Справа №463/1182/14-к
Провадження №1/463/7/16
В И Р О К
іменем України
07 листопада 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, працюючого ПП «Комфортбізнес», з середньою освітою, проживаючого АДРЕСА_1 , маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Руднівці Жовківського району Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм автотранспортного підприємства «Миколаївське АТП», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючогоАДРЕСА_2 , раніше не судимого;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця м.Осінники Кемеровської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, інваліда 1 групи, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Львова, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, проживаючого АДРЕСА_4 , раніше не судимого;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.185 та ч.3 ст. 292 КК України
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Бібрка Перемишлянського району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_5 , раніше не судимого;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.175, ч.5 ст.185 та ч.3 ст.292 КК України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Львова, громадянина України, не судимого згідно ст.89 КК України, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_6

у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.185, ч.2,3 ст.292, ч.1,3 ст.358 КК України, суд, -

встановив:
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 за період з грудня 2008 по 15 лютого 2009 року, заздалегідь не обіцяючи невстановленим слідством особам, отримували, зберігали та забезпечували збут дизельного палива марки Л-0,2-62, викраденого останніми шляхом врізки у нафтопродуктопровід дочірнього підприємства «Прикарпатзахідтранс» на 155 км. дільниці №43 траси №1 поблизу м.Пустомити Львівської області. Підсудні забезпечували доставку пального до автобази, розташованої по вулиці Надійна, 1 у м.Львові, належної очолюваному ОСОБА_9 ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс», де перевантажували у бензовози згаданого вище підприємства та за накладними даної юридичної особи здійснювали доставку на нафтобази і автозаправні станції міста Львова та Львівської області з метою збуту.

Так, ОСОБА_6 , підтримуючи дружні стосунки із ОСОБА_9 , запропонував останньому здійснювати отримання, перевантажування та збут викраденого дизпалива. ОСОБА_9 , будучи одноособовим засновником та директором ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс» на прохання ОСОБА_6 надав вказівки своєму підлеглому - начальнику гаража ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс» ОСОБА_8 виконувати розпорядження ОСОБА_6 та перевантажувати доставлене ОСОБА_7 дизельне паливо у бензовози ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс» з подальшою доставкою на автозаправні станції з метою збуту. В подальшому ОСОБА_6 , спілкуючись безпосередньо з начальником гаража ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс» ОСОБА_8 , повідомляв про кожну наступну доставку пального для перекачування у вантажівки зазначеного підприємства, зазначаючи його кількість та подальший маршрут слідування викраденого нафтопродукту з метою наступного збуту на автозаправних станціях.

ОСОБА_7 автомобілем «Камаз» д.н. НОМЕР_1 , наданим йому невідомою особою на ім`я « ОСОБА_16 », як найманому водію, за плату здійснював безпосереднє перевезення викраденого пального з приміщення ангару, що заходиться за адресою АДРЕСА_7 , до місця перевантаження на територію ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс» у м.Львові на вул.Надійній, 1, де залишав вантажівку або після розвантаження відганяв її назад у м.Пустомити. Інформацію про кожен наступний рейс він отримував від вказаної невідомої особи на ім`я « ОСОБА_16 ».

ОСОБА_8 виконуючи обов`язки начальника гаража ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс», в розпорядженні якого знаходилось дванадцять бензовозів, виконуючи за вказівкою ОСОБА_9 прохання ОСОБА_6 організовував та брав участь у безпосередній перекачці доставленого ОСОБА_7 викраденого дизельного палива на автобазі. Перевантажування здійснювалось у бензовози ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс», які в подальшому скеровувались за вказаним ОСОБА_6 маршрутом на автозаправні станції м.Львова і Львівської області.

ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 надавав допомогу по перевантажуванні, попередньо викраденого невідомими особами та доставленого ОСОБА_7 дизельного палива у бензовози ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс».

Крім цього ОСОБА_9 працючи директором ПП «Комерційний центр Бізнес- фінанс» умисно всупереч вимогам ст.115 КЗпП України, ч.3. ст.15 Закону України «Про оплату праці» здійснив безпідставну невиплату заробітної плати працівникам вказаного підприємства більше ніж за один місяць. А саме нараховано, але не виплачено заробітну плату працівникам: ОСОБА_17 за період з жовтня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 2653,94 грн., ОСОБА_18 з липня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 31407,62 грн., ОСОБА_19 з липня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 41127,12 грн., ОСОБА_20 з липня 2009 р. по жовтень 2010 р. в сумі 14434,74 грн., ОСОБА_21 з липня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 25752,20 грн., ОСОБА_22 з липня 2009 р. по січень 2010 р. в сумі 16107,59 грн., ОСОБА_23 з вересня 2009 р. по січень 2010 р. в сумі 2097,77 грн.. ОСОБА_24 , з серпня 2009 р. по січень 2010 р. в сумі 2800,84 грн., ОСОБА_25 з серпня 2009 р. по січень 2010 р. в сумі 2479,57 грн.. ОСОБА_26 з серпня 2009 р. по грудень 2009 р. в сумі 1565,19 грн., ОСОБА_27 з квітня 2009 р. по грудень 2009 р. в сумі 4747,44 грн., ОСОБА_28 з квітня 2009 р. по грудень 2009 р. в сумі 4500,11 грн., ОСОБА_29 з квітня 2009 р. по жовтень 2009 р. в сумі 2788,79 грн., ОСОБА_30 з квітня 2009 р. по жовтень 2009 р. в сумі 4293,13 грн.. ОСОБА_31 з червня 2009 р. по жовтень 2009 р. в сумі 4304,13 грн., ОСОБА_32 з червня 2009 р. по березень 2010 р. в сумі 4209,26 грн., ОСОБА_33 з червня 2009 р. по липень 2010 р. в сумі 2604, 89 грн., ОСОБА_34 з червня 2009 р. по червень 2010 р. в сумі 2895,28 грн., ОСОБА_35 з червня 2009 р. по липень 2010 р. в сумі 2644,58 грн., ОСОБА_36 з липня 2009 р. по жовтень 2010 р. в сумі 2000 грн., ОСОБА_37 з квітня 2009 р. по жовтень 2010 р. в сумі 1871,55 грн., ОСОБА_38 з квітня 2009 р. по грудень 2009 р. в сумі 1122,18 грн., ОСОБА_8 з квітня 2009 р. по березень 2010 р. в сумі 5027,90 грн., ОСОБА_39 з квітня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 1689,05 грн., ОСОБА_40 з травня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 13381,28 грн., ОСОБА_41 з червня 2009 р. по липень 2010 р. в сумі 5000 грн. Загальна сума безпідставно невиплаченої заробітної плати становить 214,5 тис.грн.

ОСОБА_4 за період з серпня 2010 р. по 05 листопада 2010 року, заздалегідь не обіцяючи невстановленим слідством особам, отримував та перевозив на автомобілі «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 дизельне паливо марки Л-0,2-62, викрадене останніми шляхом врізки у нафтопродуктопровід дочірнього підприємства «Прикарпатзахідтранс» на 149 км. дільниці №43 траси №1 поблизу с.Ковері Пустомитівського району Львівської області. Підсудний здійснював доставку пального з місця відводу на території дачного кооперативу «Дністер» до готелю «Катерина», що на трасі Київ-Чоп. Крім цього, ОСОБА_4 у невстановлений слідством час, підробив посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 14.03.1997 р. на ім`я ОСОБА_42 , вклеївши у нього власне фото з метою подальшого використання під час водіння транспортним засобом і пред`явлення його як документа, що посвідчує особу.

Підсудній ОСОБА_6 винність на досудовому слідстві (т.17 а.с.52), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні в пред`явленому йому обвинувачені по ч.5 ст.185 та ч.3 ст. 292 КК України вину заперечив та пояснив, що займався законною комерційною посередницькою діяльністю. В кінці 2008 року він приїхав у м.Львів з АРК Крим, де на той час тимчасово проживав, з метою допомогти знайомому підприємцеві на ім`я « ОСОБА_43 », прізвища якого він не знає, реалізувати наявні у нього залишки дизельного палива отримані ним з аграрного бізнесу. З цією метою він вирішив звернутись до вже знайомого на той час ОСОБА_9 , оскільки такий очолював приватне підприємство, яке займалось зберіганням та перевезенням палива, маючи спеціально пристосовані для цього автомобілі. ОСОБА_9 погодившись на дану пропозицію надав номер телефону ОСОБА_8 , котрий організовував перевантаження і відправку дизельного палива на даному підприємстві. Інформацію отриману по телефону від « ОСОБА_44 » з приводу перевезення пального повідомляв ОСОБА_8 спілкуючись з ним, в більшості випадків по телефону. Таке перевезення мало місце декілька раз. Документальним оформленням цих операцій він не займався, хоча дискусії із ОСОБА_8 з приводу нестачі пального були. Насправді виявилося, що взимку дизельне паливо осідає від перепаду температур атмосферного повітря, про що він раніше не знав, будучи необізнаним у бізнесі, пов`язаному із нафтопродуктами. Свої дії вважає законними, тому що займався комерційним посередництвом. Про реальне походження даного товару не знав і не здогадувався. Додатково зазначив, що в с.Наварія жодних приміщень в оренду не брав. З підсудних знав лише ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , як працівників підприємства ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс», з іншими підсудними познайомився в зв`язку з даною кримінальною справою. Заперечив проти заявленого цивільного позову.
Підсудній ОСОБА_9 винність на досудовому слідстві (т.17 а.с.22), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні в пред`явленому йому обвинувачені по ч.5 ст.185 та ч.3 ст. 292 КК України вину заперечив, визнав вчинення ним злочину за ч.1 ст.175 КК України та пояснив, що був засновником та директором ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс», основною діяльністю якого є зберігання, перевезення, роздрібна та гуртова торгівля нафтопродуктами через власні і орендовані автозаправні станції. До свого затримання був знайомий лише з підсудними ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , як з працівниками ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс», а також з підсудним ОСОБА_6 , з яким підтримував стосунки. Підтримав покази підсудного ОСОБА_6 в частині організації перевезення нафтопродуктів у 2008 році. Зазначив, що після звернення останнього з такою пропозицією він надав номер телефону працівника свого підприємства ОСОБА_8 і попросив зв`язуватися із ним напряму, оскільки ОСОБА_8 в силу своїх службових обов`язків займався організацією перевезення нафтопродуктів. Перевезень було декілька раз в кінці 2008р. та на початку 2009р. З ОСОБА_6 була домовленість про укладення договору на перевезення, однак такий не було підписано. Крім цього, на підприємстві за цей період проводились перевірки КРУ та податкової інспекції і порушень не було виявлено. Про будь які врізки у нафтопродуктопровід йому невідомо. Додатково зазначив, що до даної кримінальної справи ОСОБА_45 (згідно якого постановою від 27.09.2016р. закрито провадження на підставі п.8 ч.1 ст.6 КПК України 1960р. т.47 а.с.34 ) жодного разу не зустрічав. Щодо наявного в матеріалах справи протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 08.11.2009 р. (т.6 а.с.185) повідомив, що такий не відповідає дійсності. Вказаний протокол він підписав лише в наслідок погроз слідчого бути затриманим. Крім цього повідомив, що реально йому пред`являли інші фотознімки ніж наявні в протоколі. Про жодного «Петра» він не згадував та такого не знає. В частині обвинувачення за ч.1 ст.175 КК України ОСОБА_9 свою вину визнав повністю, підтвердив, що дійсно в період 2009-2010 р.р., працюючи директором ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанси» умисно здійснив безпідставну невиплату заробітної плати працівникам вказаного підприємства на загальну суму 214,5 тис.грн. , викладені в обвинуваченні за ч.1 ст. 175 КК України обставини не оспорює. Заперечив проти заявленого цивільного позову.
Підсудній ОСОБА_8 винність на досудовому слідстві (т.17 а.с.69), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні в пред`явленому йому обвинувачені по ч.5 ст.185 та ч.3 ст. 292 КК України вину заперечив та пояснив, що з 2006 року працював виконуючим обов`язки начальника гаража приватного підприємства «Комерційний центр «Бізнес-фінанс», яке здійснювало перевезення нафтопродуктів. В його розпорядженні знаходилось 12 бензовозів, згідно своїх посадових обов`язків він виписував шляхові листи та слідкував за технічним станом автомобілів, узгоджував маршрути перевезень нафтопродуктів. У 2008 році ОСОБА_9 повідомив, що йому телефонуватиме чоловік на ім`я ОСОБА_46 з приводу надання транспортних послуг. В подальшому він взнав що це ОСОБА_6 , коли той приїхав на автобазу дивитися кран, який мав намір придбати. В період кінця 2008 р. та початок 2009р. ОСОБА_6 телефонував йому та повідомляв коли приїде автомобіль з дизпаливом, в якій кількості та куди необхідно перевести пальне. Вказане пальне завжди доставлялось до них на підприємство в переобладнаному автомобілі «КАМАЗ», в середині якого був контейнер для перевезення рідин. Оскільки на деяких інших підприємствах транспортування нафтопродуктів проводилось у такий спосіб, то у нього не виникало будь яких підозр з цього приводу. Водієм «КАМАЗу» завжди був ОСОБА_7 , який приїжджав приблизно раз в два тижні декілька місяців. Перевантаження пального завжди здійснювалось в його присутності, цим займався ОСОБА_7 , а також водій підприємства, який як правило в подальшому здійснював доставку даного пального на АЗС. Жодного офіційного обліку прибуття автомобілів та доставки нафтопродуктів на підприємстві він не здійснював, оскільки це не входило в його обов`язки. В ході перевезень він лише особисто для себе вів неофіційний облік поставок, вказані записи були вилучені у подальшому працівниками міліції при затриманні та стосуються також і інших перевезень, що здійснювались підприємством. На вантаж за вказівкою ОСОБА_9 виписувалася внутрішня накладна. Викладена в протоколі його допиту (т.6 а.с.49) інформація з приводу об`ємів перевезень та переліку АЗС надана слідчим, він такого обліку не вів, вказаними даними не володів. Водії, що привозили пальне, ніяких товарно-супровідних документів йому не показували. Як пояснив підсудний, він говорив про це ОСОБА_9 , але той повідомив, що необхідну документацію нададуть замовники. Додатково зазначив, що з підсудних знав лише ОСОБА_9 , як директора підприємства на якому він з ним працював та ОСОБА_5 який був керівником АЗС даного підприємства. Підсудного ОСОБА_6 до даної кримінальної справи бачив один раз коли той приїхав на автобазу дивитися кран з метою його купівлі. Інших підсудних жодного разу не бачив, жодних домовленостей з ними не мав, ніколи не спілкувався, познайомився лише в ході судового розгляду. Заперечив проти заявленого цивільного позову.
Підсудній ОСОБА_5 винність на досудовому слідстві (т.17 а.с.94), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні в пред`явленому йому обвинувачені по ч.5 ст.185 та ч.3 ст. 292 КК України вину заперечив та пояснив, що з 1998 року працював на різних посадах в ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс». З 2007р. до 2009р. працював директором АЗС №8 в с.Новий Мелятин, яка належала даному підприємству. На початку 2009 року перебував на території бази підприємства «Комерційний центр «Бізнес фінанси» на вул.Надійна, 1 бачив автомобіль «КАМАЗ», який не був придатний для перевезення нафтопродуктів. Оскільки на деяких інших підприємствах транспортування нафтопродуктів проводилось у такий спосіб, то у нього не виникало будь яких підозр з цього приводу. На прохання ОСОБА_8 пояснив, як запустити зовнішню помпу для перекачування нафтопродуктів. При цьому він не знав і не цікавився, що це за автомобіль, жодних дій з приводу прийняття, зберігання чи реалізації доставленого пального не вчиняв. Про існування будь яких домовленостей між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 щодо надання транспортних послуг йому не було відомо. Додатково зазначив, що з підсудних знав лише ОСОБА_9 , як директора підприємства на якому він з ним працював та ОСОБА_8 , як працівника даного підприємства, а також через ОСОБА_9 , на виставці собак приблизно в 2004 р., познайомився із ОСОБА_6 . Заперечив проти заявленого цивільного позову.
Підсудній ОСОБА_7 винність на досудовому слідстві (т.17 а.с.35), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні в пред`явленому йому обвинувачені по ч.5 ст.185 та ч.3 ст. 292 КК України вину заперечив та пояснив, що близько 20 років працював водієм. Восени 2008 року він отримав від свого знайомого на ім`я ОСОБА_47 пропозицію роботи водія вантажного автомобіля за винагороду. З метою працевлаштування надав ОСОБА_48 номер свого мобільного телефону. Через деякий час йому зателефонував від імені ОСОБА_49 невідомий чоловік на ім`я « ОСОБА_16 » та запропонував побачитись і обговорити працевлаштування. На зустрічі повідомив, що робота полягатиме у вантажних перевезеннях автомобілем «КАМАЗ». Маршрут та типи вантажів не називав повідомив, що робота фактично полягає лише у перегонці вантажного автомобіля на невеликі відстані, при цьому оплата становить близько 500 грн. за рейс. Оскільки він потребував додаткових коштів, погодився на пропозицію. В подальшому вони з « ОСОБА_16 » на його автомобілі марки «Шевролє» поїхали в м.Пустомити до складських приміщень, де його зустрів невідомий чоловік на ім`я « ОСОБА_50 », завів його в ангар, де знаходився автомобіль «Камаз» з контейнером, та наказав сідати в автомобіль і виїжджати. При виїзді з території йому подзвонив ОСОБА_16 та наказав їхати в сторону Львова, і скерував його на вул. Надійну, 1 у м.Львові на територію ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанси». На базі він відкрив контейнер, в середині якого була розміщена саморобна квадратна металева ємкість, до якої працівниками підприємства, серед яких був підсудний ОСОБА_8 приєднали шланг та перекачали паливо до бензовозу. Документів у нього ніхто не запитав, а він такі й не передавав. Петро казав, що технічний паспорт на «КАМАЗ» у кабіні під козирком, а решта документів у нього. Лише при перекачці помітив, що перевозив нафтопродукти. При першій доставці машину залишив на території підприємства і пішов по своїх справах. В подальшому « ОСОБА_16 » телефонував і доставляв його в м.Пустомити. Завжди привозив його особисто на тому ж автомобілі. В ангарі жодного разу не чув запах пального та не бачив ємкостей для його зберігання, тому не думав, що заправка автомобіля відбувається саме там. Про те, що солярка отримана незаконно і незаконно перевозиться він усвідомлював, але про її походження «Петро» нічого не говорив. На вказане підприємство пальне доставляв тільки з м.Пустомити, скільки раз на даний час не пригадує. Згадані ним особи на ім`я « ОСОБА_50 » та « ОСОБА_16 » серед підсудних відсутні. Він точно впевнений, що ні ОСОБА_45 (згідно якого постановою від 27.09.2016р. закрито провадження на підставі п.8 ч.1 ст.6 КПК України 1960р. т.47 а.с.34) ні ОСОБА_6 до затримання жодного разу не бачив на чому наполягав в ході досудового слідства під час пред`явлення йому фотознімків для впізнання. Лише внаслідок тривалих погроз працівників міліції, щодо можливо взяття його під варту, він підписав протокол про впізнання ОСОБА_45 , як особу на ім`я « ОСОБА_16 », а ОСОБА_6 , як присутнього при одному із перевантажень пального на території ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанси». На даний момент категорично заперечив від даних викладених в протоколах впізнання, наполягає на показах даних в ході судового розгляду. Додатково зазначив, що у складі злочинної групи не перебував, нічого не знав про злочинне угрупування, яке викрадало пальне шляхом врізки до трубопроводу. Після останнього перевезення він разом з працівники ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс» був затриманий працівниками міліції на місці перевантаження. Заперечив проти заявленого цивільного позову.
Підсудній ОСОБА_4 винність на досудовому слідстві (т.39 а.с.245), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні в пред`явленому йому обвинувачені по ч.5 ст.185, ч.2, 3 ст.292 та ч.3 ст.358 КК України вину заперечив, визнав вчинення ним злочину за ч.1 ст.358 КК України та пояснив, що довгий час працював в Росії де познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_51 , який в 2010 р. при зустрічі у м.Львові запропонував йому роботу водія вантажного автомобіля. В серпні 2010р. після попередньої домовленості зустрівся з ОСОБА_52 на вул.Стрийський у м.Львові, який був на автомобілі ВАЗ 2111. Разом з ним поїхав до готелю «Катерина» на трасі Київ-Чоп де поруч стояв автомобіль «КАМАЗ» з контейнером. За вказівкою ОСОБА_53 він відігнав даний автомобіль на територію дачного кооперативу «Дністер» в с.Ковері Пустомитівського району Львівської області, де його і залишив та поїхав з Борисом назад у м.Львів. На території, де залишив автомобіль, нікого не було. За аналогічних обставин він ще декілька раз переганяв даний автомобіль по цьому ж маршруту. Автомобіль завжди був завантажений при його перегонці з території кооперативу в с.Ковері, що саме перевозив він не знав та ніколи не цікавився. За кожен рейс ОСОБА_51 особисто платив по 450-500 грн. Його затримали 05.11.2010р. при черговій доставці автомобіля «КАМАЗ» на територію кооперативу «Дністер». На території, де залишив автомобіль, нікого не було. Додатково зазначив, що до даної кримінальної справи нікого з підсудних не знав та ніколи не бачив. Щодо проведеного ним впізнання ОСОБА_45 (згідно якого постановою від 27.09.2016р. закрито провадження на підставі п.8 ч.1 ст.6 КПК України 1960р. т.47 а.с.34) (т.36 а.с.137) пояснив, що вказаний протокол він підписав лише внаслідок застосування щодо нього фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції. Також зазначив, що від впізнання ОСОБА_45 він відмовився ще на досудовому слідстві при проведені з ним ставки віч-на-віч в приміщенні СІЗО. З приводу врізок в трубопровід та викрадення нафтопродуктів йому нічого не відомо. Категорично заперечив придбання ним автомобіля «КАМАЗ» у свідка ОСОБА_54 , зазначивши, що останній при допиті його на досудовому слідстві та в судовому засіданні вказував на придбання даного автомобіля невідомими особами. Вважає, що апеляційним судом Львівської області при перегляді попереднього вироку безпідставно зроблено висновок про те, що саме він ( ОСОБА_4 ) придбав автомобіль «КАМАЗ» З приводу пред`явленого йому обвинувачення за ч.ч.1, 3 ст.358 КК України повідомив, що свою вину визнає лише в частині підробки посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 14.03.1997 р. на ім`я ОСОБА_42 . Пояснив, що вказаний документ знайшли його друзі та подарували йому, де в подальшому він особисто вклеїв власне фото з метою можливого використання документу. Однак жодного разу такий не використовував так, як у 2004 р. отримав справжнє посвідчення водія. Заперечив проти заявленого цивільного позову.
Не зважаючи на заперечення вини підсудними, вчинення ними злочинних діянь підтверджується зібраними досудовим слідством та дослідженими у суді доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 17.02.2009 року та фото таблиці до нього (т.1 а.с.8-25) вбачається, що між с.Поршна Пустомитівського району Львівської області та м.Пустомити на 155 кілометрі траси №1 нафтопродуктопроводу «Прикарпатзахідтранс» було виявлено незаконне під`єднання металевої труби, від якої через шланг відкачувалось дизельне паливо на відстань близько 4 км. до ангару приватного підприємця ОСОБА_55 , розташованого за адресою АДРЕСА_7 . У зазначеному складському приміщенні виявлені тканинно-гумові резервуари із залишками палива, приєднані шланги, помпова апаратура частково фабричного, а деяка кустарного виробництва. Дане приміщення, яке належало ПП ОСОБА_55 , згідно із письмовим договором орендував начебто ОСОБА_56 , який згідно пояснень його матері ОСОБА_57 тривалий час (в тому числі й на час укладення зазначеного договору) перебував у Республіці Чехія (т.1 а.с.35). Узгоджується таке і з показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_58 , який підтвердив здачу в оренду приміщення за адресою АДРЕСА_7 у вересні 2008 року (т.1 а.с.51-55). Зазначивши, що після розміщення в газеті оголошення до нього звернулися двоє невідомих осіб з пропозицією винайняти запропоновану нерухомість. Через деякий час після огляду ангару інші також невідомі йому чоловіки привезли два примірники договору оренди із відповідними підписами і реквізитами орендаря, залишивши їх в офісі. У зазначених проектах як орендар був зазначений ОСОБА_59 . Представникам останнього, котрі приїхали пізніше, ОСОБА_60 передав ключі від складу, а усі документи підписав. В подальшому приміщення не оглядав. Декілька разів бачив як вантажні автомобілі заїжджали на територію ангару. У лютому 2009 року довідався від працівників міліції про використання належного йому складу для перекачування викраденого нафтопродукту з нафтопродуктопроводу у автомобіль. З підсудних нікого не знає, бачив лише при розгляді даної кримінальної справи в суді.

Згідно рапорту працівників міліції від 16.02.2009 року по вул.Надійна, 1 у місті Львові був затриманий водій ОСОБА_7 , який автомобілем «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 перевозив дизельне пальне без необхідних супровідних документів (т.1 а.с.82).

Згідно протоколу огляду місця події від 24.02.2009 р. (т.1 а.с.26-28) на території ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» за адресою м.Львів, вул.Надійна, 1 у м.Львові було виявлено автомобіль «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 з металевим контейнером в середині якого знаходилась металева ємкість, по всій довжині контейнера, придатна для перевезення рідин. З виявленого автомобіля, а також інших транспортних засобів, що перебували на території автостоянки були вилученні взірці рідин із запахом дизельного пального для подальшого експертного дослідження.

Підсудний ОСОБА_7 безпосередньо після затримання, а також під час проведення відтворення обстановки та обставин події з виходом на місцевість підтвердив свої покази, вказавши місце, звідки він на вантажному автомобілі «Камаз» забирав дизельне паливо та перевозив його за адресою м.Львів, вул.Надійна, 1 у м.Львові для перевантаження у бензовози ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс». З даного протоколу вбачається, що підсудний показав склад, розташований в м.Пустомити, вул. Радоцинська, 15, де він забирав завантажений «Камаз», а також маршрут яким рухався до названої вище бази, на якій провадилось перекачування нафтородукту у бензовози ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс», зазначив, що перевантаження дизельного пального відбувалось працівниками даного підприємства під безпосереднім керівництвом особи на ім`я ОСОБА_61 , (т.1 а.с.185). Будучи допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_7 підтвердив викладені обставини, а також вказав, що особа на ім`я « ОСОБА_61 » це підсудний ОСОБА_8 .

Згідно довідки лінійної виробничо-диспетчерської станції -1К вбачається, що рідина, вилучена при огляді місця події з гумових резервуарів, розміщених у складському приміщенні ПП ОСОБА_55 за адресою м.Пустомити, вул.Радоцинська, 15 і доставлена вантажним автомобілем «КРАЗ», є дизельним паливом Л-02-62ВС, ідентичним паливом що перекачується по трасі №1 МНПП ДП «ПрикарпатЗахідтранс» (т.1 а.с.39).

З показів даними на досудовому розслідуванні, в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні свідка ОСОБА_62 (на той час працював заступником начальника по захисту ДП «Прикарпатзахідтранс»), вбачається, що 18.02.2009 року від працівників міліції надійшло повідомлення про незаконну врізку у нафтопровід на 155 км. Він сам особисто негайно виїхав на місце події, скерувавши туди ж працівників агенції економічної безпеки, що обслуговують зазначений район. Дійсно на 155 км траси №1 дільниці №43 при розкопуванні ґрунту виявили незаконну врізку. Від неї до складського приміщення, розташованого у м.Пустомити, був прокладений шланг, що закінчувався розподільником на чотири відводи. Перший з них під виїзну цистерну, другий і третій гідравлічними рукавами були приєднані до двох резервуарів, на четвертому стояв манометр. Незаконну врізку було ліквідовано, а на кран наварено ковпак. Виявлена у складському приміщенні апаратура дозволяла перекачувати дизельне пальне. Хто саме викрадав паливо йому невідомо.

Аналогічні за змістом покази в судовому засіданні дали працівники ДП «Прикарпатзахідтранс» свідки ОСОБА_63 та ОСОБА_64 , додатково зазначивши, що така врізка була приблизно місячної давності, оскільки візуально не було видно окисі та іржі.

Дані показання логічно узгоджені між собою і співпадають із іншими безспірно встановленими обставинами справи, зокрема, змістом протоколів огляду місць події, а відтак, на думку суду, є достовірними.

На досудовому слідстві під час проведення впізнання ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 як особу, котра повідомляла про поставку пального та контролювала його перевантаження і наступне перевезення по м.Львову та області (т.1 а.с.181-183; т.4 а.с.29). Аналогічні покази ОСОБА_8 надав в судовому засіданні.

З показів даними на досудовому розслідуванні (т.14 а.с.69-70), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні свідка ОСОБА_65 , вбачається, що останній у 2008 році продавав належний йому вантажний автомобіль «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 . З цією метою дав оголошення у газеті. Йому передзвонили потенційні покупці і після огляду машини придбали її. Доручення на керування вантажівкою він так і не оформляв. Після укладення угоди бачив декілька разів свій колишній «Камаз» без видимих змін. Категорично ствердив, що серед підсудних осіб які купили у нього автомобіль немає.

Обставини затримання працівників ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» підтвердив працівник оперативного підрозділу міліції свідок по справі ОСОБА_66 , повідомивши, що на початку 2009 року разом із працівниками по боротьбі зі організованою злочинністю він прибув на вул.Надійну, 1 у м.Львові. Під час спостереження було встановлено, що на територію бази заїхав вантажний автомобіль «Камаз». Працівники підприємства показали водієві місце для паркування, а самі підігнали два бензовози марки «МАЗ» та «ГАЗ», під`єднали шланги до контейнера прибулої вантажівки і почали перекачування. Після проведення затримання в автомобілі «Камаз» виявили пальне. Затриманим водієм був підсудний ОСОБА_7 , котрий на місці події зазначив, що він є водієм по найму і дав пояснення стосовно перевезень, зокрема назвав і показав місце, звідки проводив транспортування нафтопродуктів. Суд враховує, що первісні пояснення цього підсудного, дані ним безпосередньо після затримання, знайшли своє підтвердження в ході виконання невідкладних слідчих дій, зокрема, огляду місця події, та, крім цього, співпадають із показаннями свідків по справі працівників правоохоронних органів. Крім цього, свідок ОСОБА_66 підтвердив, що після затримання і опитування ОСОБА_7 група оперативних працівників виїхала у АДРЕСА_7 , звідки за інформацією затриманого він забирав пальне, виявили у приміщенні складу ємкості із викраденим нафтопродуктом та обладнання для його відкачування (т.6 а.с.255).

Зіставляючи зміст протоколу огляду місця події від 17.02.2009 року, інших матеріалів справи, а також показів наведених вище свідків з свідченнями підсудного про маршрут перевезення палива, підтвердженими ним під час проведення відтворення обстановки та обставин події, засвідчує, що на автобазі по АДРЕСА_8 приймалися та перевантажувалися нафтопродукти, викрадені шляхом врізки на 155 км. дільниці 43 траси №1 дочірнього підприємства «Прикарпатзахідтранс».

З показів даними на досудовому розслідуванні (т.1 а.с.86, 128-129 ОСОБА_67 ; т.1 а.с.84-85, 130-131 ОСОБА_68 ; т.1 а.с.117-118 ОСОБА_69 ; т.1 а.с.119-120 ДобрянськийР.Є.), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні свідків ОСОБА_70 , ОСОБА_68 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 вбачається, що працюючи водіями ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс», завантажувалися на автобазі свого роботодавця шляхом перекачування палива з «КАМАЗу», у якому була діжка, і відвозили дизельне паливо на заправки, зокрема, як показав ОСОБА_68 на АЗС підприємств із назвами «Ірена», «Артвіт», «Тот», а свідок ОСОБА_73 - на АЗС «Ірена» та ін. У лютому 2009 року їх затримали працівники міліції під час перевантаження.

Суд, крім показів зазначених свідків у судовому засіданні, враховує їх свідчення, надані під час розслідування справи. На той час дані особи більш детально відтворювали обставини вчиненого злочину, оскільки допитувалися невдовзі після затримання і припинення злочинної діяльності правоохоронними органами. Відтак їх попередні показання найбільш наближені у часі до фактів, з приводу яких вони надавалися. Зокрема, під час досудового розслідування справи свідок ОСОБА_68 показав, що працюючи водієм ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс», керував вантажним автомобілем марки «КАМАЗ» д.н. НОМЕР_4 із напівпричепом-автоцистерною зеленого кольору без розпізнавальних знаків будь-якої нафтової компанії об`ємом 16900 літрів. Старшим серед водіїв був ОСОБА_8 . Оскільки його (свідка) закріпили за несправним автомобілем, він займався ремонтом до кінця 2008 року, а з 2009 року мав декілька рейсів. 16 чи 18 грудня 2008 року до нього зателефонував ОСОБА_8 та сказав вийти на роботу, тому що необхідно було перекачати дизельне пальне з автомобіля «КАМАЗ». Він виконував цю роботу до моменту затримання 15.02.2009 року. Крім цього, одного разу відвозив перекачаний нафтопродукт на нафтобазу «Тот» по вул.Ковельській у м.Львові, де відвантажив такий операторам на ім`я ОСОБА_74 та ОСОБА_75 , прізвища яких йому невідомі. Декілька разів закріпленим за ним автомобілем «КАМАЗ» та два чи три рази автомобілем «МАН» об`ємом 26990 літрів, закріпленим за ОСОБА_8 відвозив дизельне пальне на нафтобазу «Ірена», розташовану у м.Львові по вул.Зарицьких, 7, де відвантажував комірникам ОСОБА_76 та ОСОБА_77 . Прізвищ цих осіб він не знає, розвантаження контролював чоловік на ім`я ОСОБА_78 . По одному разу возив пальне у с.Куликів на нафтобазу «АртВіт», де паливо приймав комірник на ім`я ОСОБА_74 , прізвище йому невідоме, а також на АЗС «Богдан Рось» у м.Мостиська. Директор ОСОБА_9 вказівок щодо розвантаження йому не давав .

Аналогічні показання стосовно перевантаження нафтопродукту на базі по вул.Надійній, 1 у м.Львові під час досудового слідства по справі дали свідки по справі водії ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» ОСОБА_73 , ОСОБА_69 та ОСОБА_79 . Перший з них також показав, що безпосередньо до нього ОСОБА_8 звертався біля десяти разів наприкінці 2008 року з питанням перевантаження палива. Після перекачки такого у закріплений за ним на підприємстві вантажний автомобіль «МАЗ 500» д.н. НОМЕР_5 із причепом - цистерною зеленого кольору без будь-яких розпізнавальних знаків будь-якої нафтової компанії нафтопродукти перевозив на нафтобазу МПП «Ірена», що по вул.Пластовій у м.Львові, де відвантажував його робочим у присутності особи на ім`я ОСОБА_78 . Крім цього, поставляв перевантажене паливо на АЗС, належні ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс», що по вул.Надійна, 1, у с.Милятин, по вул.Шевченка у м.Львові, в м.Мостиська, по два рази у с.Куликів і в с.Словіта Золочівського району Львівської області, один раз на АЗС ПП «Мацялко», що біля Камянки-Буської та на АЗС у с.Конопниця Пустомитівського району. 15 лютого 2009 року він був затриманий разом з ОСОБА_8 та іншими водіями під час перевантаження пального на базі по вул. Надійній, 1 у місті Львові. ОСОБА_69 , крім наведеного вище, показав на досудовому слідстві, що про перевантаження на базі підприємства ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» викраденого пального довідався після затримання у лютому 2009 року на базі підприємства по вул. Надійній, 1 у м.Львові. Особисто він на закріпленій за ним вантажівці виконував рейси з листопада 2008 по лютий 2009 року у м.Мостиська на нафтобазу «Мостнафти» та один раз у Куликів на нафтобазу ТОВ «АртВіт». У шляхових листах за вказівкою ОСОБА_8 зазначав інші заправні станції, з якими були підписані угоди про перевезення, так як останній пояснив, що можна вказати тільки ті пункти доставки, на які є письмові договори. При цьому кілометраж зазначався правильно. Крім цього, у березні 2009 року на прохання ОСОБА_8 та під його диктовку він переписав шляхові листи, оригінали яких загубились.

Аналогічні показання дав по суті справи під час досудового слідства свідок ОСОБА_80 , уточнивши, що розвозячи своїм автомобілем дизельне пальне за вказівкою завідуючого гаражем ОСОБА_8 , зазначав у шляхових листах неправдиві відомості. При цьому останній покликався на вказівку директора підприємства ОСОБА_9 , котрий начебто наказав зазначати у фінансових та супровідних документах тільки ті заправки, з якими були угоди на поставку. Таким чином, він міг виконувати рейси по заправках МПП «Ірена» або ТОВ «АртВіт», а у документах відображав, що відвозив дизпаливо на заправки ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс». Разом із тим, зазначений документально кілометраж збігався із реальними показниками спідометра. Звідки було паливо, не знає, коли прибував на підприємство для виконання рейсу, машина була вже завантажена. 16 лютого 2009 року довідався про затримання працівниками міліції автомобілів під час перевантаження пального.

Стосовно супровідних документів усі зазначені вище свідки показали, що мали під час перевезення тільки внутрішню накладну, виконану та підписану ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_68 показав, що ці документи були без печатки ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс», а ОСОБА_73 що з відтиском такої. Як засвідчили дані особи, наказів на вчинення подібних дій безпосередньо від директора ОСОБА_9 не отримували, хоча ОСОБА_80 уточнив, що ОСОБА_8 , даючи вказівку переписувати шляхові листи, покликався на таке рішення керівника підприємства.

Зіставляючи покази підсудного ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_70 , ОСОБА_81 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 вбачається, що бухгалтерського обліку операцій з перевантаження дизпалива не проводилось. Водіям після перевантаження палива видавалася тільки накладна підприємства. Даний документ підписував ОСОБА_8 .

Виконання рейсів по відправці перекачаного на автобазі палива поза бухгалтерським обліком вбачається і з показів даними на досудовому розслідуванні (т.5 а.с.228-229), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 - економіста ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс», яка зазначила, що підприємство співпрацювало з МПП «Ірена», про що був укладений договір, але тільки про надання транспортних послуг з перевезення нафтопродуктів, належних останній з названих юридичних осіб. Витрачене в ході виконання договірних зобов`язань паливо списувалося по шляхових листах. З МПП «Ірена» телефонували і замовляли бензовоз у разі потреби. Свого палива цьому контрагенту ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» не відвантажувало.

З показів даними на досудовому розслідуванні (т.1 а.с.142-143 ОСОБА_82 ; т.1 а.с.123-124 ОСОБА_83 ; т.1 а.с. 144-145 ОСОБА_84 ;), в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні свідків ОСОБА_85 , ОСОБА_86 та ОСОБА_87 - працівників ТОВ «РТКапітал» вбачається, що в кінці січня 2009 року від ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» на автозаправну станцію їхнього підприємства прибув автомобіль марки «МАЗ» із дизельним пальним та причепом ємністю 14801 літрів. Всього було два рейси цією вантажівкою, виконані одним водієм, ім`я та прізвище якого вони не пригадують. Товарно-супровідні документи одержувалися ОСОБА_88 і передавалися останнім у бухгалтерію. Декілька разів дизпаливо привозили автомобілями «Камаз» та «МАЗ» калібровки яких вони не пам`ятають. Цистерни були розвантажені у резервуари ТОВ «РТКапітал». Свідок ОСОБА_82 (директор ТОВ «РТКапітал»), підтвердив, що очолюване ним підприємство не мало угод на поставку пального з ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс». На досудовому слідстві даний свідок, крім наведеного, зазначив, що усі нафтопродукти, які приймалися на збереження, перевірялись за кількістю та якістю ОСОБА_89 і ОСОБА_90 . Він також завжди був присутній при оформленні прийомки. Відповідні документи на підтвердження подібних господарських операцій зберігаються у бухгалтерії підприємства. На базу ТОВ «РТКапітал», що по вул.Зарицьких, 7 у м.Львові дійсно приїздили бензовози ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс». Водії мали відповідні накладні. Попередньо про факти поставки повідомляв по телефону засновник підприємства ОСОБА_91 або бухгалтер.

Зіставляючи покази свідків ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_85 суд вважає, що такі відповідають за своїм змістом показам підсудного ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_81 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_70 , даним на досудовому слідстві, а тому є достовірними.

На вилученому працівниками міліції під час затримання та огляді приміщення автобази ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» 15.02.2009 року аркуші паперу, містяться записи про кількість пального та пункти його доставки на різні АЗС і нафтобази. Зокрема мало місце постачання пального на АЗС, розташовані у населених пунктах Куликів, Новояворівськ, Мостиська, Конопниця, на фірми ПП «Мацялко», МПП «Ірена», «Словіта», «Барком». Деякі з цих записів частково містять дати відвантажень, а саме 29-31 січня 2009 року, що по часу співпадає із періодом доставки, перевантаження і наступної реалізації нафтопродуктів з автобази ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс», названими підсудними та свідками. Як показав на досудовому слідстві ОСОБА_8 , він неофіційно відображав операції по одержанню та збуту нафтопродуктів на одному аркуші паперу. Так, згідно цих нотаток упродовж грудня 2008 лютого 2009 року відбулось усього вісім поставок автомобіля «КАМАЗ» із ємкістю 19500л. Зміст згаданих записів співпадає також із показами водіїв ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» в частині маршрутів розвезення перекачаного дизпалива. Відтак усього на автобазі було перевантажено 156000л. нафтопродуктів, що складає 132600 т. по ціні 6639 гривень за одну тону, тобто на загальну суму 887491, 80 гривень.

Згідно висновку почеркознавчої експертизи №8 від 19 січня 2010 року рукописний текст на аркуші паперу формату А-4 вилучений під час проведення затримання на ПП Комерційний центр «Бізнес фінанс» про кількість пального та пункти доставки виконані підсудним ОСОБА_8 (т.13 а.с.474-477).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що факт перевантаження на території ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» і наступної доставки бензовозами вказаного підприємства з метою реалізації викраденого палива доведений безспірно. Тому, суд критично оцінює покази підсудного ОСОБА_8 , який під час судового розгляду вказував на те, що не усі записи свідчать про реальні поставки. Дані нотатки за твердженням підсудного були плануванням співпраці не тільки із підсудним ОСОБА_6 , але і з іншими клієнтами. Разом з тим, суд вважає доведеним факт відсутності документального оформлення відвантаженого пального на відповідних АЗС та проведення цих операцій поза обліком, тобто без належного документального оформлення.

Судом критично оцінюються показання підсудних, які не визнають вини та вважаються такими, що даються з метою уникнути кримінальної відповідальності і спростовуються зазначеними вище доказами. При цьому, судом також враховано, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на досудовому слідстві частково визнавали свою вину. Їхні посилання, а також аналогічні свідчення ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про необізнаність із походженням дизельного пального, що перевантажувалося, судом до уваги не беруться, оскільки підсудні (за винятком ОСОБА_7 і ОСОБА_6 ) тривалий час працювали у бізнесі, пов`язаному з прийомом, збереженням та реалізацією паливно-мастильних матеріалів і нафтопродуктів. Як вбачається з показів, даних зазначеними вище підсудними, вони добре обізнані із нормативними та технічними вимогами, яким повинні відповідати подібні операції. За таких умов вказані підсудні не могли не розуміти та не усвідомлювати щодо незаконного походження отриманого дизпалива та протиправність його транспортування, перевантаження та доставку для реалізації на АЗС поза обліком без будь-якого документального оформлення. В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 заперечуючи свою вину одночасно погодився з правдивістю та достовірністю своїх показів, даних в ході досудового слідства. Так, під час досудового слідства (т.6 а.с.68-70; т.17 а.с.94) підсудний ОСОБА_5 зазначав, що приблизно в грудні 2008 р. до нього зателефонував ОСОБА_92 та сказав що буде наймати в ПП КЦ «Бізнес фінанс» автомобільний транспорт і чи зможе він йому допомогти у підключенні насосів для перекачування нафтопродуктів із його автомобіля у автомобілі фірми, на що він погодився. З ким він домовився про оренду автомобілів ПП КЦ «Бізнес фінанс» йому не відомо, як вважав дозвіл дав ОСОБА_9 . Так одного дня цього місяця він на прохання ОСОБА_6 приїхав на територію автомобільної бази по вул.Надійній, 1, де побачив автомобіль марки «КАМАЗ» із металевим контейнером на кузові в середині якого було вмонтовано металеву цистерну, чи був тоді присутній ОСОБА_93 він пригадати не може. Вказана цистерна була заповнена дизельним пальним, яке він допоміг ОСОБА_94 перекачати у їхні автоцистерни. Був один випадок, коли він бачив при перекачуванні дизельного пального ОСОБА_95 . Зазначив, що у нього були сумніви, щодо законності вказаних дій, оскільки нафтопродукти були доставлені не спеціалізованим автомобілем, а переробленим кустарним способом, якого він раніше ніколи не бачив. Він підозрював протиправність придбання ОСОБА_96 дизельного пального, однак цього з`ясовувати не хотів, оскільки від нього нічого не приймав на свої АЗС. Перекачувати дизельне пальне він допомагав ОСОБА_94 декілька разів, однак точну кількість пригадати не може.

Судом враховона також, те що ОСОБА_8 вів особистий, а не офіційний облік відправок, що свідчить про тіньовий характер даних операцій. Виконання цих функцій не входило в його трудові обов`язки. Як показав підсудний, нотатки складалися з ініціативи ОСОБА_9 . Причому на вилученому під час затримання аркуші паперу він детально записував кількість, дати і місця поставок пального, які завжди відбувалися одним і тим самим способом. Крім цього, ОСОБА_8 на досудовому слідстві підтвердив, що ОСОБА_6 мав безпосереднє відношення до даних операцій, тому що по телефону постійно сперечався про його кількість (т.1 а.с.125-127).

Разом з тим, з врахуванням досліджених доказів, суд прийшов до висновку, що в діях підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 наявний склад злочину передбаченого ст.198 КК України і не зважаючи на заперечення вини, підсудні фактично підтвердили свою причетність до заздалегідь не обіцяного отримання, зберігання та збуту викраденого дизельного палива.

