Єдиний унікальний номер 226/997/14-к
Номер провадження 11-кп/775/556/2016

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21.06.2016р. колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому в місті Бахмуті апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок судді Димитриаського міського суду Донецької області від 10 листопада 2014 року , яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Димитрів Донецької області, українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючий, не одружений, має малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , судимого:

20.07.2009р. Ворошиловським районним судом м. Донецька за ст.190 ч.1 КК України до громадських робіт строком 60 годин;

25.12.2013р. Димитровським міським судом Донецької області за ст.186 ч.2 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців,

мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ст.185 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_8 , ст.185 ч.3 КК України у відношенні ОСОБА_9 , ст.186 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_10 та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених: ст.185 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_8 , ст.185 ч.3 КК України у відношенні ОСОБА_9 , ст.186 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_10 .

Визнано винним за ст.185 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; за ст.190 ч.2 КК України та призначено покарання за ст.190 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за ст.186 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.70 ч.4 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком за ст.185 ч.2 КК України, та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Димитровського міського суду Донецької області від 25.12.2013р., та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.70 ч.ч.1, 2 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за кожний злочин за ст.ст.185 ч.3, 190 ч.2, 186 ч.2 КК України по даному вироку та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ст.71 ч.ч.1, 2 КК України остаточне покарання призначено за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання, призначеного даним вироком в порядку ст.70 ч.4 КК України, до покарання, призначеного даним вироком в порядку ст.70 ч.ч.1, 2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 10 (десять) місяців.

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_5 16.08.2013р., приблизно о 13.50 год., перебуваючи на другому поверсі будівлі медико-оздоровчої служби ВП «Шахта Центральна» ДП «Красноармійськвугілля», що розташована за адресою: вул.Артема, 4, м.Димитров Донецької області, через дверний отвір побачив на тумбі з дзеркалом у масажному кабінеті гаманець чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_11 , після чого, через незаперті двері вказаного масажного кабінету, зайшов до вказаного приміщення, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, з корисних спонукань викрав вищевказаний гаманець, який належить ОСОБА_11 вартістю 200 грн., в якому знаходилися: - грошові кошти у сумі 300 грн., банківська картка банку «Аваль» на ім`я ОСОБА_11 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє; - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , яке не представляє матеріальної цінності для потерпілого; - технічний паспорт на автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2 , який не представляє матеріальної цінності для потерпілого; - медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_11 серії 12ЯЯЯ № 387209, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого, після чого покинув місце вчинення вказаного злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_11 завдані матеріальні збитки на загальну суму 500 грн.

Крім того, 22.01.2014р., приблизно о 11.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на 2-му поверсі загальноосвітньої школи № 6 Димитровського міського відділу освіти, яка розташована на м-ні «Західний» м.Димитров Донецької області, з метою повторного вчинення таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття навісного замка на двері, проник до приміщення зберігання господарського інвентарю та перебуваючи у вказаному приміщенні, побачив на стільці жіночу сумку, яка належить ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно з корисливих спонукань викрав з вказаної жіночої сумки гаманець червоного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_12 вартістю 100 грн., в якому знаходилися: - 2 банківські картки «Ощадбанк», які для потерпілої матеріальної цінності не представляють; - різноманітні чеки та клаптики паперу з написом пін-кодів до банківських карток, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють; - кредитна картка банку «Приватбанк», яка також для потерпілої матеріальної цінності не представляє, після чого покинув місце вчинення вказаного злочину. У той же день, тобто 22.01.2014р. у денний час, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 з метою подальшого використання викраденої банківської картки умисно, повторно, з корисних спонукань, пішов до банкомату самообслуговування, який розташований у будинку № 10 м-ну «Західний» м.Димитров Донецької області, де, скориставшись викраденим разом з кредитною банківською карткою банку «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_12 клаптиком паперу на якому напис пін-кодів банківських карток, умисно, повторно з корисних спонукань з кредитної картки банку «Приватбанк», яка належить ОСОБА_12 зняв грошові кошти в сумі 6400 грн. та викраденим майном розпорядився на свій розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_12 завдано матеріальні збитки на загальну суму 6500 грн.

Крім того, 20.01.2014р. приблизно о 17.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу Палацу Спорту «Олімп», розташованого по вул. Ватутіна, м.Димитров Донецької області, зустрівся з раніше йому знайомим потерпілим ОСОБА_13 та побачивши у останнього належний йому мобільний телефон марки «Lenovo А 376» та попросив у останнього належний йому мобільний телефон під приводом здійснити дзвінок з даного мобільного телефону, після чого, маючи корисливий намір, спрямований на повторне незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживаючи довірою ОСОБА_13 , після чого викрадене майно потерпілому не повернув, залишив місце злочину і телефоном розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_13 заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo А 376» вартістю 1430 грн., чим спричинив матеріальні збитки ОСОБА_14 на вказану суму.

Крім того, 24.02.2014р., приблизно о 12.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу магазину «Візит», розташованого по пров.Брудіна м.Димитров Донецької області, побачив раніше невідому йому жінку потерпілу ОСОБА_15 , у якої в руках знаходився поліетиленовий пакет з продуктами харчування та зверху у вказаному пакеті на продуктах харчування знаходився гаманець чорного кольору прямокутної форми, який також належить потерпілій ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_5 з метою повторного вчинення відкритого заволодіння майном ОСОБА_15 пішов за останньою та коли потерпіла ОСОБА_15 проходила поблизу будинку 59 по вул.Краснолиманська м.Димитров Донецької області, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне відкрите заволодіння чужим майном, підбіг с заду до потерпілої ОСОБА_15 та умисно, повторно, відкрито заволодів гаманцем чорного кольору, який належить ОСОБА_15 , який для неї матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 5035 грн., а також 3 банківські картки банку «Ощадбанк», банківська картка банку «Промінвестбанк», фотокартка чоловіка потерпілої, розклад руху автобусів, які не представляють для потерпілої ОСОБА_15 матеріальної цінності та з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_15 завдані матеріальні збитки на загальну суму 5035 грн.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 01.09.2013р., в ранковий час, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на 3-му поверсі загальноосвітньої школи № 9 Димитровського міського відділу освіти, яка розташована на м-ні «Західний» м.Димитров Донецької області, з метою повторного вчинення таємного викрадення чужого майна, через незаперті двері у навчальному класі англійської мови, розташованому на 3-му поверсі, проник до вказаного навчального класу, де побачив на підвіконні вікна у вказаному класі жіночу сумку чорного кольору, яка належить неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 після чого, з метою повторного вчинення крадіжки чужого майна підійшов до вказаного підвіконня та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, з корисливих спонукань викрав з вказаної сумки мобільний телефон марки «Samsung GТ-С3300» рожевого кольору вартістю 900 грн., який належить потерпілій ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «МТС» з мобільним номером НОМЕР_3 , яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, після чого покинув місце вчинення вказаного злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальні збитки на загальну суму 970 грн. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 досудовим слідством кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, 09.01.2014р., в денний час, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на 2-му поверсі приміщення дитячого садку «Конвалія», розташованого на кварталі 40 м.Димитров Донецької області, з метою повторного вчинення крадіжки чужого майна, підійшов до двері методичного кабінету, розташованого на 2-му поверсі вказаного дитячого садка, де шляхом підбору ключа, проникнув до приміщення методичного кабінету та знаходячись у методичному кабінеті побачив на столі ноутбук марки «Asus A6R» вартістю 500 грн., який належить потерпілій ОСОБА_9 , після чого покинув місце скоєння злочину та викраденим ноутбуком розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_9 завдані матеріальні збитки у сумі 500 грн. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 досудовим слідством кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, 23.02.2014р., приблизно о 11.00 год., ОСОБА_5 , проходячи по вул. Ватутіна, м.Димитров Донецької області, побачив раніше невідому йому жінку потерпілу ОСОБА_10 , у якої в руках знаходився поліетиленовий пакет з продуктами харчування та зверху у вказаному пакеті на продуктах харчування знаходився гаманець коричневого кольору, який також належить потерпілій ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_5 з метою повторного вчинення відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 пішов за останньою та, коли потерпіла ОСОБА_10 перебувала поблизу під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , то ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне відкрите заволодіння чужим майном, підбіг с заду до потерпілої ОСОБА_10 та умисно, повторно, відкрито заволодів гаманцем коричневого кольору, який належить ОСОБА_10 вартістю 120 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 83 грн. та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , яке для неї матеріальної цінності не представляє та з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_10 завдані матеріальні збитки на загальну суму 203 грн. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 досудовим слідством кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинене повторно.

В апеляційній скарзі:

прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а в доповненнях до апеляційної скарги просить призначити новий судовий розгляд. Зазначає, що судом не була надана належна оцінка сукупності досліджених доказів, а саме висновки суду, щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України відносно потерпілої ОСОБА_8 , суд не врахував, що п`ятнадцята цифра коду ІМЕІ є контрольною сумою, яка обчислюється на основі попередніх 14 цифр, а також те, що згідно інформації ПрАТ МТС Україна наступною сім-картою, за допомогою якої здійснювалися дзвінки з мобільного телефону потерпілої була сім-карта, якою на той час користувався ОСОБА_5 , тому висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_5 за даним епізодом не відповідає дослідженим доказам. Висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні крадіжки у потерпілої ОСОБА_9 також суперечить дослідженим доказам, оскільки в ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 27.02.2014р. свідок ОСОБА_16 впізнав саме ОСОБА_5 як особу, яка продала йому ноутбук. Крім того, висновки суду про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України відносно потерпілої ОСОБА_10 також суперечать сукупності досліджених доказів, оскільки потерпіла детально описала одяг та зовнішні прикмети грабіжника та даний опис повністю співпав із зовнішніми рисами грабіжника, про якого повідомила потерпіла ОСОБА_15 , що можна спостерігати порівнявши відеозапис, на якому зафіксований грабіж стосовно ОСОБА_10 та фототаблицю до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.02.2014р., в ході якого потерпіла ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_5 як хлопця, що відкрито заволодів її майном. Крім того, та обставина, що грабежі стосовно ОСОБА_17 та ОСОБА_18 були вчиненні з різницею в один день та однаковим способом, свідчить про те, що обидва ці злочини були вчиненні однією особою, а саме обвинуваченим.

обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що злочини, за які він засуджений, він не вчиняв та його вина не доведена Крім того, по епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_12 впізнання з потерпілою проводилося з порушенням вимог кримінального процесуального закону, потерпіла дала суперечливі покази, однак судом ці протиріччя не були усунені, згідно експертизи на замку з дверей слідів взламу або інших пошкоджень виявлено не було, з банківської картки потерпілої будь-які сліди не знімалися та експертиза по ній не проводилася; по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_11 впізнання з потерпілим не проводилося, та в судовому засіданні потерпілий не впізнав його як особу, яка вчинила відносно нього злочин, свідок ОСОБА_19 не був допитаний в судовому засіданні, однак суд всупереч вимогам ст.95 КПК України послався у вироку на покази, дані ним під час досудового розслідування, експертиза по портмоне потерпілого не проводилася; по епізоду грабежу відносно потерпілої ОСОБА_18 впізнання за участю потерпілої проведено з порушенням вимог закону, експертиза по гаманцю потерпілої не проводилася; стосовно епізоду шахрайства відносно потерпілого ОСОБА_20 , то потерпілий сам віддав йому свій телефон в рахунок погашення боргу у сумі 300 грн. Крім того, свідки у справі також давали суперечливі покази.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1) неповнота судового розгляду;

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:

1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;

2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вказує на те, що судом зроблено висновок про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень за ст.185 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_8 , за ст.185 ч.3 КК України у відношенні ОСОБА_9 , за ст.186 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_10 не доведена в ході судового розгляду та він підлягає виправданню на підставі п.2 ч.І ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим зазначених кримінальних правопорушень.

Основною причиною виправдання ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 2 КК України у відношенні потерпілої ОСОБА_8 стало те, що на думку суду № ІМЕІ, вказаний у відомостях, наданих ПрАТ «МТС Україна», не відповідає № ІМЕІ мобільного телефону «Samsung GT-C3300», викраденому у потерпілої ОСОБА_8 , так як фактично № ІМЕІ мобільного телефону потерпілої складається з 15 цифр, а в інформації ПрАТ «МТС Україна» зазначається 14-значний № ІМЕІ.

Колегія суддів зазначає, що судом фактично не було враховано, що п`ятнадцята цифра коду ІМЕІ є контрольною сумою, яка обчислюється на основі попередніх чотирнадцяти цифр. Вказані відомості є інформацією з відкритим доступом, а не якимись спеціальними знаннями. Так, відповідно до інформації, що міститься у інтернет-енциклопедії «Вікіпедія»: «ІМЕІ (англ. Іnternetional Mobile Equipment Identity міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання) серійний номер мобільного пристрою (п`ятнадцятизначне число, тобто 14 цифр коду плюс 15-та контрольна цифра), який встановлюється заводом- виробником та є унікальним для кожного мобільного телефону. Цей номер встановлюється заводом-виробником при виготовленні апарату та служить для точної і повної ідентифікації телефону в мережах форматів С8М та ГІМТ8: автоматично передається апаратом у мережу оператора при підключенні... код ІМЕІ, як правило, складається з 4-х груп цифр, а саме: ТАС + FАС + SNR + SP + X, де: ТАС (Туре Арргоvаl Соdе) код моделі телефону ( 6 цифр, в т.ч перші 2 код країни), TАС (Type Approval Code) 2-значний код країни фінальної збірки, SNR (Serial Number) серійний номер телефону, що складається з 6 цифр, SP (Sраге) додатковий ідентифікатор з 1 цифри (контрольна сума, яка на основі попередніх цифр по алгоритму Luhn ISO/IEC 7812)...»

Крім того, не враховано судом те, що відповідно до інформації ПрАТ «МТС Україна» з мобільного пристрою з ІМЕІ НОМЕР_4 здійснювалися дзвінки з сім-карти потерпілої ОСОБА_8 . При чому вказані дзвінки здійснювалися саме в той день та в той час, про які зазначала потерпіла в своїх показаннях. Викладене дає підстави вважати, що ПрАТ «МТС Україна» надало інформацію про з єднання мобільного телефону сааме потерпілої ОСОБА_8 . Відповідно до інформації ПрАТ «МТС Україна», наступною сім-картою, за допомогою якої здійснювалися дзвінки з мобільного телефону потерпілої була сім-карта, якою на той час користувався обвинувачений ОСОБА_5 . А ті факти, що між дзвінками потерпілої та дзвінком обвинуваченого з телефону потерпілої пройшов відносно невеликий період часу, а також, що обвинувачений - перша особа, яка стала користуватися телефоном потерпілої після його викрадення, свідчать про хибність версії ОСОБА_5 про те, що мобільний телефон він купив у невідомих осіб.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 по відношенню до потерпілої ОСОБА_8 є неправильним і таким, що не відповідає дослідженим доказам.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. З КК України відносно потерпілої ОСОБА_9 також суперечить сукупності досліджених доказів, так як відповідно до протоколу огляду від 25.02.2014 року був оглянутий ноутбук «А8Ш А6Я», який працівникам міліції видав, ОСОБА_16 . У ході огляду ОСОБА_16 пояснив, що даний ноутбук він придбав у хлопця на ім`я ОСОБА_21 . У ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 27.02.2014 року свідок ОСОБА_16 впізнав сааме обвинуваченого ОСОБА_5 як особу яка продала йому вказаний ноутбук. Вважаю, що позиція обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він ноутбук «А8Ш» придбав у малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_22 , спростовується тим, що обвинувачений ніде не працював, постійного джерела доходів не мав, отже не мав змоги купити дорого вартісний ноутбук.

Крім того необхідно врахувати, що ОСОБА_5 не визнав своєї вини у скоєнні жодного із інкримінованих йому злочинів та навіть при наявності незаперечних доказів проти нього продовжував стверджувати, що жодних правопорушень він не скоював. Така позиція, на думку колегії суддів, свідчить про бажання ОСОБА_5 у будь-який спосіб уникнути справедливого покарання за скоєне, а отже вимагає критичної оцінки.

Крім того, висновки суду щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України у відношенні потерпілої ОСОБА_10 також суперечать сукупності досліджених доказів.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що хоча потерпіла ОСОБА_10 і не впізнала в особі, що пограбувала її, обвинуваченого ОСОБА_5 , так як не бачила його обличчя, вона досить детально описала одяг та зовнішні прикмети грабіжника. При цьому даний опис зовнішності та одягу повністю співпав із зовнішніми рисами грабіжника, про які повідомила потерпіла ОСОБА_15 . Також, ідентичність одягу хлопця, що вчинив грабіж відносно ОСОБА_10 з одягом грабіжника, що заволодів майном ОСОБА_23 , можна спостерігати, порівнявши відеозаписи, надані свідком ОСОБА_24 , на яких зафіксований грабіж стосовно ОСОБА_10 , та фото таблицю до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.02.2014 року, у ході якого потерпіла ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_5 , як хлопця, що відкрито заволодів її майном.

Таким чином, вказані обставини, а також те, що грабежі стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_15 були вчинені з різницею в один день, тобто 23.02.2014 року та 24.02.2014 року відповідно, та однаковим способом (в обох випадках у якості жертв обрані літні жінки, які самі йшли по безлюдній вулиці, в обох випадках грабіжник підбігши ззаду до потерпілих вихопив гаманці, які знаходилися в поліетиленових пакетах з продуктами) свідчать про те, що обидва ці злочини були вчинені однією особою, тобто обвинуваченим ОСОБА_5 .

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не виконав вимог кримінального процесуального закону України, а саме залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

При новому розгляді справи в суді першої інстанції, останньому належить врахувати викладене, та ретельно перевірити доводи викладенні в апеляційній скарзі прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407,409 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 18 травня 2016 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.190 ч.2 КК України скасувати і призначити новий розгляд у Димитрівському міському суді Донецької області.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області