Єдиний унікальний номер 242/1219/14-к Номер провадження 11-кп/775/290/2016

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області кримінальне провадження № 0000049 від 16.02.2014 року за апеляційною скаргою прокурора Донецької області ОСОБА_7 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 05 травня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Цукурине, Селидівської міської ради, Донецької області, громадянку України, із середньою освітою, заміжню, не працюючу, раніше не судиму, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання у вигляді одного року обмеження волі з випробуванням на один рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано не виїжджати за межи України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Цукурине Селидівської міської ради, Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання у вигляді одного року обмеження волі з випробуванням на один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано не виїжджати за межи України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

16.02.2014 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вугілля, яке знаходилось у залізничних вагонах у складі вантажного потягу, який знаходився на 4 колії станції Цукуриха ДП «Донецька залізниця», яка розташована в адміністративно територіальних межах смт. Цукирине Селидівської міськради Донецької області, в пішому порядку прибув з останньою на вказану колію станції Цукуриха , після чого, перебуваючи на 4-й колії станції Цукуриха, з корисливих мотивів та з метою наживи, шляхом вільного доступу, упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 по технологічним сходам залізли до вагону №56398589, який знаходився у складі вантажного потягу №3504, розташованого на 4 колії ст. Цукуриха, з якого протягом однієї години руками скинули на землю вугілля кам`яне марки «Г» загальною вагою 560 кг, вартістю 486,60 грн. за 1 тону без НДС, на загальну суму 272, 50 гривень, що належить ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Після чого, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір, а саме з метою привласнення скинутого вугілля, злізли з вагону№56398589, після чого наповнили та ув`язали проволокою 12 (дванадцять) мішків з вугіллям, які попередньо заготовила та взяла з собою ОСОБА_6 . Далі, ув`язавши всі мішки ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 по одному мішку перетягнули їх до прилягаючої лісосмуги, яка розташована приблизно в 10 метрах на північ від початку 4 колії станції Цукуриха, після чого ОСОБА_8 пішов за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , щоб взяти мотоцикл марки «КМЗ Днепр 11» з метою перевезти викрадене вугілля, а ОСОБА_6 в цей час залишилась біля викраденого вугілля. Через деякий час ОСОБА_8 на мотоциклі марки «КМЗ Днепр 11» повернувся до місця знаходження викраденого вугілля, де спільно з ОСОБА_6 навантажив на платформу мотоциклу марки « КМЗ Днепр 11» 8 (вісім) мішків наповнених вугіллям, залишивши при цьому у вказаній лісопосадці 4 мішки з викраденим вугілля та маючи намір їх перевезти у найближчий час, після чого ОСОБА_8 відвіз 8 мішків з вугілля на адресу мешкання матері ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_4 , де в наслідку він разом з ОСОБА_6 звантажили 6 (шість) мішків наповнених вугіллям у дворі, та мали намір у послідуючому звантажити ще 2 (два) мішка з вугіллям, які залишилися на платформі мотоциклу, при цьому ОСОБА_6 вчинила усі дії, які вважала за необхідне для доведення злочину до кінця, а саме розпорядитись викраденим вугілля, проте злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , оскільки останні були затримані працівниками міліції та працівниками ВОХР.

На вирок суду прокурором Донецької області ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Селидівського міського суду Донецької області від 05 травня 2014 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити останню від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін. Зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 має дитину 2006 року народження, якій на час постановления вироку не виповнилось 14 років, а за таких обставин, обвинуваченій не могло бути призначено покарання у виді обмеження волі, тобто суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та всупереч вимогам ст. 61 КК України призначив обвинуваченій покарання у виді обмеження волі. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, його конкретні обставини, пов`язані з викраденням майна групою осіб, дані про особу обвинуваченої, яка не працює, характеризується задовільно вважає, що їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Вирок суду щодо ОСОБА_8 не оскаржується.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам, підтверджені зібраними доказами, які ретельно досліджені, всебічно перевірені, належно оцінені та детально за змістом викладені судом у вироку та ніким в цій частині не оскаржуються.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія судді вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність щодо ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини кримінального закону.

Згідно з ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 має дитину 2006 року народження, якій на час постановления вироку не виповнилось 14 років.

За таких обставин, обвинуваченій не могло бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Тобто, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог ст.ст. 409, 413, 420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 і ухвалення апеляційним судом нового вироку.

При призначенні покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.. 65 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнала свою вину.

Як обставину, яка пом`якшує покарання суд визнав її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

З урахуванням сукупності перелічених обставин, колегія судді дійшла висновку про призначення покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі та вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Тому, на підставі ст. 75 КК України звільняє її від відбуття покарання з випробуванням із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Донецької області задовольнити.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 05 травня 2014 року, яким ОСОБА_6 в визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межи України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3