печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
19 травня 2016 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- автомобіль Chevrolet Lacetti 1598, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2

- автомобіль Mitsubishi Outlander 2360, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

Обґрунтовуючи подане клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що управлінням спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000409 від 20.05.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України за підозрою колишнього Міністра юстиції України ОСОБА_6 , її заступника - керівника апарату ОСОБА_5 , а також інших службових осіб Міністерства юстиції України у заволодінні за попередньою змовою групою осіб коштами Державного бюджету України в сумі 2 523 тис.грн шляхом їх безпідставного перерахування ТОВ «Європейська правова група», фізичним особам - підприємцям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та службовому підробленні, що спричинило тяжкі наслідки, а також за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст.27, ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2013 на підставі підроблених договорів та актів прийому-передачі наданих послуг з розрахункового рахунку Міністерства юстиції України, відкритого в Державній казначейській службі України, кошти Державного бюджету України були перераховані на розрахункові рахунки ТОВ «Європейська правова група» відповідно до платіжного доручення №6395 від 26.12.2013 у сумі 920 тис. грн, ФОП ОСОБА_7 відповідно до платіжного доручення №6400 у сумі 678 тис. грн, ФОП ОСОБА_8 відповідно до платіжного доручення №6397 від 26.12.2013 у сумі 925 тис. грн для подальшої конвертації з безготівкової форми в готівкову для заволодіння ними та розподілу між учасниками злочину.

На момент подання клопотання в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно з інформаційною довідкою Головного сервісного центру МВС України з Єдиного державного реєстру МВС та бази даних Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві ОСОБА_5 належить автомобіль Chevrolet Lacetti 1598, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та автомобіль Mitsubishi Outlander 2360, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

Посилаючись на те, що з метою забезпечення збереження майна та в подальшому можливої його конфіскації виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_5 , слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що управлінням спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000409 від 20.05.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України за підозрою колишнього Міністра юстиції України ОСОБА_6 , її заступника - керівника апарату ОСОБА_5 , а також інших службових осіб Міністерства юстиції України у заволодінні за попередньою змовою групою осіб коштами Державного бюджету України в сумі 2 523 тис.грн. шляхом їх безпідставного перерахування ТОВ «Європейська правова група», фізичним особам - підприємцям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та службовому підробленні, що спричинило тяжкі наслідки. а також за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст.27, ч. 2 ст. 366 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування 26.11.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, враховуючи те, що майно перебуває у власності підозрюваного, до якого можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого застосування до підозрюваного конфіскації майна, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваному, а саме, на автомобіль Chevrolet Lacetti 1598, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та автомобіль Mitsubishi Outlander 2360, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме:

- автомобіль Chevrolet Lacetti 1598, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- автомобіль Mitsubishi Outlander 2360, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1