АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 21 листопада 2016 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року,
за участі: прокурора представника ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду частково задоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та накладено арешт на грошові кошти у сумі 1 990 700 грн., що є еквівалентом 170 000 доларів США, які належать підозрюваному ОСОБА_9 та фактично знаходяться у ОСОБА_6 (РНОКПП) НОМЕР_1 , оскільки внесені ОСОБА_9 в якості першого внеску за житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що на зазначені грошові кошти з метою подальшого відповідального зберігання, як речового доказу слід накласти арешт. Разом з тим відмовив у частині задоволення клопотання щодо зобов`язання ОСОБА_6 негайно передати старшому слідчому 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 грошові кошти, оскільки положеннями ст.ст. 170-173 КПК України не передбачено зобов`язувати будь-кого на передачу майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати та постанови нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, та такою, що не відповідає вимогам КПК України.
Посилається в своїй апеляційній скарзі на те, що на момент винесення постанови про визнання грошових коштів речовими доказами, зазначені кошти не були у ОСОБА_6 , а відтак, на думку представника, відсутні підстави для накладення арешту.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, пояснивши, крім цього, що вищезгадані кошти ніким не виявлялись і не вилучались, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню відповідно до ст. 3 КПК України.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 29 жовтня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000341, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КПК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що з січня 2015 року до теперішнього часу на виконання спільного злочинного задуму ОСОБА_9 перебуваючи на посаді заступника секретаря ГО «Молода республіка» м. Шахтарська та Шахтарського району, здійснює фінансове та організаційне сприяння при створенні та під час діяльності ГО «Молода республіка», а саме фінансує та організовує заходи направлені на популяризацію «ДНР» її керівників, у т.ч. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також героїзацію незаконних військових формувань «Сомалі», «Спарта» у т.ч. окремих її ватажків «Гіві» та «Моторола». які проводяться в приміщеннях навчальних закладів із залученням учнів та матеріально технічних можливостей зазначеного навчального закладу. В ході вказаних заходів ОСОБА_9 проводить агітацію направлену на підтримку терористичної організації «ДНР» та її структурної одиниці ГО «Молода республіка», а також виховання молоді у дусі ненависті до України, як держави. Крім того, ОСОБА_9 з використанням адміністративного ресурсу навчальних закладів м. Шахгарськ здійснює вербування молоді із числа мешканців Донецької області, у т.ч. Шахтарською педагогічного училища, для участі в ГО «Молода Республіка», а також подальшого їх використання для проведення передвиборчої агітації - за кандидатів до самопроголошених органів псевдо утворень «ДНР».

Так, з травня 2015 року ОСОБА_9 організував та брав безпосередню участь в урочистих заходах, які провадилися в м. Шахтарськ Донецької області за участю представників «ДНР» та місцевої злочинної (нелегітимної) влади, а саме займався підготовною та керував організацією проведення вказаного заходу за участю учнів навчальних закладів, а також показуючи особистий приклад, брав участь у спільних виступах із представниками ГО «Молода республіка» та «ДНР» використовуючи при цьому наявну у нього агітаційну символіку зазначених організацій, що підтверджує причетність ОСОБА_9 до діяльності у терористичній організації «ДНР», тобто до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КПК України.
11 липня 2016 року за вказаним фактом протиправної діяльності ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
За інформаційною довідкою з Державного реєстру № 54356309 від 01 березня 2016 року житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНКПП НОМЕР_1 ).
Відповідно до попереднього договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки серії НАВ 132386 від 09 липня 2014 року ОСОБА_9 сплатив ОСОБА_6 1 990 700 грн., що є еквівалентом 170 000доларів США, при підписанні договору.
Допитаний як свідок ОСОБА_6 підтвердив зазначену інформацію та повідомив, що зазначені грошові кошти були одразу сплачені ОСОБА_9 в момент підписання попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
11 липня 2016 року грошові кошти у сумі 1 990 700 грн., що є еквівалентом 170 000 доларів США, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000341 від 29 жовтня 2015 року.
26 серпня 2016 року старший слідчий 3 відділу 1 першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказані грошові коштів, які визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000341 з метою забезпечення їх збереження та виключення можливості передачі і відчуження іншими особами, а також з метою забезпечення можливого цивільного позову та конфіскації майна у підозрюваного. Крім того, просив зобов`язати ОСОБА_6 або уповноважену ним особу, негайно передати старшому слідчому в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_8 готівкові кошти у розмірі 1 990 700 грн., що є еквівалентом 170 000 доларів США, з метою їх подальшого відповідального збереження, як речового доказу.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року вищевказане клопотання старшого слідчого задоволено частково та накладено арешт на вказані грошові кошти, у задоволення решти клопотання відмовлено.

Разом з тим, відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є, зокрема, і речові докази.

Це означає, що доказами можуть бути лише фактичні дані, отримані в результаті проведення слідчих (розшукових), негласних (розшукових) дій, які передбачені КПК України, і в тому порядку, як це передбачено відповідною процесуальною дією.
У статті 223 КПК викладені загальні умови щодо проведення таких дій (мета, підстави, участь і присутність осіб, інтереси яких можуть бути порушені або обмежені, час і місце їх проведення, участь у проведенні слідчої (розшукової) дії осіб, які їх ініціювали, участь понятих, недопущення проведення слідчих (розшукових) дій після закінчення строків досудового розслідування). Крім того, кримінальним процесуальним законом конкретизована процесуальна форма проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема, огляду, відповідно до ст. 237 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом.
Предмети, які можуть бути речовими доказами, зокрема виявляються під час проведення слідчих (розшукових) та слідчих негласних (розшукових) дій - огляду, обшуку та ін. При цьому вони відповідно до вимог ст. 237 КПК України оглядаються, можуть бути сфотографовані. Лише після того як слідчий, прокурор встановлять належність предметів до кримінального провадження, вони складають мотивовану постанову про приєднання предметів до справи як речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Проте, на думку колегії суддів, зазначена процесуальна дія, а саме визнання вказаних у клопотанні грошових коштів речовим доказом, вчинена з грубим порушенням вищезазначених вимог КПК України, оскільки прокурор, перед винесенням вказаної постанови, не провів жодних слідчих дій, зокрема і огляду зазначених грошових коштів та складання відповідного протоколу, що є грубим порушенням кримінального процесуального закону.

Дані обставини не була враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, що на думку колегії суддів є істотним порушенням вимог КПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна має бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна не взяв до уваги, що воно не відповідає вищевказаним вимогам закону.

Зокрема, слідчий суддя не врахував, що клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна, всупереч вимогам чинного процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту речовим доказом.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором надано акт про неможливість виконання оскаржуваної ухвали слідчого судді зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_6 , ознайомившись з зазначеною ухвалою слідчого судді 26 жовтня 2016 року заявив, що виконати дану ухвалу він не може, оскільки на момент ознайомлення з зазначеним рішенням суду та на даний час грошові кошти в сумі 1 990 700 грн., що є еквівалентом 170 000 доларів США, в нього відсутні, оскільки були витрачені ним на власні потреби до того, як ОСОБА_9 вчинив інкриміновані йому протиправні дії.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні вищезгаданого клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст. 171 КПК України, і при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2016 року, - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2016 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та накладено арешт на грошові кошти у сумі 1 990 700 грн., що є еквівалентом 170 000 доларів США, які належать підозрюваному ОСОБА_9 та фактично знаходяться у ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), і які внесені ОСОБА_9 в якості першого внеску за житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а у задоволення решти клопотання відмовлено, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_7 про накладення арешту на грошові кошти у сумі 1 990 700 грн., що є еквівалентом 170 000 доларів США, які належать підозрюваному ОСОБА_9 та фактично знаходяться у ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), внесені ОСОБА_9 в якості першого внеску за житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та про зобов`язання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або уповноважену ним особу, негайно передати старшому слідчому ОСОБА_8 вказані готівкові кошти -відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3834/2016 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1