Справа № 369/7791/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/405/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 23 28.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , виправданого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 , представника ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та представника ПП ,, ОСОБА_10 ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Ярославль, Російська Федерація,

громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И Л А:

Як, зазначено у вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1 та 3 ст. 191 КК України, при таких обставинах.

ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді торгового представника відділу продажу ПП ,, ОСОБА_10 , здійснюючи діяльність безпосередньо пов`язану із збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому роботодавцем матеріальних цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язався дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей роботодавця, вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти роботодавця про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, тобто будучи матеріально-відповідальною особою, упродовж серпня - вересня 2013 року вчинив привласнення грошових коштів вказаного товариства за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 21.08.13 року, перебуваючи у приміщенні магазину ФОП ,, ОСОБА_11 ( АДРЕСА_2 ), діючи умисно з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,,Т орговий Дім ОСОБА_12 отримав по накладній КК - 0115477 від 15.08.2013 року в розрахунок поставлених алкогольних напоїв ФОП ,, ОСОБА_11 від представника останього грошові кошти в сумі 500 грн., до каси ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ не вніс, а розпорядився ними на власний розсуд, тобто привласнив грошові кошти вказаного підприємства в розмірі 500 грн., які йому були ввірені. Крім того, продовжуючи свої злочинні наміри на заволодіння грошовими коштами ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ ОСОБА_7 11.09.2013 року, перебуваючи у приміщенні магазину ФОП ,, ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,, ОСОБА_10 , отримав по накладній - 0115477 від 15.08.2013 року рахунок поставлених алкогольних напоїв ФОП ,, ОСОБА_11 від представника останього грошові кошти в сумі 761 грн. 88 коп., до каси ПП ,, ОСОБА_10 не вніс, а розпорядився ними на власний розсуд, тобто привласнив грошові кошти вказаного підприємства в розмірі 761 грн. 88 коп., які йому були ввірені. Всього, ОСОБА_7 привласнив грошові кошти ПП ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ по накладній КК - 01154477 від 15.08.2013 року в рахунок поставлених алкогольних напоїв ФОП ,, ОСОБА_11 від представника останього на загальну суму 1261 грн. 88 коп., ввірені йому, чим спричинив даному товариству матеріальну шкоду. За вказаних обставин ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України - у привласненні чужого майна, яке було ввірено особі.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні павільону ФОП ,, ОСОБА_13 ( АДРЕСА_3 ), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ, отримав по накладній КФ-0061542 від 28.08.2013 року в рахунок поставлених алкогольних напоїв ФОП ,, ОСОБА_13 від представника останього грошові кошти в сумі 1169 грн., до каси ПП ,, ОСОБА_10 ввірені йому грошові кошти не вніс, а розпорядився ними на власний розсуд, тобто повторно привласнив грошові кошти вказаного підприємства в розмірі 1169 грн., які йому були ввірені. Також ОСОБА_7 04.09.2013 року, перебуваючи у приміщенні магазину ФОП ,, ОСОБА_14 ( АДРЕСА_4 ), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ, отримав по накладній КФ-0065093 від 04.09.2013 року в рахунок поставлених алкогольних напоїв ФОП ,, ОСОБА_14 від представника останього грошові кошти в сумі 631 грн. 97 коп., до каси коштів ПП ,, ,, ОСОБА_10 коштів ПП ,, ОСОБА_10 ввірені йому грошові кошти не вніс, а розпорядився ними на власний розсуд, тобто повторно привласнив грошові кошти вказаного підприємства в розмірі 631 грн. 97 коп., які були йому ввірені.

Крім того, ОСОБА_7 29.08.2013 року, перебуваючи у приміщенні магазину ФОП ,, ОСОБА_15 ( АДРЕСА_5 ), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ, отримав по накладній КК - 0118701 від 29.08.2013 року в рахунок поставлених алкогольних напоїв ТОВ ,, ОСОБА_16 від представника останього грошові кошти в сумі 1711 грн. 14 коп., до каси ПП ,, ОСОБА_10 ввірені йому грошові кошти не вніс, а розпорядився ними на власний розсуд, тобто привласнив кошти вказаного підприємства в розмірі 1711 грн. 14 коп., які були йому ввірені.

