Справа № 496/334/16-к
Провадження № 1-кп/496/92/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської обл., болгарина, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника їдальні роти матеріального забезпечення військової частини ПП НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), старшого сержанта, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014 на території України було оголошено часткову мобілізацію.
З 29 березня 2014 року ОСОБА_5 проходить військову службу на підставі мобілізації, яку останній з цього часу проходить у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні старший сержант.
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відповідно до наказу № 65 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 29 березня 2014 року старшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду начальника їдальні роти матеріального забезпечення військової частини ПП НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).
Відтак, з 29 березня 2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно з вимогами п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до записки про звільнення від 9 листопада 2014 року старшому сержанту ОСОБА_5 надано звільнення строком на 1 добу з терміном прибуття 8:00 год. 10 листопада 2014 року.
Проте, старший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби, призваним на підставі часткової мобілізації та проходячи службу на посаді начальника їдальні роти матеріального забезпечення військової частини ПП НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 10 листопада 2014 року не з`явився вчасно на службу зі звільнення без поважних причин до розташування дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби до 23 січня 2016 року включно.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. У вчиненому розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, що виявилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства, повно, детально та послідовно розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, проте позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі винного.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим судові витрати відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Також до обвинувального акту не долучались матеріали кримінального провадження № 0000238 від 21.11.2014 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1