для відпрацювання громадських робіт не з`являлась.
26 січня 2016 року старшим інспектором Підгаєцького районного сектору КВІ УДПтСУ в Тернопільській області в приміщенні службового кабінету, обвинуваченій ОСОБА_3 було винесено попередження, про те, що у разі порушення порядку і умов відбування покарання, її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.
27, 28, 29 січня 2016 року ОСОБА_3 о 09 год. 00 хв. з`являлась до Угринівської сільської ради Підгаєцького району та працювала згідно графіку на території сільської ради, відпрацювавши при цьому 12 годин громадських робіт із 100 годин громадських робіт.
Надалі обвинувачена достовірно знаючи, що вона зобов`язана відбувати вищезазначене покарання та з`являтись до Угринівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області для виконання покладених на неї робіт, з 01 по 05 лютого включно, з 08 по 11 лютого включно, з 16 по 19 лютого включно, з 22 по 26 лютого 2016 року включно, умисно, без поважних причин, для відпрацювання громадських робіт не з`являлась.
За час відбування покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, ОСОБА_3 фактично відпрацювала лише 12 годин громадських робіт.
Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України визнала повністю, щиро розкаялась та показала, що зі 100 годин громадських робіт призначених їй за вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2015 року, вона відпрацювала лише 12 годин громадських робіт, оскільки решту не бажала відпрацьовувати. Просить її суворо не карати.
Обвинувачена ОСОБА_3 визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилась зі всіма зібраними під час досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилась від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд прийшов до переконання, про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, дії якої вірно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України, тобто, ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Санкцією ч.2 ст.389 КК України передбачено покарання у виді арешту або обмеження волі.
Відповідно до ч.3 ст.60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.
Згідно ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 має дитину 2014 року народження ОСОБА_5 , а також знаходиться на 29 тижні вагітності, що вбачається із довідки виданої Підгаєцькою ЦРКЛ за №785 від 08 листопада 2016 року, тобто остання входить у перелік осіб, яким згідно зі ст.ст. 60, 61 КК України не може бути призначено покарання у виді арешту або обмеження волі.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання роз`яснено, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, без призначення їй покарання.
Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: ОСОБА_1