Згідно роз`яснень викладених в ч.2 п.18 Постанови Пленуму Верхового суду України від 29 червня 1990 року N5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Таким чином, суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , по епізоду викрадення дизпалива марки Л-0,2-62 в період з грудня 2008 по 15 лютого 2009 року, шляхом врізки у нафтопродуктопровід дочірнього підприємства «Прикарпатзахідтранс» на 155км. дільниці №43 траси №1 поблизу м.Пустомити Львівської області та подальшим відведенням до приміщення ангару на АДРЕСА_7 , слід перекваліфікувати з ч.5 ст.185 КК України на ст.198 КК України, оскільки як встановлено вище, вказані підсудні заздалегідь не обіцяючи невстановленим слідством особам, отримували, зберігали та забезпечували збут дизельного палива, яке доставляв ОСОБА_7 на територію ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс», саме із вказаного ангару у м.Пустомити.

Суд критично оцінює показання підсудного ОСОБА_4 , який не визнає вини і вважає, що злочинність дій останнього, пов`язаних з отриманням викраденого невідомими особами дизельного палива марки Л-0,2-62, шляхом врізки у нафтопродуктопровід дочірнього підприємства «Прикарпатзахідтранс» на 149км. дільниці №43 траси №1 поблизу с.Ковері Пустомитівського району Львівської області підтверджується зібраними досудовим слідством та дослідженими у суді доказами.

Так, згідно протоколів огляду місця події від 04.11.2010 року та фото таблиці до нього (т.36 а.с.4-19) і від 05.11.2010 (т.36 а.с.33-44, 46-49) вбачається, що було виявлено незаконне під`єднання у нафтопродуктопровід ДП «Прикарпатзахідтранс» на 149 км. дільниці №43 траси №1 поблизу с.Ковері Пустомитівського району Львівської області металевої труби, від якої через шланг дизельне паливо відкачувалось до однієї з ділянок дачного кооперативу «Дністер» в с.Ковері Пустомитівського району Львівської області. На території вказаної ділянки виявлено закопані в землю дві металеві цистерни заповнені нафтопродуктом та автомобіль «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який був затриманий на місці події (т.36, а.с.78). Підсудний безпосередньо після затримання, а також під час проведення відтворення обстановки та обставин події (т.36 а.с.119-122) з виходом на місцевості підтвердив свої покази, вказавши місце, звідки він на вантажному автомобілі «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 отримував дизельне паливо та доставляв до території готелів «Катерина» або «Панська гора», що знаходяться на об`їзній дорозі м.Львова на трасі Київ-Чоп.

Також, згідно висновку криміналістичної експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів №3800 від 30.12.2010р. (т.37 а.с.100-101) рідини відібрані 05.11.2010 р. з двох ємкостей, розташованих на території дачного кооперативу «Дністер» в с.Ковирі Пустомитівського району Львівської області та з автомобіля «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , а також рідина відібрана з траси №1 ДП «Прикарпатзахідтранс» є дизельним пальним літнім і мають спільну групову належність між собою.

Висновком дактилоскопічної експертизи від 30.11.2010р. № 4/861 (т.37 а.с.106-108) встановлено, що слід пальця руки вилучений 05.11.2010р. при огляді дачного кооперативу «Дністер» в с.Ковирі Пустомитівського району Львівської області та відкопійований на відрізку прозорої стрічки розміом 34х48 залишений великим пальцем лівої руки гр. ОСОБА_4 .

Відповідно до висновків експерта від 14.12.2010р. №428/2010ц та 15.12.2010р. №437/2010ц (т.37 а.с.142-144, 222-223) вилученні при огляді дачного кооперативу «Дністер» в с.Ковері Пустомитівського району Львівської області недопалки сигарет могли бути викурені ОСОБА_4 .

З врахуванням досліджених доказів суд дійшов висновку, що підтверджено факт отримання ОСОБА_4 та перевезення дизельного палива марки Л-0,2-62, викраденого невідомими особами шляхом врізки у нафтопродуктопровід ДП «Прикарпатзахідтранс» на 149км. дільниці №43 траси №1 поблизу с.Ковирі Пустомитівського району Львівської області. Тому, обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст.185 КК України по вказаному епізоду слід перекваліфікувати на ст.198 КК України, оскільки підсудний ОСОБА_4 за період з серпня 2010р. по 05 листопада 2010р., заздалегідь не обіцяючи невстановленим слідством особам, неодноразово отримував та перевозив на автомобілі «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 дизельне паливо марки Л-0,2-62, викрадене останніми шляхом врізки у нафтопродуктопровід державного підприємства «Прикарпатзахідтранс» на 149км. дільниці №43 траси №1 поблизу с.Ковері Пустомитівського району Львівської області. Підсудний здійснював доставку пального з місця відводу на території дачного кооперативу «Дністер» до готелю «Катерина», що на трасі Київ-Чоп.

Крім визнання вини ОСОБА_4 в частині обвинувачення його за ч.1 ст.358 КК України, винність підсудного підтверджується наступними доказами. Посвідченням водія з зображенням ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , виданого 14.03.1997р. на ім`я ОСОБА_42 (т.37 а.с.129). Висновком експерта №6/587 від 02.12.2010р., згідно якого бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 14.03.1997р. на ім`я ОСОБА_42 , яке 06.11.2010р. вилучене в ОСОБА_4 , виготовлений не поліграфічним підприємством Держзнак ПК «Україна», яке здійснює виготовлення бланків типових документів для РЕП ДАІ. Бланк посвідчення водія НОМЕР_3 виконаний за допомогою комп`ютерної чи іншої оргтехніки кольорового відтворення зображень струменевим способом. Змін первинних реквізитів в представленому документі не виявлено. (т.37 а.с.130-132). З врахуванням наведного, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_4 за ч.1 ст.358 КК України доведена повністю. Його дії за даним епізодом кваліфіковані правильно, оскільки він підробив посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 14.03.1997 р. на ім`я ОСОБА_42 , вклеївши у нього власне фото з метою подальшого використання.

Крім визнання вини ОСОБА_9 в частині обвинувачення його за ч.1 ст.175 КК України, винність підсудного підтверджується наступними доказами. Аналогічними за змістом показами даними в судовому засіданні потерпілими (колишніми працівниками ПП КЦ «Бізнес фінанс») ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_97 , ОСОБА_20 , які підтвердили факт невиплати заробітної плати в період 2009 2010рр. Актом перевірки територіальної державної інспекції праці у Львівській області №13-21-060/0307 від 21.02.2011р., згідно якого виявлено порушення вимог ст.43 Конституції України,ч.3 ст.15, ст.24 Закону «Про оплату праці» щодо першочерговості виплати заробітної плати та направлення коштів, не пов`язаних з такою виплатою (т.40 а.с.17-30). Даними щодо руху коштів підприємства ПП КЦ «Бізнес фінанс», згідно яких підтверджується направлення коштів на інші цілі ніж виплата заробітної плати (т.40 а.с.37-113). З врахуванням наведного, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_9 за ч.1 ст.175 КК України доведена повністю. Його дії за даним епізодом кваліфіковано правильно, оскільки він в період 2009-2010 рр., працюючи директором ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанс» умисно здійснив безпідставну невиплату заробітної плати працівникам вказаного підприємства на загальну суму 214,5 тис.грн.

Разом з тим, суд дійшов висновку про недоведеність вини підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у скоєнні в складі організованої групи злочинів передбачених ч.5 ст.185 КК України та ч.3 ст.292 КК, а також в ході судового розгляду не доведено причетність ОСОБА_4 до скоєння злочину за ч.5 ст.185 (епізод 2010 р.) ч.2 ст.292 та ч.3 ст.358 КК України з врахуванням наступного.

Згідно ч.3 ст.28 КК України злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванніабо вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи. Відповідно до п.п.9, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 23.12.2005р. «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» таку групу слід вважати утвореною з моменту досягнення її учасниками домовленості про вчинення першого злочину за наявності планів щодо подальшої спільної злочинної діяльності. Стійкість такого організованого злочинного утворення полягає в здатності забезпечити стабільність і безпеку свого функціонування, тобто ефективно протистояти факторам, що можуть дезорганізувати таке об`єднання, як внутрішнім так і зовнішнім. На таку здатність співучасників вказують, зокрема: стабільний склад, тісні стосунки між членами групи, їх централізоване підпорядкування, єдині для всіх правила поведінки, наявність плану злочинної діяльності і чіткий розподіл функцій учасників для його досягнення.

Таким чином, сама по собі участь більше трьох осіб у скоєнні посягання не є підставою для визнання злочину вчиненим організованою злочинною групою. Не зазначено слідством як саме проявлялись постійні міцні внутрішні зв`язки між самими підсудними ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , а також особами матеріали відносно яких були виділені ( ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 ), як учасниками групи і по яких прийнято процесуальне рішення, а саме винесено постанову про закриття кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину передбаченого ч.5 ст.185, ч.3 ст.292 КК України. (т.43 а.с.192-194 ). Не встановлено досудовим слідством та не здобуто доказів у судовому засіданні, які загальні правила поведінки були встановлені і чи такі були встановлені між учасниками групи, до числа яких слідство включає як вказаних підсудних так і осіб матеріали відносно яких були виділені і по яких прийнято процесуальне рішення. Слідством не здобуто об`єктивних доказів утворення підсудними та іншими особами, стійкого злочинного утворення до моменту вчинення першого злочину, розроблення чіткого плану, відомого усім співучасникам, розподіл функцій і стійкість злочинних зв`язків.

Згідно п.п.4-8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 23.12.2005р. «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» утворення організованої групи являє собою сукупність дій з організації стійкого злочинного об`єднання для зайняття злочинною діяльністю. Зокрема, такі дії можуть включати пошук співучасників, об`єднання їх зусиль, детальний розподіл обов`язків, складення плану, визначення способів його виконання. Керування організованою злочинною групою полягає у забезпеченні існування даного суспільно небезпечного утворення, підтримання належного рівня організованості, загальних правил поведінки і дисципліни, вербування нових учасників, розподіл і перерозподіл функціональних обов`язків, планування конкретних злочинів, організацію заходів щодо прикриття злочинної діяльності. Досягнення цих цілей можливе у формі віддання наказів і розпоряджень, доручень, проведення інструктажів, прийняття звітів про виконання тих чи інших дій, застосування заходів впливу щодо учасників злочинного об`єднання за невиконання таких. Приховування злочинної діяльності може полягати у легалізації доходів, здобутих в ході суспільно небезпечної діяльності групи або збуті майна, набутого в такий самий спосіб, підкупі представників влади тощо. Разом з тим, досудовим слідством не наведеного жодного випадку спільних дій учасників групи, жодного випадку їх спільної зустрічі, не доведено взагалі знайомство між собою підсудних ОСОБА_7 з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , а також знайомство ОСОБА_4 з іншими підсудними. Суд не вбачає підстав для ототожнення трудових відносин (які також передбачають підпорядкування підлеглих працівників керівництву підприємства) із наведеними вище ознаками керування організованою злочинною групою. Доказів підлеглості ОСОБА_6 інших підсудних слідством і в ході судового розгляду не здобуто. Віддання ОСОБА_9 розпоряджень ОСОБА_8 відповідає їх трудовим відносинам і не може розцінюватися як самодостатня ознака складної форми співучасті у злочині.

Недоведено також участь підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.292 КК України з врахуванням наступного.

Свідок ОСОБА_62 , крім наведеної вище фактів, в судовому засіданні, повідомив, що особисто йому про причетність підсудних до врізок нічого не відомо. Зазначив, що для здійснення таких врізок необхідні спеціальні знання та навики, а також відповідне обладнання. В матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження про наявність у підсудних необхідних знань та навиків для проведення описаного в обвинуваченні втручання в роботу трубопроводу.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_6 створив за участю інших осіб організовану злочинну групу для вчинення злочину, але з відома та згоди інших підсудних. Разом з тим жодних доказів на підтвердження обізнаності даних підсудних про крадіжку пального (спосіб, місце, час вчинення даного злочину, розподіл функцій безпосередніх виконавців та інших співучасників, наявність подальшого плану тощо) у матеріалах справи немає.

Посилання в обвинуваченні (т.39 а.с.361) на виявлення та вилучення, в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 автомобіля «Урал», за допомогою якого прокладали відвід від трубопроводу та знаряддя для здійснення відводів, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та не відповідає матеріалам справи. Згідно протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 (т.5 а.с.208) при описі виявлених в результаті обшуку предметів наведені в обвинуваченні речі та автомобіль не вказані. Аналогічний перелік зазначено в протоколі огляду предметів від 11.10.2009 р. (т.5 а.с.210). Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.10.2009 р.(т.5 а.с.215) автомобіль «Урал» було виявлено на сусідній з місцем проживання ОСОБА_4 земельній ділянці. Допитана в судовому засіданні, при розгляді справи іншим складом суду, в якості свідка ОСОБА_101 повідомила, що в ході обшуку за місцем знаходження належного їй будинку в АДРЕСА_6 жодного автомобіля виявлено не було, з прибудинкової території працівники міліції забрали лише квадро цикл, який належить товаришу її чоловіка.

Допитаний в судовому засіданні свідок о/у ВДСБЕЗ при ГУМВС ОСОБА_66 , крім наведеної вище інформації повідомив, що нікого з підсудних на місці врізок чи відведення викраденого пального він та інші працівники міліції не бачили, лише ОСОБА_102 був затриманий на території дачного кооперативу в с.Ковирі в листопаді 2010р. Додатково повідомив, що на місці відведення викраденого дизпалива в с.Наварія були затриманні інші особи, а саме ОСОБА_98 , ОСОБА_103 і ОСОБА_104 . Дані, які б вказували на здійснення підсудними врізки чи перекачування в підпільні приміщення нафтопродуктів йому не відомо, хто саме робив врізку і хто здійснював перекачку він не знає. Зазначаючи, про причетність ОСОБА_6 до даного злочину, свідок не повідомив на підставі чого було зроблено такий висновок.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 68 КПК України (1960 р.) не можуть бути доказами дані, повідомлені свідком, джерело яких невідоме. Якщо показання свідка базуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. Отже наведена ОСОБА_105 інформація з приводу ОСОБА_6 не являється доказом.

Свідок ОСОБА_54 , на покази якого посилається обвинувачення (т.39 а.с.361, т.17, а.с.253), в судовому засіданні при розгляді справи іншим складом суду та в судовому засіданні спростував викладену в обвинувальному висновку інформацію, а саме пояснив, що автомобіль «КАМАЗ» з встановленим металевим контейнером, продав двом невідомим особам, серед підсудних осіб які придбавали даний автомобіль немає. Він категорично ствердив, що ОСОБА_4 не здійснював придбання у нього автомобіля. Аналогічні покази вказаний свідок надав на досудовому слідстві (т.14 а.с.69-70). При цьому згідно вказаного протоколу допиту вбачається, що описуючи осіб, які придбали «КАМАЗ» ОСОБА_54 називає ознаки, абсолютно не відповідні зовнішності ОСОБА_4 , а саме він вказує, що невідомі були зростом приблизно 165 см., темне волосся, один із них мав вуса. Таким чином, наведені в обвинуваченні дані про придбання ОСОБА_4 автомобіля «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідають дійсності.

Безпідставним є посилання сторони обвинувачення на покази свідка ОСОБА_106 , який начебто бачив ОСОБА_6 6 травня 2009 під час затримання осіб, причетних до викрадення дизельного пального біля приміщень ветеринарної медицини у с.Наварія Пустомитівського району Львівської області. Згідно даних показів підсудний, рухаючись власним автомобілем, підібрав на трасі невідомого громадянина, котрий намагався втекти від співробітників міліції і, різко набравши швидкість, зник з місця події. Номер транспортного засобу ОСОБА_107 записав у свій записник. Між тим, впізнання ОСОБА_6 свідком не проводилось, відтворення обстановки та обставин події з участю останнього також. Аркуш паперу з записаним номером транспортного засобу у ОСОБА_106 не вилучався. Крім цього, свідок в судовому засіданні при розгляді іншим складом суду та в судовому засіданні жодних пояснень з приводу описаних подій не надав зсилаючись на сплив часу. Навіть при оголошенні йому попередньо наданих показів не зміг підтвердити їх правдивість, не пригадав жодної описаної ним раніше обставини. Не зміг впізнати ОСОБА_6 в судовому засіданні, не зміг описати автомобіль, на якому начебто бачив ОСОБА_108 в травні 2009 р., також не пригадав на якому автомобілі та з ким рухався він сам.

Працівники міліції ОСОБА_109 та ОСОБА_110 на досудовому слідстві (т.5, а.с.16-165) та в судовому засіданні надали покази аналогічні вищенаведеним показам свідка ОСОБА_66 в частині того, що ними, безпосередньо на місці відведення викраденого дизпалива в с.Наварія були затриманні інші особи, а саме ОСОБА_98 , ОСОБА_103 і ОСОБА_104 .

Згідно обвинувального висновку вказані особи також входять до організованої групи створеної ОСОБА_6 . Відповідно до обвинувачення, саме ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 разом з ОСОБА_4 , та невстановлені слідством особи підшукували та здійснювали облаштування приміщень необхідними технічними засобами, з`єднували за допомогою труби місця врізки у нафтопродуктопровід з місцем накопичення викраденого нафтопродукту.

Однак, не зважаючи на вказані обставини, постановою слідчого від 13.09.2012р. кримінальна справа, матеріали якої попередньо виділені із даної справи №124-1022, відносно ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 за ч.5 ст. 185, ч. 3 ст. 292 КК України закрита на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину (т.43 а.с.192-194).

Також згідно обвинувачення, у створену ОСОБА_6 організовану групу входив ОСОБА_91 , який у відповідності до розподілу функцій, згідно спеціально розробленого і узгодженого плану дій отримуючи поставки бензовозами ПП КЦ «Бізнес фінанс» викраденого нафтопродукту реалізовував викрадений нафтопродукт через мережу автозаправних станцій МПП «Ірена», а виручені кошти розподіляли між учасниками організованої групи. Однак постановою начальника відділу управління нагляду прокуратури Львівської області від 26.09.2011р. постанови слідчого про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_111 за ч.5 ст.185, ч.3 ст.292 КК України від 20.01.2009р., 20.01.2010р. по справі №124-1022 та від 22.01.2010р. по справі №124-1322 скасовані (т.43 а.с.195-197). Постановою слідчого від 26.09.2011р. порушено щодо ОСОБА_111 кримінальну справу за ст.198 КК України, яку в подальшому скеровано в суд з клопотанням про звільнення останнього від відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» (т.43 а.с.198-200). За результатом даного клопотання Личаківським районним судом м.Львова винесено постанову від 07.10.2011р., якою ОСОБА_111 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію», а кримінальну справу про його обвинувачення за ст.198 КК України закрито.

Однак не зважаючи на наведені факти обвинувачення залишилось незмінним, підсудних надалі обвинувачують у скоєнні злочинів в групі з ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 та ОСОБА_115 .

Крім цього, не можна визнати переконливими і матеріали фоноскопічних експертиз (т.13 а.с.199, 207-216, 222-230, 237-241, 248-252, 259-264, 271-275, 282-287, 294-300, 307-315). По справі не призначалася і не проводилась експертиза звукозаписувальних пристроїв на предмет відсутності ознак монтажу розмов. Зміст останніх може тлумачитися по-різному, враховуючи постійну роботу більшості підсудних, пов`язану із зберіганням та відвантаженням нафтопродуктів. Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності того чи іншого факту про вину особи у вчиненні злочину тлумачаться на її користь. Тому дані докази до уваги судом при постановленні вироку не беруться.

Крім цього, жодних доказів, які б підтверджували знайомство всіх підсудних між собою та їх обізнаність про крадіжку пального (спосіб, місце, час вчинення даного злочину, розподіл функцій безпосередніх виконавців та інших співучасників, наявність подальшого плану тощо) у матеріалах справи немає. Навіть у даних на досудовому слідстві частково зізнавальних показах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 стверджували, що нічого не знають про походження пального та про навність врізок в нафтопродуктопроводи.

Згідно вимог ст.16-1 КПК України (1960р.) розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. Пункти 1, 2 ч.1 ст.64 КПК України передбачають, що при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.

З врахуванням наведеного вище суд дійшов висновку, що вчинення підсудними злочинів передбачених ч.5 ст.185 та ч.3 ст.292 КК України в ході судового розгляду не доведено.

Підсудні ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 підлягають виправданню і визнанню невинними за ч.3 ст.292 КК України у зв`язку з недоведеністю їх участі у цьому злочині.

Підсудний ОСОБА_4 підлягає також виправданню за ч.5 ст.185 КК України по епізодах викрадення нафтопродуктів в 2008, 2009 р., оскільки наведені вище обставини спростовують пред`явлене йому обвинувачення в цій частині.

Також слід визнати недоведеною участь підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у викраденні та подальшому отримані чи реалізації дизельного пального упродовж серпня 2008 - травня 2009 року по епізоду врізки у нафтопродуктопровід ДП «Прикарпатзахідтранс» на 155км. дільниці 43 траси №1 поблизу с.Підсадки Пустомитівського району Львівської області та подальшим відведенням в с.Наварія Пустомитівського району Львівської області. Виявлення даного злочину та аналогічний спосіб врізки, відвід від якої вів до орендованих невідомими особами приміщень ветеринарної медицини у с.Наварія, самі по собі недостатні для висновку про причетність підсудних до цього посягання. Крім цього, як встановлено судом безпосередньо затримані на місці події в с.Наварія, особи ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 виявились не причетними до вчинення вказаного злочину, згідно постанови слідчого.

Під час огляду складів в с.Наварія, у яких було виявлено пристрої для перекачування пального, доказів, які б вказали на участь будь-кого з підсудних у вчиненні викрадення, не виявлено. Крім цього злочинні дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та діяльність ПП «КЦ «Бізнес фінанс» були фактично припинені з лютого 2009 р. в зв`язку початком досудового розслідування. Як показав ОСОБА_7 , підтвердивши свої показання при відтворенні обстановки та обставин події, він возив нафтопродукти лише з ангару, розташованого у м.Пустомити Львівської області.

В зв`язку з наведеним підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 слід виправдати в зв`язку з не доведенням їх участі у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.185 КК України в частині обвинувачення по епізоду викрадення нафтопродуктів шляхом врізки у нафтопродуктопровід ДП «Прикарпатзахідтранс» на 155км. дільниці №43 траси №1 поблизу с.Підсадки Пустомитівського району Львівської області та подальшим відведенням в с.Наварія Пустомитівського району Львівської області.

Оцінюючи в сукупності докази, ОСОБА_4 слід виправдати за ч.2 ст.292 КК України по епізоду врізки у нафтопродуктопровід ДП «Прикарпатзахідтранс» на 149 км. дільниці №43 траси №1 поблизу с.Ковері Пустомитівського району Львівської області, в зв`язку з відсутністю доказів його причетності до вчинення вказаного злочину.

Крім цього підсудного ОСОБА_4 слід виправдати в частині обвинувачення за ч.3 ст.358 КК України. Він, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні заперечив, факт використання ним підробленого посвідчення водія. Обвинуваченням не здобуто жодного доказу в спростування вказаних пояснень підсудного. Згідно матеріалів справи дане посвідчення було виявлено та вилучено під час обшуку в помешканні ОСОБА_4 06.11.2010 р., що фактично підтверджує пояснення підсудного про невикористання такого за призначенням при керуванні автомобілем. Крім цього в обвинувальному висновку не вказано в чому саме полягає вчинення підсудним передбаченого ч.3 ст.358 КК України злочину, жодних доказів такого також не наведено.

Вирішуючи цівільний позов заявлений ДП «Прикарпатзахідтранс» до підсудних, суд вважає, що такий згідно ч.3 ст.328 КПК України слід залишити без розгляду, оскільки в ході досудового та судового слідства не доведено наявність в діях підсудних ознак кримінально-караного діяння за цими епізодами. Відповідно роз`яснити цивільному позивачу про можливість звернутись з позовом в суд в порядку цивільного судочинства.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення злочину, тяжкість вчиненого злочину, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також злочином невеликої тяжкості в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.358 КК України та ОСОБА_9 за ч.1 ст.175 КК України.
Особи підсудного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2004 року народження, має постійне місце реєстрації та проживання, працює, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ст.198 КК України.

Особи підсудного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має на утриманні трьох дітей, одна з яких неповнолітня, має постійне місце реєстрації та проживання, працює, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ст.198 КК України.

Особи підсудного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину 2000 року народження, має постійне місце реєстрації та проживання, є інвалідом 1-ої групи, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ст.198 КК України.

Особи підсудного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, є інвалідом 3-ої групи, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ст.198 КК України.

Особи підсудного ОСОБА_9 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ст.198, ч.1 ст.175 КК України.

Особи підсудного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ст.198, ч.1 ст.358 КК України.

Разо з тим, відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялась від слідства або суду та не вчинила нового злочину.

Початок строку давності є день вчинення особою злочину.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного у вигляді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, злочином середньої тяжкості є злочин,за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ст.49 ч.1 п.2, п.3 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки давності: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Згідно ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Згідно ст.11-1 КПК України таке звільнення є обов`язковим.

В зв`язку з тим, що підсудні вчинили злочини передбачені ст.198, ч.1 ст.175 ( ОСОБА_9 ), ч.1 ст.358 ( ОСОБА_4 ) КК України, які є злочинами невеликої та середньої тяжкості, в період з кінця 2008 по 2010 рік, а тому підлягають звільненню від покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Питання по речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.81 КПК України.

Керуючись ст.323, 324 КПК України 1960 року, п.11 Розділу ХІ Перехідних Положень КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.198 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.49 КК України ОСОБА_6 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків довності.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.198 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.49 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків довності.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.198 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.49 КК України ОСОБА_8 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків довності.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.198 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.49 КК України ОСОБА_5 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків довності.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ст.198 та ч.1 ст.175 КК України та призначити йому покарання :

- за ст.198 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.175 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на два роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на два роки.

На підставі ст.49 КК України ОСОБА_9 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків довності.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ст.198 та ч.1 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.198 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.358 КК України - у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць;

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.49 КК України ОСОБА_4 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків довності.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 по обвинуваченню за ч.5 ст.185 КК України та ч.3 ст.292 КК України - виправдати за недоведеністю у вчиненні злочину.

ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч.5 ст.185 КК України, ч.2, 3 ст.292 КК України та ч.3 ст.358 КК України - виправдати за недоведеністю у вчиненні злочину.

Цивільний позов ДП «Прикарпатзахідтранс» залишити без розгляду.

Після вступу вироку у законну силу речові докази по справі: мобільні телефони «Sony Erikson» з сім картою, а також «Nokia 1208» разом з акумулятором та двома сім картами, повернути власникам відповідно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Вилучені у ПП «Комерційний центр «Бізнес фінанси» шляхові листи та реєстр даних з листопада 2008 по березень 2009 року передати названому підприємству.

Ксерокопії правовстановлюючих документів на квартири АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 залишити при справі.

Реєстраційні документи на автомобілі «Ssang Yong Rexton» НОМЕР_6 та «Toyota camry» НОМЕР_7 повернути ОСОБА_6 .

Блокнот, що зберігається у камері схову Пустомитівського райвідділу міліції Львівської області, а також посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 14.03.1997 р. на ім`я ОСОБА_42 знищити.

Квадроцикл марки «Bombardier Outlander» Can-Аm 800 серійний № НОМЕР_8 , червоного кольору, 2007 р. повернути законному володільцеві.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 , який знаходиться на зберіганні в Личаківському районному суді м.Львова (Постанова Личаківського районного суду м.Львова від 25.02.2016р. т.46 а.с.135) повернути ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений на будинок АДРЕСА_11 ; квартиру АДРЕСА_12 ; квартиру АДРЕСА_13 ; квартири АДРЕСА_14 і АДРЕСА_9 ; автомобіль марки Toyota camry д. н. НОМЕР_9 , Mercedes Benc МЛ 320 д. н. НОМЕР_10 ; Ssang Yong Rexton 270 ХРІ д. н. НОМЕР_11 .

Запобіжний захід ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Личаківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1