АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007055 від 20.08.2014 по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пядики Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання: за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів призначено, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.2-4 ст.76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 3000 грн. моральної шкоди та на користь потерпілої ОСОБА_11 20000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди.
Також судом вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 19.08.2014 року о 23 годині 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: м. Київ, пр-т Червонозоряний, 152-А, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_12 , яка тримала у руках пакет з власними речами. Підійшовши до потерпілої, ОСОБА_8 наніс удар ногою по її ногах, внаслідок чого потерпіла впала на землю та отримала легкі тілесні ушкодження. В подальшому обвинувачений заволодів паперовим пакетом потерпілої вартістю 10 грн., у якому знаходились належне їй майно, а саме: гаманець вартістю 300 грн., з грошовими коштами у сумі 75 грн. та 2 долари США; мобільний телефон «Нокіа», вартістю 900 грн. в чохлі, вартістю 100 грн., сім картою «Київстар», вартістю 20 грн., з коштами на рахунку у сумі 1 грн., та карткою «Лайф», вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились кошти у сумі 35 грн.; та інше майно, що не представляє матеріальної цінності, завдавши цим самим потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 1483, 44 грн. З викраденим майном ОСОБА_8 намагався втекти з місяця вчинення злочину, але був затриманий перехожим громадянином.

Крім цього, 19.08.2014 року о 23 годині 52 хвилини ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за вищезазначеною адресою, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_11 та, усвідомлюючи те, що він перебуває у громадському місці, підійшов до потерпілої та взяв її за низ плаття, підняв його та накинув потерпілій на голову, чим грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства. В подальшому обвинувачений схопив потерпілу за нижню білизну та зірвав її з неї.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 19.08.2014 року о 23 годині 53 хвилини, знаходячись за вищезазначеною адресою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс удар тупим предметом в ділянку гомілкової частини правої ноги ОСОБА_11 , чим завдав їй фізичного болю та заподіяв тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі з уточненнями прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд при призначенні ОСОБА_8 покарання не врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, завдану шкоду потерпілим не відшкодував, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
За наведених обставин вважає призначене ОСОБА_8 покарання м`яким.
Також прокурор вважає, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд не навів достатніх обґрунтованих даних, які можуть свідчити про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
За наслідками розгляду апеляційної скарги просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання по ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; по ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; по ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_8 просить призначити у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених злочинів та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до ст. 65 КК України суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання по ч.1 ст.122, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.296 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, а саме те, що він працював директором ПП «Коломияенергобудсервіс», за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України є особою, яка не судима.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд обґрунтовано визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції не встановив.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому та щиро розкаявся, надав до суду підтверджуючі документи про те, що в стадії апеляційного розгляду він добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_11 8 тис. грн. в рахунок відшкодування завданих злочином збитків, а потерпілій ОСОБА_12 2 тис. грн.

Також потерпіла ОСОБА_12 подала до суду розписку про відшкодування заподіяної їй шкоди та повідомила суд про те, що претензій морального характеру до ОСОБА_8 не має, просить не призначати йому покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе визнати щире каяття обвинуваченого, а також добровільне часткове відшкодування потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заподіяної шкоди обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 .

Керуючись загальними засадами призначення покарання, суд призначив ОСОБА_8 покарання по ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; по ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та по ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів призначено у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_8 як за кожен злочин окремо, так і за сукупністю злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі винного і не спростовується доводами, які наводяться прокурором в поданій апеляційній скарзі.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_8 характеризується посередньо, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Більше того, з долучених до провадження під час апеляційного перегляду документів вбачається, що ОСОБА_8 характеризується позитивно як за місцем проживання, та і по місцю роботи в ПП «Коломияенергобуд», де він з 5 травня 2015 року працює електромонтажником.

Також, з урахуванням тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, даних про його особу, який характеризується позитивно, працевлаштований, має на утриманні батьків, які є пенсіонерами по віку, а також встановлених судом апеляційної інстанції обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та звільнення у зв`язку з цим від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

А тому колегія суддів не вбачає неправильного застосування судом першої інстанції кримінального закону, а саме положень ст.75 КК України, як на цьому наполягає апелянт.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_________________ _________________ _______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3