АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1693/16 Справа № 205/3696/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2016 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, раніше судимий, останній раз: 1)14 червня 2012 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 5 місяців позбавлення волі, якому відмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі з доповненнями на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2012 року, не погодився з постановленою ухвалою суду першої інстанції, просить її скасувати, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення, не врахував того, що він відбуває покарання у виправній колонії № 89 всього 8 місяців і з першого дня працює, отримав одне заохочення за сумлінне ставлення до праці, до цього відбував покарання у виправній колонії № 49 і виконував обов`язки днювального відділення даної установи, мав 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 3 стягнення у виді догани.
Вважає, що такі обставини, як наявність судимостей, в тому числі за злочини, пов`язані з обігом наркотичних засобів, вчинення злочину після застосування до нього умовно-дострокового звільнення протягом невідбутої частини покарання, наявність стягнень, що погашені, не є перешкодою для застосування положень ст.81 КК України.
Посилається на те, що він переглянув свої погляди на життя, вину у вчиненому визнав та щиро кається.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується задовільно, протягом останнього року не мав більше одного заохочення за ставлення до праці або іншу сумлінну поведінку, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 не довів свого виправлення своєю поведінкою та ставленням до праці.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог засудженого, частково дослідивши надані матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Вимогами положення ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, за яким він засуджений до 6 років 5 місяців позбавлення волі, під час відбуття покарання характеризується задовільно.
З досліджених в суді апеляційної інстанції характеристики та довідки про заохочення та стягнення засудженого вбачається, що він має п`ять заохочень та одне стягнення , що не погашене за плином часу, характеризується в цілому посередньо, змін, які б свідчили про покращення в поведінці засудженого, не встановлено.
Доводи апеляційної скарги засудженого щодо його працевлаштування, наявності заохочень підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Твердження засудженого щодо перегляду ним своїх поглядів не є достатніми даними для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в силу ст.81 КК України.

Ухвала суду не містить посилання на те, що підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого є наявність судимостей та вчинення злочину після застосування умовно-дострокового звільнення, а тому доводи апеляційної скарги засудженого в цій частині є необґрунтованими.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що він протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4