АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/117/16 Справа № 711/792/16-к Категорія: ст. 303, 304, 309 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

апелянта ОСОБА_7

представник апелянта ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 29 лютого 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого прокуратури Черкаської області про закриття кримінального провадження від 14.12.2012 року № 0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого прокуратури Черкаської області про закриття кримінального провадження № 0000098 від 14.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Скаргу мотивує тим, що 15.07.2009 року ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження від дільничного інспектора міліції Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 та цього ж дня вона звернулась до лікаря-травматолога ОСОБА_10 , який оглянув її та зробив відповідні записи в медичній картці. Цього ж дня, надавши до прокуратури району заяву про неправомірні дії дільничного, ОСОБА_7 отримала направлення у Шполянське відділення СМЕ, де судово-медичний експерт ОСОБА_11 при візуальному огляді виявив у ОСОБА_7 тілесні ушкодження та склав акт № 238, до якого вніс завідомо неправдиві відомості.

Вважає, що неправдиві відомості, які вніс судово-медичний експерт ОСОБА_11 , полягають в тому, що він, проводячи її огляд 16.07.2009 року, в акт огляду вніс завідомо неправдиві відомості, а саме в описовій частині акту зазначив: «крововилив овальної форми розміром 8*6 см синюшного кольору з зеленуватим відтінком»; а також в заключній частині акту зазначив: «по терміну давності дані тілесні ушкодження відповідають терміну 3-4 доби до моменту освідування, тобто не відповідають часу вказаному у направленні». Тому вважає, що дані внесені ним навмисно і він має бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 29 лютого 2016 року за наслідками розгляду скарги по суті відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого прокуратури Черкаської області про закриття кримінального провадження від 14.12.2012 року № 0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Указана постанова від 30.11.2015 року про закриття кримінального провадження залишилася чинною.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що в діях експерта ОСОБА_11 відсутній прямий умисел як основна складова суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Тому орган розслідування прийшов до обґрунтованого висновку, що, оскільки достовірних та об`єктивних даних про те, що ОСОБА_11 в цій ситуації діяв навмисно, встановлено не було, і в теперішній час встановити це будь-яким шляхом неможливо, тому в діях ОСОБА_11 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк для оскарження ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.02.2016 року, скасувати її та постановити нову, якою скасувати постанову від 30.11.2015 року прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження № 0000098.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_7 мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, слідчим суддею однобічно та неповно досліджено обставини справи; висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; допущено істотні порушення кримінального процесуального закону.

Вказує, що під час досудового розслідування не виконано ряд клопотань, заявлених потерпілою: не проведено одночасного допиту ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_7 ; не проведено належним чином службової перевірки; не взято до уваги висновки комісійної експертизи № 42 від 23.10.2014 року.

Зазначає, що прокурором не усунуто недоліки, які зазначені в постановах, якими раніше скасовувались рішення слідчого про закриття цього кримінального провадження, та ухвали суду, якою скасовувалась постанова слідчого про закриття цього кримінального провадження.

А саме:

- в постанові про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 29.01.2014 року вказано, що за наслідками допиту свідків не усунуто суперечностей в їх показах шляхом проведення одночасного допиту;

- в постанові про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 31.07.2014 вказано, що за наслідками допиту свідків не усунуто суперечностей в їх показах шляхом проведення одночасного допиту;

- в ухвалі Шполянського районного суду Черкаської області від 18.02.2015 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, вказано, що не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів;

- в постанові про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 31.08.2015, вказано, що не проведено всіх необхідних слідчих дій, не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Указує, що висновки прокурора, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, містять істотні суперечності. Зокрема висновок експертизи прямо вказує на те, що у потерпілої ОСОБА_7 тілесні ушкодження виникли 15.07.2009 р., а не так, як вказує в акті від 16.07.2009 р. експерт ОСОБА_11 , а саме за 3-4 доби до освідування.

Тому, вказує апелянт, ці підстави та невідповідність висновків прокурора фактичним обставинам кримінального провадження вплинули на вирішення питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_11 , на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення наявності в діях ОСОБА_11 складу злочину.

Також апелянт наголошує, що відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 284 КПК України саме слідчий ухвалює постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Натомість, прокурор ухвалює таку постанову тільки в разі, якщо в провадженні було оголошено підозру особі. Тому, стверджує, що прокурор не мав право ухвалити постанову про закриття кримінального провадження.

Крім того, апелянт зазначає, що слідчий суддя не відобразив в оскаржуваній ухвалі відомості про те, що у вказаному висновку є посилання на те, що рада встановила порушення експертом ОСОБА_11 вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» в частині неврахування експертом даних медичної карти при оцінці наявних тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні апелянт та представник апелянта апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив її відхилити та залишити ухвалу слідчого судді без змін. Вказав, що ухвала слідчого судді та постанова прокурора про закриття кримінального провадження є обґрунтованими. Вказав, що прокурором були вжиті всі можливі заходи для належного розслідування кримінального провадження й можливості здобуття доказів у провадженні вже вичерпані.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 29.02.2016 року ОСОБА_7 брала участь в розгляді цього провадження; того же дня скаржник отримала копію судового рішення, оскарживши його 09.03.2016 року в апеляційному порядку, тобто в межах строку, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, враховуючи, що з 05 по 08 березня 2016 року були вихідні дні. З урахуванням викладеного ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 29.02.2016 року не пропустила і тому прохання про його поновлення, на думку колегії суддів, є непотрібним. Апеляційна скарга приймається до розгляду по суті як така, що була подана вчасно.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею районного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими КПК України.

За результатами розгляду скарги слідчий суддя, як це встановлено ч. 2 ст. 307 КПК України, вправі прийняти одне із передбачених вказаною нормою рішень, у тому числі винести ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами закону прокурор повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вбачає, що зазначені вище вимоги слідчий суддя у повному обсязі не виконав та прийшов до необґрунтованого висновку про те, що під час розгляду скарги на постанову прокурора від 30 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях експерта ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, не знайшли свого підтвердження факти, які б вказували на достатні дані про наявність у прокурора підстав для закриття кримінального провадження.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000098 слідчими прокуратур Лисянського, Жашківського та Монастирищинського районів проводились перевірки в порядку ст. 97 КПК України, за результатами яких неодноразово ухвалювалися рішення про відмову в порушенні кримінальної справи.

Вказані рішення прокурорами району та прокурором відділу прокуратури області скасовувались, й 28.12.2009 року було порушено кримінальну справу за фактом отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Під час проведення перевірок в порядку ст. 97 КПК України та досудового слідства у вказаній справі слідчими видавались направлення на проведення освідування та неодноразово виносились постанови про проведення судово-медичної експертизи.

Так, згідно з даними висновку № 238 від 16.07.2009 року експерта ОСОБА_11 у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді крововиливів лівого та правого плеча, передпліч правого та лівого стегна, правої та лівої гомілок, садна лівого гомілкового-ступневого суглобу, крововиливів рук, які могли утворитися від дії яких-небудь тупих предметів та за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. По терміну давності дані тілесні ушкодження відповідають 3-4 добам до моменту освідування, тобто не відповідають часу, вказаному в направленні.

Судово-медичним експертом Черкаського обласного бюро СМЕ ОСОБА_13 21.07.2009 року також було проведено обстеження ОСОБА_7 . Відповідно до акту експертизи № 941 від указаної дати у ОСОБА_7 мали місце ушкодження: крововиливи верхніх та нижніх кінцівок, садна правої кисті. Вказані ушкодження по виникнення могли відповідати часу вказаному оглянутою, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, органом досудового розслідування були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які оглядали ОСОБА_7 (висновок експерта № 42-к від 25.09.2014 року) та показали, що вказані ушкодження могли виникнути в час та за обставин вказаних в постанові, а саме 15.07.2009 року; ушкодження, які характерні для виникнення від дії наручників, у потерпілої ОСОБА_7 не виявлено.

Колегія суддів враховує, що сам ОСОБА_11 заперечує, що навмисно вніс в акт № 238 завідомо неправдиві відомості й вказує, що описав саме те, що бачив при огляді, і прийшов внаслідок цього до певних висновків.

Також показаннями свідків, які були допитані за клопотанням ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 встановлено, що вони були свідками того, як працівники міліції вивели з території райвідділу ОСОБА_7 в наручниках та повели до суду. Точної кількості завданих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та їх локалізації, а саме, за яких обставинах та коли могли виникнути ці ушкодження, вони не бачили.

Свідченнями ОСОБА_19 , чоловіка ОСОБА_7 , встановлено, що його дружина пішла з дому до Лисянського РВ, при цьому не мала жодних тілесних ушкоджень. Цього ж дня йому на телефон надійшов дзвінок від ОСОБА_20 , яка повідомила, що до ОСОБА_7 працівники міліції застосовували фізичну силу та наручники. Прибувши на місце, він побачив, що на тілі дружини були тілесні ушкодження, а тому вони звернулись до Центральної районної лікарні.

Лікар - травматолог ОСОБА_21 надав показання, в яких вказав, що 15.07.2009 року оглядав ОСОБА_7 . При огляді було виявлено тілесні ушкодження, про що ним було зроблено відповідний запис в амбулаторну картку.

За таких обставин в ході проведення перевірки були зібрані окремі письмові матеріали та докази, які можуть указувати на наявність складу указаного вище злочину в діях експерта.

Разом з тим, колегія суддів вбачає, що досудове розслідування не можна вважати достатньо повним. Скаржниця неодноразово зверталася до слідчого з клопотаннями про проведення одночасного допиту експерта ОСОБА_22 та її, однак такий допит належно проведений не був. Крім цього, в ході досудового слідства була ухвалена постанова прокурора від 09 жовтня 2015 про призначення у кримінальному провадженні службової перевірки за фактом можливого внесення експертом ОСОБА_11 завідомо неправдивих відомостей до акта судово-медичного дослідження від 16 липня 2009 року № 238. Даних щодо фактичного проведення такої перевірки та отримання висновку за її результатами також немає.

Крім цього, колегія суддів вбачає такими, що заслуговують на увагу, доводи скаржниці про те, що, незважаючи на її клопотання про її залучення до участі у слідчих діях у провадженні, до значної кількості слідчих дій вона не залучалася.

Разом з тим, апеляційна скарга і сама скарга ОСОБА_23 підлягають до часткового задоволення, оскільки колегія суддів не має процесуальних повноважень для визнання рішення слідчого судді чи прокурора безпідставним, необґрунтованим тощо, про що просить скаржниця.

Тому, керуючись ст. ст. 303, 307, 395, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 29 лютого 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого прокуратури в Черкаській області від 30 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження від 14.12.2012 року № 0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого прокуратури в Черкаській області від 30 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження від 14.12.2012 року № 0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого прокуратури в Черкаській області від 30 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження від 14.12.2012 року № 0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Матеріали кримінального провадження повернути для продовження проведення досудового розслідування.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :