Справа № 214/3885/15-к
1-кп/214/179/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000184 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08.04.2015 приблизно в 16 годин 00 хвилин в світлий час доби, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з одним пасажиром у салоні без вантажу, рухався по проїзній частині дороги пр. Гагаріна з боку вул. Дніпропетровське шосе в напрямок пр. Миру по третій смузі руху, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.
Рухаючись по зазначеній проїжджій частині автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі нерегульованого світлофором перехрестя пр. Гагаріна та вул. Рокосовського, позначеному дорожнім знаком 5.35.1 і слабо нанесеною дорожньою розміткою 1.14.1. Правил дорожнього руху України, перед яким у правій смузі почали зупинятися транспортні засоби надаючи перевагу в русі пішоходу.
У цей же час, попереду автомобіля «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзну частину пр. Гагаріна, з право наліво по ходу руху вказаного автомобіля, по зазначеному нерегульованому пішохідному переходу, перетинав пішохід ОСОБА_6 , який рухався в темпі похідного кроку не змінюючи напрямок та темп свого руху.
Водій ОСОБА_5 , наближаючись по третій смузі руху до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким у правій смузі зупинялися транспортні засоби і на якому перебував пішохід ОСОБА_6 , виявив неуважність до дорожньої обстановки, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований їм автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , щоб надати дорогу пішоходу, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
-«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
-«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;
… д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п.18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
- п.18.4. «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, в районі нерегульованого світлофором перехрестя пр. Гагаріна та вул. Рокосовського, у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_5 , допустив наїзд керованого їм автомобіля «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_6 , який рухався по зазначеному нерегульованому пішохідному переходу в темпі похідного кроку не змінюючи напрямок та темп свого руху.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 був травмований. Відповідно до висновку експерта №872 від 07.05.2015 потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження: забійна рана голови та обличчя, садна голови, струс головного мозку, вдавлений перелом зовнішньої стінки лівої лобної пазухи, закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби).
Між порушенням водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіянням потерпілому ОСОБА_6 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та показав, що 08.04.2015 їхав у крайній лівій смузі руху за кермом автомобіля «ВАЗ 2107», світило сонце, яке його осліпило тому він не побачив знак «Пішохідний перехід» на перехресті пр. Гагаріна та вул. Рокосовського. Про те, що наближаючись до даного дорожнього знаку водій зобов`язаний знизити швидкість або зупинитися щоб пройшли пішоходи, знає, але так як не бачив знак їхав не знижуючи швидкість. В цей час на даному пішохідному переході йшов пішохід, коли він побачив, що не встигне зупинитися, почав гальмувати та сигналити. Зіткнення минути не вдалося. Після наїзду на пішохода він вийшов з автомобіля допоміг піднятися, відвів потерпілого на тротуар, турбувався про його стан. Очевидці події викликали швидку допомогу, працівники якої забрали потерпілого до лікарні. Після того, як закінчили оформлення ДТП він поїхав до потерпілого у лікарню, запропонував грошову допомогу для сплати лікування, але дружина потерпілого відмовилась від такої допомоги. У вчиненому кається, не хотів, щоб сталися такі події. Цивільний позов заявлений потерпілим визнає частково, оскільки розмір моральної шкоди завищено.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 08.04.2015 приблизно в проміжку часу з 16 по 17 годину дня йшов у будівельний магазин. Переходячи дорогу по пішохідному переходу по пр. Гагаріна він впевнився, що з лівої сторони небезпеки немає, продовжив рух, але що сталося далі не пам`ятає. Перше, що згадує є карета швидкої допомоги, працівники якої пояснили де і з яких причин він знаходиться. Обвинувачений ОСОБА_5 приходив до нього під час перебування у лікарні, проте розмовляти він не міг, перебуваючи під дією знеболюючих та інших медикаментів, тому порадив спілкуватися з дружиною. Знає, що між його дружиною та обвинуваченим ОСОБА_5 була домовленість про те, що останній протягом п`яти днів зобов`язувався надати грошову допомогу у вигляді 100 000 гривень, але не надав та більше не з`являвся. Він знаходився на лікуванні протягом 21 дня та продовжує лікування вдома. Після ДТП він не може продовжувати працювати будівельником так як є порада лікаря не піднімати більше 5 кг. На даний час не працює та знаходиться на утриманні дружини. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 08.04.2015 він їхав у автомобілі «ВАЗ 2107», з обвинуваченим ОСОБА_5 , він сидів на передньому пасажирському сидінні, рухались в сторону 95 кварталу. На перехресті пр. Гагаріна та вул. Рокосовського на пішохідному переході йшов пішохід, і ОСОБА_9 здійнив на нього наїзд, він затососував гальмування, але уникнути наїзду не вдалося. Швидкість була 60 км/год.
В судовому засіданні досліджені наступні матеріали кримінального провадження:
- протокол огляду місця ДТП від 08.04.2015 року згідно якого було оглянуто нерегульованій пішохідний перехід по пр.. Гагаріна в м. Кривому Розі, схема до протоколу та фототаблиця ( т.1 а.с. 7 -17);
- постанова про залучення до справи речових доказів, автомобіля «ВАЗ 2107» д.з. НОМЕР_1 та розписка про передачу його на зберігання власникові (т.1 а.с. 18, 20-21);
- акт обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги по пр. Гагаріна, а саме місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди від 08.04.2015 року (т.1 а.с. 41);

- висновок експерта №872 від 07.05.2015 року згідно якого потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження: забійна рана голови та обличчя, садна голови, струс головного мозку, вдавлений перелом зовнішньої стінки лівої лобної пазухи, закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби) ( т.1 а.с. 69-71);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.05.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_6 згідно якого потерпілий показав як, та яким чином відбулося ДТП, схема та фото таблиця до нього (т.1 а.с.72-80).
Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 діяння за ст. 286 ч.1 КК України, інкримінованого йому стороною обвинувачення.
Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого діяння.
Призначаючи покарання суд, у відповідності до положень ст.ст. 65, 66, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_5 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (т. 2 а.с. 25).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем проживання та останнім місцем роботи характеризується з позитивної сторони (т. 2 а.с. 37, 38), раніше не судимий (т. 2 а.с. 22-23), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває (т. 2 а.с. 25, 27), має на утриманні батька інваліда 3 групи та матір пенсіонерку (т. 2 а.с. 95, 99, 100).
Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, суд звертає увагу на наслідки, у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та ставлення обвинуваченого до вчиненого, ставлення потерпілого, який наполягає на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі.
Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначено покарання у виді обмеження волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки є всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_5 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У справі потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 суми заподіяної матеріальної шкоди та моральної шкоди в результаті злочину.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав частково і просив стягнути з ОСОБА_5 в рахунок матеріальної шкоди 1190 гривень, в рахунок моральної шкоди 100000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 заявлений цивільний позов визнав частково, матеріальні збитки в розмірі 1190 гривен та моральну шкоду в сумі 100 000 гривень.
Суд вважає, що в зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, то позовні вимоги потерпілого про стягнення 1190 гривень підлягають повному задоволенню.
При цьому суд приходить до висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_6 протягом тривалого періоду часу моральних страждань і переживань, оскільки у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у нього погіршився стан здоров`я, останній не міг працювати та забезпечувати свою сім`ю. Всі ці обставини негативно позначилися на моральному стані потерпілого.
Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи Пленум Верховного Суду України у п. п. 3 та 5 своєї Постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий ОСОБА_6 , їх тривалістю, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що заявлена сума 100000 гривень в якості компенсації моральної шкоди явно завищена і з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, на користь потерпілого підлягає стягненню сума 30000 гривень. В задоволенні позову в іншій частині має бути відмовлено.
Крім того, суд вважає, що арешт накладений ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07.08.2015 на автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 необхідно залишити без змін до повного виконання вироку в частині цивільного позову.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1190 гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.
В задоволенні позовної заяви в іншій частині відмовити.
Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_5 , залишити в розпорядженні останнього дозволивши користуватися ним на власний розсуд (Т.2 а.с.18).
Арешт накладений ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07.08.2015 на автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити без змін.
Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1