ВИРОК
Іменем України
15.06.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000144 від 29.03.2015 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, уродженця с.Грязновка Куркінського району Тульської області Російської Федерації, громадянина України, пенсіонера, з вищою освітою, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И В:
28 березня 2015 року приблизно о 19 год. 20 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO T13110» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Львові по вул. Городоцькій, 205 в напрямку вулиці Кульпарківської, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року, а саме: Р.1 п.1.5 та п. 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»; «пішохідний перехід»); Р.2 п. 2.3 (підпункти «б» та «д») та Р. 12 п. 12.3, Р.18 п.п. 18.1, які виразились в тому, що рухаючись вказаним транспортним засобом, який перебував у технічно-справному стані, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому зліва на право відносно напрямку руху транспортного засобу переходила проїзну частину дороги пішохід ОСОБА_7 та при виникненні небезпеки для руху вказаного пішохода, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка в результаті цього отримала тілесні ушкодження.
Внаслідок наїзду ОСОБА_7 , згідно висновку експерта №118 судово-медичної експертизи від 23.04.2015 року отримала травматичні пошкодження: забій головного мозку легкого ступеня, закритий перелом кісток тазу справа, закритий перелом обох кісток верхньої третини правої гомілки, відкритий перелом правої плечової кістки в нижній третині, рану задньої поверхні правого ліктьового суглобу, травматичний плексит лівого плечового сплетіння, ускладнені травматичним шоком важкого ступеня, постгеморалічною анемією, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 та ТДВ "Експрес Страхування" в порядку ст. 128 КПК України про стягнення солідарно 33 181, 32 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди. А також, комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги м. Львова заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 в сумі 19 536 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень) 40 коп. витрати на лікування потерпілої.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 28.03.2015 року, приблизно о 19 год. 20 хв., він, керуючи автомобілем марки «DAEWOO T13110» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись у м. Львові по вул. Городоцькій, 205, порушив вимоги ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, вказав, що не побачив пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину дороги по пішохідному переході і яку він об`єктивно спроможний був виявити, розуміє, що призвело до створення аварійної обстановки і, як наслідок, до наїзду на потерпілу. Додатково пояснив, що швидкість автомобіля була незначною 30-35 км/год., видимість погана, падав дощ. На місце ДТП відразу приїхала швидка допомога, він також провідував потерпілу в лікарні, тричі купляв ліки та фінансову допомогу, згодом надавав також кошти в розмірі 3 000, 00 грн. та 5 062, 92 грн., а всього приблизно 10 000, 00 грн. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суд не карати його суворо. Цивільні пози визнає частково, зазначив, що частково надавав кошти на лікування та в подальшому відшкодує заподіяну шкоду, в порядку узгодженому з потерпілою. У скоєному щиро розкаявся.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина доводиться дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

Зокрема, показами представника потерпілої, наданими в судовому засіданні, згідно яких останній пояснив, що внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, була госпіталізована до КМКЛ швидкої медичної допомоги, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 28.03.2015р. по 13.05.2015р., та в подальшому переведена до Судововишнянської комунальної міської лікарні де перебувала на стаціонарному лікуванні з 14.05.2015р. до 15.06.2015р. Потерпілій призначено першу групу інвалідності. За час перебування в медичних закладах потерпілій було проведено ряд операцій та процедур, всі ліки купували за призначенням лікарів. Кошти та ліки надані потерпілій обвинуваченим ОСОБА_6 включені в суму заявлених позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Поясненнями наданими в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка показала, що потерпіла ОСОБА_8 внаслідок ДТП тривалий час перебувала на лікуванні., окрім перенесених фізичних страждань її мама також постійно перебуває у стресовому стані, не має можливості працювати та потребує постійного догляду.
Протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 28.03.2015 року та схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди а.с. 7-17.
Висновком експерта КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи №118/2015 від 23.04.2015 року, згідно якого судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 отримала травматичні пошкодження: забій головного мозку легкого ступеня, закритий перелом кісток тазу справа, закритий перелом обох кісток верхньої третини правої гомілки, відкритий перелом правої плечової кістки в нижній третині, рану задньої поверхні правого ліктьового суглобу, травматичний плексит лівого плечового сплетіння, ускладнені травматичним шоком важкого ступеня, постгеморалічною анемією, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, - суд оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відтак, проаналізувавши докази надані стороною обвинувачення, належним чином перевірені та оцінені судом в ході судового розгляду, покази самого обвинуваченого, вислухавши думку прокурора, захисника, представника потерпілої, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України в судовому засіданні доведена повністю.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відтак, суд, враховує особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризуючі дані обвинуваченого, згідно представлених суду документів - виключно позитивних, те що на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває та наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, виконуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" та приходить до висновку, що перелічені обставини вказують на те, що обвинувачений має здатність виправитися без реального відбування покарання та вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення.
Також судом встановлено, що внаслідок ДТП, що сталася з вини обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 було заподіяно травматичні пошкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, у зв`язку з чим остання перебувала на стаціонарному лікуванні в реанімаційному та 2-травматологічному відділеннях Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою м.Львів, вул.І.Миколайчука, 9 з 28.03.2015 р.- 13.05.2015 р., на її лікування затрачені державні кошти в сумі 19 536 грн., 40 коп. Дана обставина підтверджується довідкою Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №43 від 27.05.2015 року.
Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_6 слід стягнути на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою м.Львів, вул.І.Миколайчука, 9 витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 19 536 грн., 40 коп.
Цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 суми заподіяної моральної та матеріальної шкоди слід задоволити частково. У відповідності до вимог ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, з урахуванням ступені тяжкості отриманих останніми тілесних ушкоджень, та пов`язаних з ними глибини та тривалості фізичних страждань, суд приходить до переконання, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 35 706, 37 грн. та моральну шкоду в сумі 40 000 грн., а всього 75 706 (сімдесят п`ять тисяч сімсот шість гривень) 37 коп. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди з ТДВ «Експрес Страхування» залишити без розгляду, оскільки позов заявлений передчасно.
Відповідно до положень ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, речовий доказ - автомобіль «DAEWOO T13110» реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_6 - залишити власнику.
Витрати, пов`язані із залученням експертів НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області у зв`язку з проведенням експертиз на загальну суму 3700,62 грн. стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на 1 (один) рік.
ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного виду покарання строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 35 706,37 грн. та моральну шкоду в сумі 40 000 грн., а всього 75 706 (сімдесят п`ять тисяч сімсот шість гривень) 37 коп.
Цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди з ТДВ «Експрес Страхування» - залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою м.Львів, вул.І.Миколайчука, 9 витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 19 536 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень) 40 коп.
Витрати пов`язані із залученням експертів НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області у зв`язку з проведенням експертиз на загальну суму 3700,62 (три тисячі сімсот гривень) 62 коп. стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави.
Речовий доказ - автомобіль «DAEWOO T13110» реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_6 - залишити власнику.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Франківський районний суд м.Львова.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1