Справа № 344/5099/16-к
Провадження № 1-кс/344/2040/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000094,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що військовослужбовець призваний за мобілізацією на особливий період військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 ,у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ч.ч.1, 3 ст.1, ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України, Військової присяги, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 25 травня 2015 року до місця проходження військової служби військової частини п.п. В1527 ( АДРЕСА_1 ) із відпустки не з`явився та станом на даний час відсутній за місцем проходження служби. Під час розшукових заходів, які здійснювались командуванням військової частини п.п. НОМЕР_1 та органами Військової служби правопорядку у Збройних Силах України встановлено, що солдат ОСОБА_4 по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 відсутній.

26.02.2016р. військовою прокуратурою ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.ст.111, 136 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому, з метою запобігання вказаним ризикам, на думку прокурора є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні підозрюваний клопотання заперечив, просив застосувати щодо нього менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, при цьому від участі захисника при розгляді клопотання відмовився.

Заслухавши прокурора та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотань, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що 10.05.2016р. о 16год. 25хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 26.02.2016р. йому обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено ч. 4 ст. 407 КК України, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків він одружений, має на утриманні малолітню дитину, наявність зареєстрованого постійного місця проживання, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, відсутність згідно з ст. 89 КК України судимості.

В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Відтак з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, вважаю, щодо останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло, з покладенням на нього додаткового обов`язку, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладеного на нього обов`язку та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк досудового розслідування з урахуванням часу його зупинення закінчується 08.07.2016р.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді діє до 08 липня 2016 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення в порядку, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити Хотинському відділенню поліції Кельменецького ВП ГУ НП України в Чернівецькій області, а контроль за її виконанням покласти на прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 13 травня 2016 року.