В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.07.2016 Справа №607/6765/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 08 червня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє, Турківського району, Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, головного сержанта 9-ої гаубичної артилерійської батареї 3-го гаубичного артилерійського дивізіону військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України (в редакції Закону від 12.02.2015 року),

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Старший прапорщик ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилився від проходження військової служби, умисно, о 8 год. 30 хв. 16 квітня 2016 року не з`явившись до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) із наданої йому чергової відпустки до 18 години 08 червня 2016 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , проводячи час на власний розсуд та не вживаючи мір для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що він був призваний на військову службу до Збройних Сил України та в період з 16 квітня 2016 року о 08.30 год. на службу до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) не з`явився та не виконував службові обов`язки по 18.00 год. 08 червня 2016 року, проводячи час на власний розсуд в АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання. Просить врахувати його щире каяття, суворо не карати та не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 407 КК України (в редакції Закону від 12.02.2015 року), тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині 2 статті 407 КК України військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та військової служби, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України (в редакції Закону від 12.02.2015 року), та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1