Єдиний унікальний номер 226/498/16-к Номер провадження 11-кп/775/825/2016

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області кримінальне провадження № 000262 від 13 березня 2016 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 06 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт Новоекономічне Красноармійського району Донецької області, громадянку України, з повною загальною середньою освітою, незаміжню, непрацюючу, раніше судиму 21 серпня 2015 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.185 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., штраф сплачено частково у розмірі 250 грн., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винною за ст.185 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст.ст.71 ч.ч.1 та 2, 72 ч.3 КК України, за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 21 серпня 2015 року, остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік шість місяців та штрафу, що у грошовому виразі становить 600 грн.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовом строком один рік шість місяців, якщо вона протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Стягнуто на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 119 від 21 березня 2016 року у розмірі 351,85 грн.

встановила:

За вироком суду ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_6 11 березня 2016 року приблизно о 12:00 годині, точного часу слідством не встановлено, перебуваючи у кіоску, який знаходиться на ринку «Катаріс», розташованому на м-ні «Западний» м.Димитров Донецької області, разом з ОСОБА_8 , який у зазначеному кіоску здійснює підприємницьку діяльність із ремонту взуття, у ході вживання спиртних напоїв побачила, що на столі лежить мобільний телефон «Lenovo S920» білого кольору, який вона вирішила викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, що раптово виник та був спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 вийшов на вулицю і за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, з корисливою метою викрала належний ОСОБА_8 мобільний телефон «Lenovo S920», вартістю 2023 грн 85 коп. з картою пам`яті «MicroSD» вартістю 138 грн 28 коп., сім-картами мобільних операторів «МТС» № НОМЕР_1 та «Лайф» № НОМЕР_2 , а також чохлом білого кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, після чого разом із викраденим майном покинула місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду у розмірі вартості викраденого у нього майна на загальну суму 2162 грн 13 коп.

На вирок суду заступником прокурора Донецької області ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ст.. 185 ч.2 КК України призначити покарання у виді 4 місяців арешту. На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Димитрівського міського суду Донецької області від 21 серпня 21015 року у виді штрафу у розмірі 600 грн., який відповідно до ст.. 72 ч.3 КК України виконувати самостійно. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання. Зазначає, що судом при призначенні обвинуваченій покарання з іспитовим строком не було враховано дані про особу обвинуваченої, яка є особою раніше засудженою за скоєння аналогічного умисного, корисного злочину, покарання за який повністю не відбула, характеризується задовільно, не працює, суспільно-корисною працею не займається, вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння, що може привести до вчинення нею нових злочинів.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України ґрунтуються на ретельно перевірених та наведених у вироку доказах і ніким в цій частині не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин повинно бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено у вироку, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України врахував і послався на: тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченої, яка має непогашену судимість за скоєння крадіжки, неодружена, осіб на утримання не має, ніде не працює, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття у скоєному, активне сприяння слідству у розкритті злочину та на обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, вирішуючи питання про застосування ст.75 КК України суд має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для справи та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для цього є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

На думку колегії суддів, встановлені у вироку обставини не є достатніми підставами для висновку про можливість виправлення засудженої без реального відбування покарання, а також попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, місцевим судом не надано належної оцінки ступеню тяжкості конкретного злочину, вчиненого ОСОБА_6 , його суспільної небезпеки та даним про особу обвинуваченої.

Судом залишено поза увагою те, що обвинувачена вчинила корисливий злочин середньої тяжкості за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. Об`єктом злочину є суспільні відносини в сфері охорони права власності, непорушність якого гарантовано Конституцією України, що свідчить про підвищену небезпеку вчиненого ОСОБА_6 злочину. Крім того, судом не в повній мірі враховано дані про особу обвинуваченої, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, покарання повністю не відбула. Також судом не надано оцінки та не прийнято до уваги те, що обвинувачена будучи особою працездатного віку ніде не працює, суспільно-корисною працею не займається, вчинила злочин, як і аналогічний попередній, у стані алкогольного сп`яніння, за місцем мешкання характеризується задовільно. Зазначене свідчить про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.

Викладені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення і неможливість виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів без реального відбування нею покарання. Тому, колегія суддів вважає за необхідне призначити її покарання у виді арешту.

На думку колегії суддів, обставини справи в їх сукупності дають підстави суду для задоволення апеляційної скарги прокурора про незаконність застосування ст. 75 КК України, оскільки суд першої інстанції неправомірно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення від відбування покарання.

У зв`язку з зазначеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання - скасуванню з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 06 травня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 21 серпня 2015 року та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту та штрафу у розмірі 600 (шістсот) грн., який на підставі ст. 72 ч.3 КК України - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Судді: