УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/674/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 366 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 13 липня 2016 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 366 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу злочину.
Процесуальні витрати в розмірі 429 грн. 66 коп., які пов`язані із залученням експерта при проведенні НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області почеркознавчої експертизи, віднесено на рахунок держави.
в с т а н о в и л а:
Як вказав суд, 30 грудня 2013 року старшим інспектором ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при У ДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_10 складено рапорт на ім`я начальника УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_11 про те, що 29 грудня 2013 року під час несення служби на 20 км. автодороги «Київ-Овруч» в с. Нові Петрівці, близько 12 год. 30 хв. автомобіль Мерседес номерний знак НОМЕР_1 , не виконав його вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року. При цьому згідно зазначеного рапорту автомобіль не був зупинений інспектором УДАІ ГУМВС України в Київській області та особа, яка керувала цим транспортним засобом, встановлена не була.
У подальшому вказаний рапорт відповідно до положень ст. 276 КУпАП через УДАІ при УМВС України в Житомирській області спрямовано до ВДАІ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, для вирішення питання про притягнення винної особи, яка порушила п.2.4 ПДР України, до адміністративно відповідальності.
Оформлення адміністративних матеріалів про порушення п.2.4 ПДР України водієм автомобіля марки Мерседес номерний знак НОМЕР_1 , було доручено інспектору ОСОБА_9 .
Достовірно знаючи, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом, зміцнення законності, ОСОБА_9 , замість встановлення фактичних обставин скоєння адміністративного правопорушення, а також особи, яка його скоїла, збирання доказів її вини, вирішив вчинити службове підроблення, шляхом внесення до офіційного документу - протоколу про адміністративне правопорушення завідомо неправдивих відомостей про те, що порушення п.2.4 ПДР, за що передбачено відповідальність за ст. 122-2 КУпАП, вчинене власником автомобіля марки Мерседес номерний знак НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_7 .
Так, 09 січня 2014 року близько 11 год. 20 хв. в приміщенні ВДАІ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області за адресом м. Житомир, 5-й км. вул. Жуйка, яке розташоване на території Зарічанської сільської ради Житомирського району, не маючи будь-яких даних про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, саме ОСОБА_7 , ОСОБА_9 вніс до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №426544 завідомо неправдиві відомості про те, що 29 грудня 2013 року на 20 км. автодороги Київ-Овруч в с. Нові Петрівці, близько 12 год. 33 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем Мерседес номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-2 КУпАП.
У подальшому, 13 січня 2014 року протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №426544 відносно ОСОБА_7 направлений до Богунського районного суду м. Житомира для розгляду по суті.
Відповідно до постанови судді Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2014 року провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_7 закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.
Суд першої інстанції не знайшов в діях ОСОБА_9 складу злочину та вказав, що стороною обвинувачення не доведено, що безпосередньо перед внесенням відомостей до протоколу про адміністративне правопорушення про невиконання ОСОБА_7 вимоги інспектора ДПС про зупинку транспортного засобу обвинуваченому ОСОБА_9 було відомо про те, що в час, зазначений у рапорті, ОСОБА_7 перебував на роботі в ТОВ «Драйв-Місія», а його пояснення, в яких він не повідомив хто був за кермом давали обвинуваченому підстави вважати, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_7 .
Суд зазначив, що надані стороною обвинувачення докази не доводять вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей.
Обвинувачення ОСОБА_9 у невжитті заходів на встановлення доказів вини ОСОБА_12 судом не взято до уваги, оскільки воно не охоплюється об`єктивною стороною складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що висновки суду є надуманими та не відповідають дійсності, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_7 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначив, що правила ПДР не порушував, зі складеним протоколом не згоден у зв`язку з тим, що транспортним засобом не міг керувати, так як у той час знаходився на робочому місці, що можуть підтвердити свідки. До протоколу також додав пояснення на 4?x аркушах, у яких вказав, що у період з 28 по 31.12.2013 автомобілем не керував, оскільки перебував на робочому місці, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші працівники підприємства і відповідно жодних порушень правил дорожнього руху вчинити не міг.
Також, зазначає, що хибними є висновки суду про те, що відомості рапорту в сукупності із даними системи відеофіксації транспортних засобів «Відеоконтроль-Рубіж», давали обвинуваченому ОСОБА_9 підстави вважати, що саме ОСОБА_7 знаходився за кермом автомобіля та не виконав вимогу інспектора ДПС про зупинку транспортного засобу.
Так, відповідно до рапорту інспектора ДПС ОСОБА_10 29.12.2013 року на 20 км автодороги «Київ-Овруч» в с. Нові-Петрівці близько 12 год. 30 хв. автомобіль марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав його вимогу про зупинку транспортного засобу.
Однак, згідно даних системи «Відеоконтроль-Рубіж» зокрема, камерою з м. Києва (пост ДПС «Богатирська») у напрямку с. Нові-Петрівці автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 зафіксовано 29.12.2013 о 13 год. 40 хв. 31 сек., що повністю суперечить відомостям рапорту.
Вказує, що відповідно до п. 13 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції, затвердженої наказом МВС України № 111 від 27.03.2009 року, передбачені підстави для зупинки інспектором транспортного засобу, а п. 14 цієї Інструкції встановлений порядок зупинки.
Вважає, що згідно вказаної інструкції та вимог ст. 251 КУпАП обвинувачений ОСОБА_9 мав право і зобов`язаний був відібрати пояснення у власника транспортного засобу ОСОБА_7 та вжити заходів щодо перевірки обставин, зазначених останнім.
Зазначає, що з показів потерпілого ОСОБА_7 , інспектор ВДАІ Житомирського МВ ОСОБА_9 , зареєструвавши його заперечення, навіть не намагався з`ясувати хто був за кермом автомобіля, відібрати пояснення у свідків, незважаючи на його неодноразові прохання та цього ж дня склав на нього протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами адміністративної справи. З якої вбачається, що ОСОБА_9 при перевірці рапорту, лише відібрав пояснення у власника транспортного засобу ОСОБА_7 та надіслав за місцем його проживання повідомлення.
Крім того, у мотивувальній частині рішення суду вказано, що будь-яких фактичних даних, які б підтверджували причетність ОСОБА_9 до службового підроблення покази свідків не містять, оскільки їм про вказане підроблення нічого не відомо.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали, що 27.12.2013 року наказом директора ТОВ «Драйв-Місія» робочий день з 31 перенесено на 29.12.2013 року у зв`язку з чим, на робочому місці були всі працівники товариства, у тому числі ОСОБА_7 .
На думку прокурора, вказані покази у сукупності з дослідженими в судовому засіданнями матеріалами провадження, доводять прямий умисел обвинуваченого ОСОБА_9 на складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 , при наявності фактів, які вказують на не вчинення останнім адміністративного правопорушення.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу 2 125 грн. з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах на строк півтора роки. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 витрати на залучення експерта в сумі 245, 52 грн.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення потерпілого ОСОБА_15 , який покладався на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Положення п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України вказують, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою, зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Однак суд першої інстанції, постановивши виправдувальний вирок щодо ОСОБА_9 , вказаних вимог закону не дотримався, чим істотно порушив вимоги КПК України та допустив істотні суперечності у своїх висновках.
Суд першої інстанції в мотивувальної частині вироку зазначив не формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а вказав визнані судом обставини вчинення ОСОБА_9 злочину.
Так, фактично, як вбачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, суд встановив, що ОСОБА_9 09 січня 2014 року о 11 год. 20 хв. в приміщенні ВДАІ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області вніс до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 426544 завідомо неправдиві відомості про те, що 29 грудня 2013 року на 20 км. автодороги Київ-Овруч в с. Нові Петрівці, близько 12 год. 33 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем Мерседес номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-2 КУпАП, тим самим визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України у вчиненні якого він обвинувачувався.
Також, в послідуючому суд навів докази, які були досліджені та вказав, що допитані в судовому засіданні обвинувачений, потерпілий та свідки давали правдиві, послідовні, логічні показання, які відповідають встановленим судом обставинам справи, чим також фактично визнав доведеним вищенаведені ним обставини вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину.
Проте, в подальшому суд першої інстанції наводить протилежні висновки, та зазначає, що в діях ОСОБА_9 , які виразились у внесенні 9 січня 2014 року до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 426544 відомостей про невиконання ОСОБА_7 вимоги про зупинку транспортного засобу, відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Також, суд припустився і інших суперечностей у своїх висновках, а зокрема щодо підстав виправдання обвинуваченого.
Так, в мотивувальній частині вироку суд за змістом свої доводів зазначив, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_9 прямого умислу, що передбачає винесення виправдувального вироку п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, натомість, в резолютивній частині вироку вказав про виправдання у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу злочину, що є іншою підставою, передбаченою п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Наведені порушення процесуального закону є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність прийнятого судом рішення про виправдання ОСОБА_9 , а тому колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції не може залишатись в силі та повинен бути скасований.
Враховуючи характер допущених порушень, які унеможливлюють чітко визначити позицію суду першої інстанції, повноваження суду апеляційної інстанції, який не може вийти за межі апеляційних вимог, відсутність клопотань сторони обвинувачення про повторне дослідження обставин справи колегія суддів призначає новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.
Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, перевіривши та надавши оцінку іншим доводам апеляційної скарги прокурра.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 13 липня 2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: