Справа № 639/5062/16-к
1-кп/639/346/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2016 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Харківської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 04.03.2004 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 21.04.2005 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 27.12.2012 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 28.10.2015 згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2015 умовно достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 2 місяці 4 дні, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисних злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість знову скоїв тяжкий корисний злочин за наступних обставин.
ОСОБА_4 , 20 лютого 2016 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, діючи за попередньою змовою із іншою особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих спонукань, прибули до будинку АДРЕСА_2 з метою скоєння крадіжки металобрухту, який знаходився у приміщенні будинку.
ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, разом із іншою особою, відкривши вхідні двері будинку, які не були зачинені, проникли до квартири АДРЕСА_3 , де попередньо упевнившись, що мешканці вдома відсутні, та за їх діями ніхто не спостерігає, увійшли до спільної кухні, потерпілої ОСОБА_5 та її сусідки ОСОБА_6 , де побачили пральну машинку марки «Samsung WF 8598 NMW9».
В цей час у ОСОБА_4 , разом із іншою особою, виник злочинний умисел спрямований на викрадення вищевказаного майна.
ОСОБА_4 та інша особа, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, діючи узгоджено, з корисливих мотивів, таємно заволоділи майном потерпілої ОСОБА_5 : пральною машинкою марки «Samsung WF 8598 NMW9», вартістю 4600 гривень, а також металевим посудом, а саме: каструлею алюмінієвою, об`ємом 7 літрів, вагою 1,5 кг., каструлею алюмінієвою з кришкою, об`ємом 3 літри, вагою 1 кг., друшляком алюмінієвим, вагою 500 грамів, алюмінієвими комплектуючими від м`ясорубки у вигляді алюмінієвої ручки, вагою 150 грамів та основної гайки, вагою 350 грамів, чавунною качатницею, об`ємом 3,5 літри, вагою 2,5 кг., тарілками алюмінієвими, вагою 250 грам, загальною вартістю 93 гривні 75 коп., а всього майном потерпілої на загальну суму 4693 гривні 75 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 1538 від 14 березня 2016 року, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив суду, що він неофіційно працює у фірмі, яка встановлює металопластикові вікна та двері. Разом із ним працює хлопець на ім`я ОСОБА_7 . Вони разом ходять по домівках та пропонують придбати вказані вироби. 20 лютого 2016 року він, разом із ОСОБА_7 знаходились у кафе за адресою м. Харків, вул. Полтавський Шлях. Олександр згадав, що декілька днів тому, пропонував придбати продукцію за адресою АДРЕСА_2 і запропонував йому, піти за цією адресою, та вкрасти металевий посуд, щоб здати його у пункт прийому. Він погодився, оскільки в них не було грошей, і вони пішли за вищевказаною адресою.
Близько 19-30 год., вони прийшли до будинку, відкрили вхідні двері, так як вони не були закриті на замок, відкрили вхідні двері на загальну кухню, побачили там пральну машинку, білого кольору, марки «Самсунг», яку вирішили вкрасти. ОСОБА_7 відкрутив шланг пральної машинки і, взяв покривало, яке знаходилось на кухні, в яке вони загорнули машинку та винесли її з будинку. Також з собою вони взяли три алюмінієві каструлі та ще якийсь метал. Він, подзвонив знайомому, який допоміг їм нести це майно, а також знайомому на прізвище ОСОБА_8 , який володіє пунктом прийому металобрухту на АДРЕСА_4 та запропонував йому купити пральну машинку і каструлі. ОСОБА_8 , погодився і вони віднесли все до нього. ОСОБА_8 сказав, що перевірить пральну машинку та розрахується з ними вранці і вони пішли додому.
21 лютого 2015 року, приблизно о 10 год. вони зустрілися у ОСОБА_9 , і останній дав їм 600 гривень, які вони розділили та він поїхав на роботу.
Виручені гроші він витратив на їжу та алкогольні напої.
У скоєному щиро кається, судові витрати визнає в повному обсягу, до працівників поліції претензій не має, просить суд не призначати йому надто суворе покарання.
Крадіжку скоїв через скрутне матеріальне становище.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила в судовому засіданні, що вдень 20 лютого 2016 року вона знаходилась вдома. Близько 18 год., вона пішла в гості до своєї сестри ОСОБА_10 , яка живе в тому ж будинку, поверхом нижче. Вхідні двері, на загальну кухню квартири, на замок не закривала, оскільки вдома знаходився її чоловік. Також вдома знаходились її донька ОСОБА_11 і її чоловік. Близько 20-15 год. вона повернулася додому і виявила пропажу пральної машинки марки «Самсунг», двох алюмінієвих каструль, алюмінієвого друшляка, комплектуючих для м`ясорубки, чавунної качатниці, алюмінієвої тарілки, двох емальованих тарілок, і покривала. Зі столу на веранді також зник блок зарядки для акумуляторних батарей, який їй не належав, після чого вона викликала співробітників поліції.
До обвинуваченого ОСОБА_4 претензій не має, при призначенні останньому покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини по справі, судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, з урахуванням думки прокурора, потерпілої, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та вивченням матеріалів справи щодо долі речових доказів по справі, судових витрат та даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 і кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у житло.
Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих покарання обставин, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він із середньою освітою, не одружений, офіційно не працює, раніше судимий: 04.03.2004 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 21.04.2005 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 27.12.2012 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 28.10.2015 згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2015 умовно достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 2 місяці 4 дні, має постійне місце мешкання в Харківській області, за місцем мешкання характеризується задовільно, за місцем утримання під вартою характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання та відсутність претензій до нього, роль обвинуваченого у вчиненні злочину і, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України та призначенням остаточного покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання знову призначеного покарання із невідбутою частиною покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 27.12.2012, оскільки зазначений злочин був вчинений ним після винесення останнього за часом вироку.
Виходячи з вимог ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що вказане покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і, попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне залишити без змін у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань №27.
Відшкодування судових витрат, вартості проведення експертних досліджень по справі суд на підставі ст.ст.122, 126 КПК України, покладає на обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді - 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання знову призначеного покарання з невідбутою частиною покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 27.12.2012 у вигляді 1 року позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 залишити без змін, у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань №27.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня обрання йому міри запобіжного заходу, а саме з 04 травня 2016 року.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, з часу обрання запобіжного заходу 04 травня 2016 року по дату винесення вироку.
Речові докази: пральну машинку марки «Samsung WF 8598 NMW9», яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , - повернути останній, як законному власнику;
CD-R диск із інформацією від оператора АТ «Київстар Дж. Ес. Ем.», який знаходиться в матеріалах справи, - зберігати в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, ОСОБА_4 , який тримається під вартою, у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1