В И Р О К
іменем України
"14" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва угоду про примирення, укладену між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілим ТОВ «Зара Україна» в особі представника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні ЄРДР № 0008180 від 12.06.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працює, незаміжньої, зареєстрованої та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 12.06.2016 року приблизно о 20:00 годині перебувала в приміщенні торгового залу магазину «Зара», який розташований в ТЦ «Скай Молл» за адресою: м. Київ, проспект Ватутіна, 2-т, де у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з даного магазину, та обернення його на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_5 переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з торгових полиць магазину товар який належить ТОВ «Зара Україна», а саме: сукню жіночу ТОВ «Зара Україна» (артикул 0/4043/067/251/02), 1 шт., закупівельною вартістю 648 грн.35 коп.; блузку жіночу ТОВ «ЗараУкраїна» (артикул 7903/053/044/03), - 1 шт., закупівельною вартістю 615 грн.27 коп., та з вищевказаними речами направилася до примірочної, що в приміщенні магазину «Зара». Перебуваючи в приміщенні примірочної, ОСОБА_5 , одягнула речі належні ТОВ «Зара Україна», а поверх них одягла свій одяг, в якому прийшла до магазину «Зара». Не маючи наміру розрахуватись за вищевказаний товар, виконавши усі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_5 направилася до виходу з приміщення даного магазину. Але злочин не було доведено до кінця, з причин, що не залежали від волі обвинуваченої, оскільки коли вона проходила повз антикрадіжні ворота, якими обладнаний вихід з магазину, спрацювала антикрадіжна сигналізація і ОСОБА_5 було зупинено працівниками охорони магазину «Зара».
Своїми протиправними діями, які полягали у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 намагалася спричинити ТОВ «Зара Україна» матеріального збитку на загальну суму 1 263 гривні 62 копійки.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
24 червня 2016 року у даному кримінальному провадженні між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілим ТОВ «Зара Україна» в особі представника ОСОБА_4 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою підозрювана та потерпілий в особі представника за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію дій підозрюваної за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, завданої потерпілому, який не має до підозрюваної матеріальних претензій, у зв`язку з поверненням йому викрадених речей, при цьому підозрювана ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке підозрювана ОСОБА_5 повинна понести за вчинене нею кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та отримана згода підозрюваної на призначення їй такого покарання.
Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній та представнику потерпілого.
Розглядаючи, в порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між підозрюваною та представником потерпілого дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченій, узгоджене в угоді, покарання та інші, передбачені угодою, заходи.
Обвинувачена ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні просять затвердити угоду про примирення, укладену між ними 24.06.2016 року, та призначити обвинуваченій, узгоджену між ними, міру покарання. При цьому представник потерпілого підтвердив, що йому роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди. До того ж зазначила, що здатна реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винною, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між обвинуваченою та представником потерпілого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст, укладеної з потерпілим в особі представника, угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, представник потерпілого, в свою чергу, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, що визначені положеннями ст. 65 КК України.
На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілим ТОВ «Зара Україна» в особі представника ОСОБА_4 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), однак свій злочинний умисел до кінця довести не змогла з причин, що не залежали від її волі, тому її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.
Згідно положень угоди про примирення ОСОБА_5 слід призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
У зв`язку з тим, що матеріальна шкода, завдана потерпілій, обвинуваченою відшкодована, цивільний позов у провадженні не заявлено.
Керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 469, 473 - 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 24 червня 2016 року у кримінальному провадженні за №1-кп/755/812/16, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0008180 від 12.06.2016 року, укладену між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілим ТОВ «Зара Україна» в особі представника ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй, узгоджене між сторонами угоди про примирення від 24.06.2016 року, покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що на день постановлення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не обирати.
Жіночу сукню та жіночу блузку залишити у власності ТОВ «Зара Україна».
Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, представнику потерпілого та прокурору.

Суддя: