УХВАЛА

03 листопада 2016 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із скаргою щодо зобов`язання внести відомості до ЄРДР, в порядку ст.ст.303, 306 КПК України. Вказану скаргу обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2016 року ним була подана заява до Зарічанського ВП ГУНП в Хмельницькій області, в якій він просив порушити кримінальне провадження відносно директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 за ст.ст.190, 191, 364, 364-1, 255, 256, 366, 367 КК України, однак відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про злочин не внесено, а отже вимоги ст.214 КПК України не виконані.
В судове засідання скаржник ОСОБА_3 та слідчий не з`явились, про місце та час розгляду скарги повідомлені належним чином.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що ОСОБА_3 , який подав до суду скаргу, та слідчий про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності учасників процесу, на підставі наданих сторонами доказів.
Дослідивши наявні матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Як вбачається із наданих матеріалів перевірки №6017/16, 11 жовтня 2016 ОСОБА_3 дійсно звернувся до Зарічанського ВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою, в якій просив внести відомості до ЄРДР за ст.ст.190, 191, 364, 365-2, 256, 366, 367 КК України відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позбавив ОСОБА_3 значної суми коштів, так 23.05.2016 на рахунку останнього у ПАТ «Банк Михайлівський» знаходились кошти на суму понад 7800 доларів США (по курсу НБУ становило 196571,75 грн.), однак на день початку ліквідації вказаного товариства 13.07.2016 Фонд не вніс ці кошти до переліку сум, що підлягають відшкодуванню. Враховуючи, що відсутні дані про виплату гарантованих ОСОБА_3 сум у Банку агенту ПАТ «Кредобанк» у розмірі понад 196571,75 грн., протягом тривалого часу Уповноважена Особа Фонду не відповідає на заяви та запити ОСОБА_3 , не надає виписки по рахункам останнього, тому ОСОБА_3 просив порушити кримінальне провадження відносно вказаних осіб.
Відомості за вказаною заявою ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
З наведеного вбачається, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обов`язкові обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Заява ОСОБА_3 про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень, за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення злочинів, передбачених ст.ст.190, 191, 364, 365-2, 256, 366, 367 КК України, та злочинів, передбачених 364-1, 255 КК України, оскільки не містить даних, що б підтверджували реальність конкретної події злочину. В зв`язку з цим були відсутні підстави для внесення відомостей, викладених у вказаній заяві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Оскільки слідчим не була допущена бездіяльність, передбачена ч.1 ст.303 КПК України, про яку йдеться в поданій ОСОБА_3 скарзі, тому остання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.303, 307 КПК України,
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка виразилась у невнесенні відомостей до ЄРДР, - відмовити.
Ухвала слідчого судді в порядку ст.ст. 307, 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя