Справа № 481/1015/16-к
Провадж.№ 1-в/481/155/2016
УХВАЛА
іменем УКРАЇНИ

23.09.16 року Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В :
22.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з заявою про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у виді 03 років обмеження волі, яке він відбуває у Новобузькому ВЦ № 103 згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.07.2012 року.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання , суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 537, ст. 539 КПК України, за клопотанням засудженого місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання під час виконання вироків має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно положень ч.6 ст. 539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Аналогічне положення щодо міститься в ч.7 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, згідно якої у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміні невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесене не раніше яке через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених не раніше як через шість місяців.

04.04.2016 року Новобузьким районним судом Миколаївської області вже була розглянута заява засудженого ОСОБА_2 про звільнення від відбування покарання умовно достроково, і у задоволенні заяви було відмовлено. 11.05.2016 року дана ухвала набрала законної сили.

Станом на 22.09.2016 року з дня винесення попередньої ухвали минуло лише 05 місяці 18 днів, що позбавляє суд права розглядати повторно заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Отже, враховуючи, що на час перебування клопотання засудженого в провадженні суду не минув шестимісячний термін встановлений ч. 6 ст. 539 КПК України після винесення ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, її слід повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 31, 33, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
Заяву ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання невідкладно надіслати ОСОБА_2 разом з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання .

Роз`яснити ОСОБА_2 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду у разі належного оформлення заяви та у належні строки .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Миколаївської області протягом семи днів з дня її отримання через Новобузький районний суд Миколаївської області.

Суддя