АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1285/16 Справа № 192/1722/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Дніпро, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, зі слів проживає: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, -
у провадженні за клопотанням засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбу-вання покарання, -

за участю : прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_6

В с т а н о в и л а:

По даній справі ОСОБА_6 засуджений вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 17.07.2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 08.04.2014 року, кінець строку: 22.12.2016 року.
05 квітня 2016 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до місцевого суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст. 81 КК України. Ухвалою суду від 18.04.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження і постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те що суд, ухвалюючи рішення прийняв до уваги тільки його характеристики, які надані адміністрацією колонії. Зазначає, що був позбавлений можливості пояснити, у зв`язку з чим він не працював та не має заохочень, оскільки відеозв`язок з колонією був поганої якості і він не мав змоги чути хід судового розгляду та давати пояснення. Також посилається на порушення його права на захист, що виявилось у не повідомленні його належним чином про час та дату судового засідання і судовий розгляд в суді першої інстанції відбувався без участі його захисника, якого йому було призначено з центру безоплатної вторинної правової допомоги.

Розглянувши апеляційну скаргу, вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, з підстав зазначених в скарзі ухвалу суду вважали необґрунтованою і просили її скасувати та застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи засудженого, що наявні обставини для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Із матеріалів провадження та технічної фіксації судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Статтею 81 КК України чітко передбачено, що засуджений своє виправлення доводить ставленням до праці та сумлінною поведінкою. Під час розгляду в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 в установі виконання покарань не працевлаштований за власним бажанням. Встановлено, що ОСОБА_6 не досяг пенсійного віку та відсутні дані, що за станом здоров`я йому заборонено працювати.

Крім того, за період відбування покарання засуджений не має жодного заохочення.
Таким чином, до нього не може бути застосовано заохочувальну норму та звільнено його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Апеляційним судом перевірені доводи засудженого щодо істотних порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, зокрема щодо фіксації судового розгляду та права на захист.
В ході апеляційного провадження перевірені технічні носії на яких зафіксовані аудіо- та відеозапис судового розгляду в суді першої інстанції належної якості зображення і звуку, з дотриманням принципу гласності та відкритості судового провадження, із забезпеченням учасникам кримінального провадження можливості чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно технічної фіксації судового розгляду (файл 0502, час запису з 00:15 по 03:00) зафіксовано, що суд з`ясовував у ОСОБА_6 чи чує він головуючого, встановлював його анкетні дані, виясняв чи вручена пам`ятка про права та обов`язки, чи зрозумілі вони йому, а також з`ясовував чи є у засудженого заяви та клопотання. На всі запитання суду, засуджений надавав відповіді та пояснив, що заяв та клопотань немає, підтримав подане клопотання і пояснив, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Враховуючи наведене, доводи засудженого щодо неналежної якості технічної фіксації і що він не мав можливості чути та бачити хід судового провадження і надавати пояснення, об`єктивно спростовуються матеріалами провадження і є надуманими.
Також, в матеріалах провадження є судове повідомлення про час та дату розгляду клопотання засудженого, яке направлено судом 06.04.2016 року за Вих. № 192/1722/16-к/5497/16, тобто з дотримання строків, передбачених ст. ст. 111, 135 КПК України /а.п. 7/.
Колегією суддів не встановлено і порушення права засудженого на захист, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що заяву про призначення захисника ОСОБА_6 надіслав до центру безплатної правової допомоги 12.04.2016 року, яке надійшло до центру 25.04.2016 року і видано доручення на надання правової допомоги, тобто після розгляду справи в суді першої інстанції /а.п. 30, /.
Також, під час судового розгляду в місцевому суді головуючий з`ясовував чи є заяви та клопотання у сторін, на що засуджений не надав суду заяв або клопотань, не просив відкласти розгляд справи у зв`язку з його бажанням мати захисника, не повідомив суду, що направив заяву до центру безоплатної допомоги і не просив забезпечити участь захисника, що підтверджується технічною фіксацією судового розгляду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає їх законними та такими, які ґрунтуються на матеріалах провадження, що будучи не працевлаштованим та не маючи жодного заохочення, засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ _________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4