Також ОСОБА_7 06.09.2013 року, перебуваючи у приміщенні магазину-кафе ,, ОСОБА_17 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,, ОСОБА_10 , отримав по накладній КФ - 0057281 від 17 серпня 2013 року в рахунок поставлених алкогольних напоїв ТОВ ,, ОСОБА_17 від представника останнього грошові кошти в сумі 1183 грн. 90 коп. до каси ПП ,, ОСОБА_10 ввірені йому грошові кошти не вніс, а розпорядився ними на власний розсуд, тобто повторно привласнив грошові кошти вказаного підприємства в розмірі 1183 грн. 90 коп., які йому були ввірені.

Крім того, ОСОБА_7 06.09.2013 року, перебуваючи у приміщенні магазину-кафе ,, ОСОБА_18 ФОП ,, ОСОБА_19 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,, ОСОБА_10 , отримав по накладній КК - 0119359 від 31.08.2013 року в рахунок поставлених алкогольних напоїв ФОП ,, ОСОБА_19 від представника останнього грошові кошти в сумі 419 грн. 86 коп. до каси ПП ,, ОСОБА_10 ввірені йому грошові кошти не вніс, а розпорядився на власний розсуд, тобто повторно привласнив грошові кошти вказаного підприємства в розмірі 419 грн. 86 коп., які йому були ввірені.

Також ОСОБА_7 09.09.2013 року, перебуваючи у приміщенні магазину-кафе ,, ОСОБА_17 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,, ОСОБА_10 , отримав по накладній КФ - 0057282 від 17 серпня 2013 року в рахунок поставлених алкогольних напоїв ТОВ ,, ОСОБА_17 від представника останнього грошові кошти в сумі 1404 грн. 65 коп., до каси ПП ,, ОСОБА_10 ввірені йому грошові кошти не вніс, а розпорядився ними на власний розсуд, тобто повторно привласнив грошові кошти вказаного підприємства в розмірі 1404 грн. 65 коп., які йому були ввірені.

Крім того, ОСОБА_7 09.09.2013 року, перебуваючи у приміщенні гастроному ФОП ,, ОСОБА_20 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,, ОСОБА_10 , отримав по накладній КФ - 0061148 від 27.08.2013 року в рахунок поставлених алкогольних напоїв ФОП ,, ОСОБА_20 від представника останього грошові кошти в сумі 850 грн. 97 коп., до каси ПП ,, ОСОБА_10 ввірені йому грошові кошти не вніс, а розпорядився ними на власний розсуд, тобто повторно привласнив грошові кошти вказаного підприємства в розмірі 700 грн., які були йому ввірені.

Також ОСОБА_7 11.09.2013 року, перебуваючи у приміщенні павільону ФОП ,, ОСОБА_13 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ, отримав по накладній КФ - 0065090 від 04.09.2013 року в рахунок поставлених алкогольних напоїв ФОП ,, ОСОБА_13 від представника останього грошові кошти в сумі 1397 грн. 42 коп., до каси ПП ,, ОСОБА_10 ввірені йому грошові кошти не вніс, а розпорядився на власний розсуд, тобто повторно привласнив грошові кошти вказаного підприємства в розмірі 1397 грн. 42 коп., які йому були ввірені.

Всього, ОСОБА_7 привласнив грошові кошти ПП ,, ОСОБА_10 на загальну суму 9879 грн. 82 коп., ввірені йому, чим спричинив даному товариству матеріальну шкоду. З вказаних обставин ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України - у привласненні чужого майна, яке було ввірено особі, вчинене повторно.

Вказаним вище вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано невинним у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1 та 3 ст. 191 КК України та виправдано за недоведеністю, що в його діянні є склад вказаних кримінальних правопорушень. Цивільний позов ПП ,, ОСОБА_10 про стягнення 10039,79 грн. завданої матеріальної шкоди судом залишено без розгляду. Судом також прийнято рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів по справі.

Обґрунтовуючи вказане вище рішення, суд першої інстанції вказав, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що ОСОБА_7 привласнив чуже майно - гроші ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ, висновки сторони обвинувачення є припущенням органу досудового розслідування, що нічим об`єктивно в ході судового розгляду кримінального провадження не підтвердилось та не є доказами вини обвинуваченого ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого їм обвинувачення.

Прокурор в апеляційній скарзі вирок щодо ОСОБА_7 вважає необґрунтованим внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у вироку суду, обставинам справи та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В матеріалах справи містяться письмові та речові докази. Проте, суд не надав цим доказам належної оцінки, не звертаючи уваги на те, що в сукупності вони підтверджують вину обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах, дійшов висновків про відсутність в діях ОСОБА_7 вказаних злочинів, при цьому ніяким чином не обґрунтувавши своє рішення про відхилення чи не прийняття даних доказів. Крім того, допитані свідки ОСОБА_21 і ОСОБА_22 підтвердили своїми показами, як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду справи, що торговий представник ОСОБА_7 , за період своєї роботи з 01.08.2013 р. по 12.09.2013 р. відвантажив покупцям зі складу підприємства товару на загальну суму 19 117,34 грн., а вніс в касу підприємства лише 9 077,55 грн., що підтверджується відповідними бухгалтерськими документами. В ході проведення звірок взаєморозрахунків з покупцями було встановлено, що неоплачену за поставлений товар суму 10 039,79 грн. вони віддавали ОСОБА_7 для внесення цих коштів до каси підприємства, про що він робив запис та розписувався в їхніх зошитах обліку, проте в касу ПП ,, ОСОБА_10 ці кошти не вніс. Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , як в ході досудового слідства, так і в ході судового розгляду справи показали, що вони особисто віддавали кошти за поставлений товар ОСОБА_7 , про що він робив записи та підписувався у їх зошитах обліку, і чому він вніс не всі отримані від них кошти до каси ПП ,, ОСОБА_10 їм не відомо. Свідок ОСОБА_25 вказав, що після виявлення факту привласнення ОСОБА_7 коштів, отриманих від покупців, ОСОБА_7 спочатку визнавав цей факт привласнення повністю і обіцяв відшкодувати ці кошти в касу підприємства, через, що і не подавалась заява до правоохоронних органів відразу після виявлення цього факту, але в подальшому повністю все почав заперечувати і повертати привласнені кошти відмовився. Незважаючи на те, що при оцінці всіх показів в комплексі з іншими зібраними доказами вони повністю підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд, визнавши, що покази свідками давались правдиво, дійшов висновку, що покази цих свідків не містять доказів вини ОСОБА_7 , не роз`яснивши чому суд саме так трактує ці покази свідків. Більш того, судовий розгляд даної справи проводився з серпня 2014 року по квітень 2015 року суддею ОСОБА_26 та було досліджено, як зібрані по справ докази, так і допитано свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та свідків ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , але через відсторонення вказаного судді від посади судді, в квітні 2015 року суддя ОСОБА_1 розпочала розгляд цієї справи з початку. Враховуючи те, що з моменту подій, які інкримінуються у вину ОСОБА_7 до моменту допиту свідків суддею ОСОБА_1 пройшло більше ніж два з половиною роки, свідки вже не могли так детально відтворити в памяті всі обставини тих подій, але вони твердо заявляли, що гроші передавали в руки ОСОБА_7 і повністю підтверджували свої покази, які давали на досудовому слідстві. Проте судом це не було враховано. Крім того, суд, за умови наявності сумнівів в доведеності вини ОСОБА_7 , відмовив у задоволенні клопотання прокурора у примусовому приводі та допиті свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , які на стадії досудового розслідування повністю підтверджували факт передачі ними коштів ОСОБА_7 . Доводи суду, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, оскільки ним кошти від покупців отримувались з порушенням визначеного договорами поставки порядку (відсутність у справі корінців договору-доручення з підписами ОСОБА_7 про отримання коштів) викликають здивування, оскільки ніяким чином не пояснюють висновків суду, що обвинувачений цих коштів не отримував, або, що набув на них право власності правомірно. Навпаки, аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені докази та покази свідків, зрозуміло, що ОСОБА_7 , будучи торговим представником ПП ,, ОСОБА_10 , підписавши договір про повну матеріальну відповідальність і маючи довіреність на право отримання коштів від покупців в якості оплати за поставлений товар, поставивши покупцям за період своєї роботи з 01.08.2015 року по 12.09.2015 року товару на загальну суму 19117,34 грн., отримав від покупців всю суму коштів за поставлений товар в розмірі 19117, 34 грн., яка належала ПП ,, ОСОБА_10 та, зробивши відповідні записи і розписавшись про це в зошитах обліку покупців, вніс в касу підприємства лише 9077,5 грн., а решту 10039,79 грн. привласнив невеликими частинами, вчиняючи такі дії неодноразово, повернувши цю суму на свою користь і завдавши ПП ,, ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму. Крім того, відповідно до аудіо запису судового засідання в порушення норм кримінального процесуального кодексу України незважаючи на те, що обвинувачений не відмовлявся давати покази суду, у вироку зазначено, що ОСОБА_7 свідчити перед судом відмовився. Таким чином, державне обвинувачення було позбавлено можливості допитати обвинуваченого, що суперечить принципу змагальності за КПК України. Апелянт просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, 70 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 роки, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши від реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк в два роки.

Представник ПП ,, ОСОБА_10 ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, не погоджуючись з вироком суду щодо ОСОБА_7 та, навівши фактично аналогічні доводи, які наведені в апеляційній скарзі прокурора, в обґрунтування незаконності вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , просить вирок щодо останнього скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України і призначити відповідне покарання, а цивільний позов, пред`явлений у кримінальній справі ПП ,, ОСОБА_10 про стягнення 10 039,79 грн. завданої матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. моральної шкоди, задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення та виступи в судових дебатах: прокурора та представника, які підтримали апеляційні скарги; виправданого та його захисника, які заперечували проти апеляційних скарг, вислухавши останнє слово ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вивченням матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 встановлено, що розгляд кримінальної справи судом першої інстанції проведений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Судом досліджені усі обставини справи, які могли мати значення для прийняття правильного рішення по справі. Зібрані у справі докази суд першої інстанції перевірив з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Висновок суду про виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, в супереч ствердженням апелянтів, зроблений після достатньо повного, всебічного та об`єктивного дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних по справі та які суд першої інстанції мав можливість дослідити під час судового розгляду даної справи. Зібраним та дослідженим під час судового розгляду доказам судом першої інстанції надана відповідно до ст. 94 КПК України відповідна оцінка, з урахуванням якої суд першої інстанції прийшов до вказаних вище висновків, які в супереч ствердженням апелянтів відповідають фактичним обставинам справи.

Так, судом першої інстанції в судовому засіданні були допитані: представник потерпілого ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , досліджені інші зібрані та наведені у вироку докази, яким дана судом оцінка та на підставі яких судом першої інстанції зроблені висновки, які не спростовуються доводами, які наведені в апеляційних скаргах прокурора та представника потерпілого.

Більш того, апелянти констатуючи в апеляційних скаргах незаконність вироку у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неповнотою зясування обставин справи, фактично слушних доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та істотних порушень вимог КПК України, які допущені судом, не навели.

Посилання апелянтів на покази свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які вони надали в судовому засіданні, є недостатніми, оскільки як вірно вказав суд першої інстанції у вироку вони не містять даних, що ОСОБА_7 привласнив ввірені йому кошти ПП ,,Торговий Дім ПОЛЯКОВ.

Колегія суддів вважає таким, що не в повній мірі відповідає фактичним обставинам справи та матеріалам судового розгляду, довід прокурора про те, що судом було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора у примусовому приводі і допиті свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_29 , оскільки як вбачається з матеріалів справи судом неодноразово виносились ухвали про задоволення клопотань прокурора та про привід вказаних свідків до суду, з чим погодився під час апеляційного розгляду і прокурор ОСОБА_6 , пояснивши при цьому, що не виконання ухвал суду про привід вказаних свідків було пов`язано з реформуванням міліції.

Також колегія суддів вважає таким, що не заслуговує на увагу довід прокурора в апеляційній скарзі про те, що було позбавлено державне обвинувачення можливості допитати обвинуваченого, який перед судом свідчити не відмовлявся. Так, із матеріалів кримінального провадження, зокрема журналу судового засідання та аудіо запису судового засідання від 26 червня 2016 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 на запитання головуючого відповів, ,,що зараз покази давати не буду, потім визначусь. Судом же 1-ї інстанції після зясування думок учасників судового розгляду щодо порядку дослідження доказів було прийнято наступне рішення: ,,допитати представника потерпілого, свідків, дослідити матеріали кримінального провадження, розяснити обвинуваченому його право на надання пояснень при бажанні. В подальшому бажання дати покази обвинувачений до суду не висловлював.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що під час розгляду справи по суті не допущено таких порушень КПК України, які б були підставою для скасування вироку.

Правильними є також рішення суду першої інстанції щодо заявленого по справі цивільному позову.

За таких даних, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , вважає вирок щодо нього законним та обґрунтованим, а ствердження апелянтів про незаконність вироку суду першої інстанції - безпідставними.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та представника ПП ,, ОСОБА_10 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий підпис

Судді: підписи