11-кп/775/47/2016(м)
220/108/15-к

Єдиний унікальний номер 220/108/15-к Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 ,
Номер провадження 11кп/775/47/2016(м) доповідач ОСОБА_2
Категорія п.п. 5,7 ч.2 ст.115 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року, яки
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Орджонікідзе, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних сил України, військова частина «В-0136», не одруженого, раніше засудженого 16.07.2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.п. 5,7 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за новим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком від 16.07.2014 року Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, і остаточно призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі,-
ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду, 14.11.2014 у вечірній час ОСОБА_7 , вживав спиртні напої у своїх знайомих у будинку АДРЕСА_2 . Під час розпиття спиртного, близько 5-ї години 15.11.2014 від ОСОБА_9 він отримав інформацію про те, що, начебто, в одному з будинків, розташованому по АДРЕСА_3 , перебувають особи, які підтримують сепаратистські погляди. Після цього, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті зазначеним особам.
Реалізуючи цей злочинний умисел, ОСОБА_7 відправився до місця тимчасової дислокації військової частини « НОМЕР_1 », у якій він проходив службу, де взяв автомат АКМ № НОМЕР_2 та 2 магазини до нього з 60 бойовими набоями калібру 7,62 мм, пришукавши таким чином знаряддя вчинення запланованого ним злочину. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, він повернувся до селища Розлив Великоновосілківського району Донецької області, пройшов на вулицю Леніна до квартири АДРЕСА_4 , де проживала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважаючи, що саме у цьому будинку знаходяться люди, які дотримуються сепаратистських поглядів.
15.11.2014 приблизно о 7-й годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, увійшовши на подвір`я зазначеного домоволодіння, не зробивши жодної спроби перевірити отриману ним від ОСОБА_9 інформацію, бажаючи вчинити розправу над особами, які мешкають у цьому будинку, побачив, що у вікнах зазначеної квартири горить світло, тобто зрозумів, що там перебувають люди. Будучи професійним військовим, він усвідомлював наслідки застосування бойової вогнепальної зброї, у селищі, де компактно розташовані житлові будинки, тобто розумів, що від його протиправних дій можуть постраждати сторонні особи, а значить усвідомлював, що діє способом, небезпечним для життя багатьох осіб. Використовуючи незначний привід, діючи умисно, протиправно, на ґрунті явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої людини, і, хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, ОСОБА_7 відкрив безладну автоматичну стрільбу з вищезазначеної бойової зброї по вікнах та дверях квартири, де в той час знаходилась ОСОБА_10 , здійснивши не менше 33 пострілів.
Внаслідок зазначених умисних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_10 , яка перебувала на той час у зазначеній квартирі, померла, причиною її смерті з`явилося вогнепальне кульове поранення лівого плеча, шиї, лівої щоки, нижньої щелепи ліворуч з ушкодженням язику та пересіченням під`язичної та загальної сонної артерії, що ускладнилось шоком та крововтратою.
Після цього ОСОБА_7 з місця вчиненого ним злочину зник.
Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями скоїв вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п.п. 5,7 ч.2 ст.115 КК України.
Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

Не погодившись з вироком суду захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 звернулися з апеляційними скаргами в яких просили скасувати вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року, та призначити новий судовий розгляд

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилався на те, що справу розглянуто неповноважним складом суду із грубим порушенням вимог ст.35 КПК України про визначення суддів автоматизованою системою документообігу суду, яка призначена до розгляду у підготовчому засіданні суддею одноособово. Як, вбачається з матеріалів справи, в ній відсутній протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Суддя прийняв рішення про прийняття до свого провадження кримінальну справу одноособово, а також одноособово прийняв рішення про призначення підготовчого судового засідання, чим порушив вимоги ч.1 ст.314 КПК України.

Судом засуджено обвинуваченого ОСОБА_7 за обвинувальним актом, який не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки підписаний та затверджений не уповноваженими особами, також подальша підтримка обвинувачення щодо ОСОБА_7 в суді виконувалася особами які не мали на це повноважень.

Вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки суд не дав оцінки усім доказам у їх сукупності та не спростував пояснення обвинуваченого та доводи захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 87-89 КПК України, обґрунтував вирок недопустимими доказами оскільки свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 були допитані неповноважною особою слідчим СВ Великоновосілківського РВ ОСОБА_20 , що не є слідчим військової прокуратури. В суді також ці свідки були допитані за участю осіб, які не мали повноважень на участь в судовому розгляді.

Судом першої інстанції, в порушенні ст. 290 КПК України, було обґрунтовано вирок відомостями, які не були відкриті стороні захисту.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом неправильно було застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, оскільки обставини, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання судом не були встановлені.

Судовий розгляд справи не в повному обсягу фіксувався засобами технічного звукозапису, а саме з матеріалів справи вбачається, що судом не фіксувались судові засідання від 20.02.2015 року, від 11.03.2015 року, від 19.05.2015 року, від 08.09.2015 року, від 11.09.2015року та від 14.09.2015 року на технічному носії інформації.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилався на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим. Вважає, що судом неприйняті до уваги його покази про те, що він не мав наміру заподіяння смерті потерпілій. Судом не було надано належної оцінки показам свідків та безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотань про витребуванню доказів по справі. Судом було порушено право на захист обвинуваченого. Також було були допущенні суттєві порушення вимог кримінально процесуального закону. Призначене покарання не відповідає ступені тяжкості кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, висновок прокурора, який вважав, що вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та вивчивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину є обґрунтованими.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на доказах, якими його винність не підтверджується, є безпідставними.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінальної справи, досудове слідство і судовий розгляд у ній проведені з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи. Викладені у вироку висновки про довенеість вини ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтвердженні дослідженими у судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.

Зокрема, винність ОСОБА_7 підтверджується його показами, він свою провину у ско/єнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.5,7 КК України, визнав частково, пояснив, що 14.11.2014 року разом з ОСОБА_13 поїхав на таксі до знайомої ОСОБА_17 у селище Розлив Великоновосілківського району Донецької області, де разом розпивали спиртні напої. В будинку ще знаходились її подруги ОСОБА_16 , та ОСОБА_21 , яка прийшла у нетверезому стан близько 5-ї години 15.11.2014 року, та розповіла, що у селищі знаходяться особи, які підтримують сепаратистські погляди, та сказала що покаже будинок. Після чого ОСОБА_7 , направився до військової частини «В-0136», у який він проходив службу, не сповістивши дані обставини керівництву, взяв автомат АКМ та 2 магазина до нього. Після чого повернувся у селище Розлив та пішов до будинку, про який казала ОСОБА_21 . Підійшовши до будинку постукав у двері в будинку було тихо, потім обійшов будинок, позаглядав у вікно, на його погляд у будинку нікого не будо. Після чого почав стріляти у двері, потім у вікно, переслідуючи ціль нашкодити особам, які знаходились у будинку. Після чого підійшов до дверей, вони були відчинені, він зайшов у будинок, та побачив на підлозі дівчину яка не подавала ознак життя. Побачивши це він злякався та пішов. Потім разом з ОСОБА_13 , повернувся до військової частини « НОМЕР_1 », нічого нікому не розповідав. Провину визнає частково, оскільки вбивати нікого не хотів.

Свідок ОСОБА_9 підтвердила що вони розпивали спиртні напої, в ході бесіди ОСОБА_7 запитав в неї чи є в с.Розлив сепаратисти, на що вона відповіла що є, на питання де саме махнула рукою, та сказала, що майже наскрізь. Після чого пішла спати в ранку дізналась що в селі когось вбили.

Свідок ОСОБА_11 пояснював, що він працює таксистом, пояснив що перевозив двох чоловіків у військовій формі з до с.Розлив, після чого військові взяли його номер телефону. Близько 4 години ранку йому зателефонував ОСОБА_22 , попросив забрати з с.Розлив та відвести в с. Нескучне. Там вони попросили почекати, їх не було близько години, коли повернулися у ОСОБА_7 був з собою автомат. По дорозі попросили заїхати в магазин, де вони купили напій «РЕВО». В с. Розлив повернулися близько 7 години ранку, де висадив їх біля того ж дому.

Свідок ОСОБА_12 , пояснив, що 15.11.2014 року близько 08-00 години йому подзвонив невідомий чоловік та попросив забрати з зупинки в с.Розлив. Там до нього підійшов незнайомий чолові та сів на пасажирське сидіння. Після чого вони проїхали до будинку де забрали ОСОБА_7 , у якого в руках був автомат. Зазначив, що військові були у стані алкогольного сп`яніння.

Покази ОСОБА_7 підтвердив і свідок ОСОБА_13 , який пояснив що 14.11.2014 року вони дійсно розпивали спиртні напої разом зі знайомими ОСОБА_22 , чи казала ОСОБА_9 щось про сепаратистів він не пам`ятає. Потім ОСОБА_22 викликав таксі та вони разом поїхали до військової частини «В-0136» де ОСОБА_7 , взяв автомат, повернувся у село та почав стріляти по будинку. Він в цей час стояв біля воріт, злякався та пішов.

Свідок ОСОБА_15 пояснив,що він виконуючи обов`язки начальника скалу ракетно артилерійського озброєння. Видав автомат ОСОБА_7 для виконання бойового завдання ще 30.10.2014 року, після чого автомат знаходився весь час у ОСОБА_22 .

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , також підтвердили факт вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_7 , пояснили що вони поїхали близько 3 години ночі на таксі. Після їх від`їзду усі полягали спати, чи казав хтось про сепаратистів не пам`ятають.

Свідок ОСОБА_18 , пояснив що його будинок розташований біля будинку потерпілої. Близько 7 години ранку, 15.11.2014 року він почув постріли, та побачив біля воріт потерпілої чоловіка, другий чоловік находився на дворі та стріляв, постріли були одноразові, більше 10 раз. Потім цей чоловік зайшов до будинку та через декілька хвилин вийшов.

Також винність ОСОБА_7 підтверджується висновком СМЕ № 5/182 від 15.11.2014 року та висновком додаткової СМЕ № 6/5/182 від 23.12.2014 року, яким підтверджено що рани трупа утворились від пробивної дії вогнепального снаряда, яякі утворились 15.11.2014 року, у період часу з 06-00 години до 06-30 годину від пробивної дії кулі, випущеної зі стрілецької зброї, яким міг бути автомат Калашникова спорядженого патронами калібром 7,62 мм.

Та винність підтверджена висновком судово-балістичної експертизи № 389 від 03.12.2014 року згідно з якої 2 кулі та 4 оболонки, вилучені у будинку загиблої, були стріляні з автомату АКМ № НОМЕР_2 , наданого на дослідження.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в достатній мірі врахував обставини справ, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Доводи захисника ОСОБА_8 про те що справу було розглянуто неповноважним складом суду не знайшли свого підтвердження оскільки на момент розподілу справи відповідно до «засад використання автоматизованої системи документообігу суду» довідка про автоматичний розподіл справи між суддями не була обов`язковий для долучення до матеріалів справи, ця довідка витребувана судом та долучена до матеріалів кримінального провадження (т.3 а.с.209).

Також доводи захисника в частину того що повноваження з підтримки обвинувачення виконували неповноважні особи, не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно з Наказом Генеральної Прокуратури України №36ш від 15 травня 2015 року, ліквідовані у структурі та штатному розписі органів військової прокуратури Південного регіону України 30,31,32 та 33 військової прокуратури та утворено у структурі та штатному розписі військової прокуратури Донецького гарнізону Південного регіону України 3 стриктурні підрозділи.(а.с.193-200)

Доводи захисника про відсутність на технічних носіях інформації фіксації судових засідань також, при перевірці колегією суддів матеріалів кримінального провадження не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 , зарахувати в строк відбування покарання час тримання під вартою в СІ-7 м.Маріуполя з 15.11.2014 року по 10.03.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