печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6847/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю представників особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКРА» на бездіяльність СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС в м. Києві, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000136,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ЮКРА» звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року за клопотанням старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 було надано дозвіл на проведення обшуку приміщень та території (в тому числі території під`їзних колій та вагонів розташованих на ній) нафтобази за адресою: Київська обл., смт. Рокитне, вул. Залізнодорожна, 36, що на праві власності зареєстровано за ТОВ «Нафтогазобладнання». Особа, що подала скаргу зазначає, що слідчий безпідставно провела обшук на території за адресою: Київська обл., смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 231 та в ході обшуку вилучила нафтопродукти з трьох залізничних цистерн у наступній кількості: з цистерни № 51276723 65671 кг, з цистерни № 51263721 51653 кг., з цистерни № 51253648 51556 кг, що на праві власності належить ТОВ «ЮКРА», вказує, що вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна і яке не було повернуто у строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

У судовому засіданні представники особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скаргу підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на її обґрунтованість та безпідставність вилучення майна під час проведення обшуку, зазначивши, що обшук був проведений з порушенням порядку та процедури, визначених процесуальним законом.

Слідчий СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС в м. Києві ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення скарги, зазначивши на правомірність проведення обшуку та безпідставність поданої скарги, просила відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення представників особи, яка подала скаргу, слідчого, вивчивши скаргу, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000136 від 17.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 204 КК України.

У зв`язку зі здійсненням досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року було надано дозвіл на проведення обшуку приміщень та території (в тому числі території під`їзних колій та вагонів розташованих на ній) нафтобази за адресою: Київська обл., смт. Рокитне, вул. Залізнодорожна, 36, що на праві власності зареєстровано за ТОВ «Нафтогазобладнання».

Зі змісту протоколу, складеного за результатами проведеного обшуку вбачається, що 04.02.2016 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: Київська обл., смт. Рокитне, вул. Залізнодорожна, 36.

Як встановлено в ході розгляду скарги, під час проведення обшуку було вилучено нафтопродукти з трьох залізничних цистерн у наступній кількості: з цистерни № 51276723 65671 кг, з цистерни № 51263721 51653 кг., з цистерни № 51253648 51556 кг, що на праві власності належить ТОВ «ЮКРА».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У судовому засіданні слідчий зазначила, що на вилучені нафтопродукти прямо надано дозвіл на їх відшукання та вилучення ухвалою слідчого судді про обшук в частині щодо недоброякісних нафтопродуктів. На підтвердження своїх доводів надала висновок Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції № 195, який складено 19.02.2016 р., зазначивши, що даний висновок отримала за запитом до СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Про те, у судовому засіданні представник особи, що подала скаргу ОСОБА_3 зазначив, що жодних зразків та проб нафтопродуктів для проведення експертизи слідчими СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві не відбиралося.

Разом з цим, як вбачається із вище зазначеного висновку експертиза була проведена за замовленням СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві та доказів на підтвердження як то законності отримання даного висновку за результатами проведення експертизи слідчим не надано, що спростовує відповідні доводи сторони обвинувачення.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучені нафтопродукти є тимчасово вилученим майном та мають бути повернуті особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а саме нафтопродуктів з трьох залізничних цистерн у наступній кількості: з цистерни № 51276723 65671 кг, з цистерни № 51263721 51653 кг., з цистерни № 51253648 51556 кг, вилучених під час проведення обшуку 04.02.2016, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше наступного дня до суду не надходило та арешт не було накладено у передбаченому законом порядку. В даному випадку, порядок регламентується ст. ст. 167-169, 235-236 КПК України, грошові кошти, які були вилучені, не є предметами, які містять на собі ознаки злочину і не вказані в ухвалі слідчого судді. Отже, таке майно підлягає негайному поверненню.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, слідчим не надано жодних документів, на підтвердження того, що вилучені нафтопродукти є речовими доказами у рамках кримінального провадження № 0000136 від 17.06.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вище викладене, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКРА» на бездіяльність СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС в м. Києві, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000136 задовольнити.

Зобов`язати компетентну посадову особу СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС в м. Києві, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000136, повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮКРА» вилучене майно, а саме нафтопродукти з трьох залізничних цистерн у наступній кількості: з цистерни № 51276723 65671 кг, з цистерни № 51263721 51653 кг., з цистерни № 51253648 51556 кг.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1