Провадження №1-кп/447/98/16
Справа №447/1086/16-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2016 року

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000361 від 20 березня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більче Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм ФГ "Джерельна криниця", неодруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 20 березня 2016 року о 1:00 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у с. Більче Миколаївського району Львівської області по вулиці Івана Франка у напрямку до с. Болоня Миколаївського району, при проїзді її ділянки в районі будинку № 25, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови», «перешкода для руху», «безпечний інтервал»); Р.2 п.п. 2.3 б), д), 2.9 а); Р.12 п.п. 12.1, 12.3; Р.13 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку експерта № 1000/2016-т судової токсикологічної експертизи від 23.03.2016 року в крові ОСОБА_4 виявлено 2,22 проміле етилового спирту), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , котрі рухалися по межі проїзної частини дороги та по правому по ходу його руху узбіччі і яких він мав об`єктивну можливість вчасно виявити, не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого ним транспортного засобу, або їх об`їзду із дотриманням безпечного інтервалу, такими своїми діями створив аварійну обстановку і, як наслідок, скоїв наїзд на вищевказаних пішоходів. Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху пішохід ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи № 27/16 від 08.04.2016 отримав тілесні ушкодження: перелом основи і склепіння черепа; крововиливи в речовину головного мозку, під тверді і м`які мозкові оболонки; закритий перелом обох кісток лівої гомілки; крововиливи: в тканину обох легень, в глибокі м`язи обох стегон і правої гомілки; садна в лобній ділянці на спинці носа, в правій виличковій ділянці, на правій щоці, на нижній губі справа, в ділянці підборіддя, на задній поверхні правого променево-запясного суглобу на тильній поверхні правої кисті, на тильній поверхні 2-5пальців правої кисті, на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини лівої гомілки на висоті 36,0 см від підошвенної поверхні стоп, на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки на висоті 17,0 см від підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні лівого передпліччя, на тильній поверхні 2-го пальця лівої кисті, на задній поверхні верхньої третини лівої гомілки на висоті 42,0-38,0см від підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні нижньої третини лівої гомілки на висоті 16,0 см ві підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні середньої третини правого стегна на висоті 58,0 см від підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні лівого колінного суглобу на висоті 45,0 см від підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні середньої третини лівого стегна; синці на задній поверхні середньої третини лівого стегна на висоті 55,0см від підошвеної поверхні стопи і на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки. Вказані ушкодження виникли незадовго до смерті від дії тупих предметів, можливо, при ударі виступаючими частинами легкового автомобіля і послідуючому падінні потерпілого на тверде покриття дороги. Переломи кісток склепіння і основи черепа з крововиливами в речовину головного мозку і під мозкові оболонки відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, що в даному випадку превели до смерті. Пішохід ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи № 151/2016 від 31.03.2016 року отримав тілесні ушкодження: забій головного мозку, перелом кісток склепіння та основи черепа, епідуральний крововилив та пневматоцефалію лівої скроневої тім`яної ділянки, садна лівої тім`яно-потилично-скроневої ділянки голови, синець лівої скронево-соскоподібної ділянки голови, синець правого плеча, синці передньовнутрішньої поверхні с/з правої гомілки, внутрішньої поверхні н/з правої гомілки, садна поперекової ділянки спини справа та зліва, які утворились від контактів з тупими предметами, могли бути спричинені 20.03.2016 року під час ДТП наїзді легкового автомобіля. Відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_10 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , 20 березня 2016 року о 1:00 годині, вчинивши наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , в порушення вимог Р.2 п. 2.10 Правил дорожнього руху України, не зупинився, завідомо залишив потерпілих без допомоги. Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою, яка поставила потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в небезпечний для життя стан завідомо залишив їх без допомоги у небезпечному для житті стані, коли ті були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, покази давати відмовився.

Допитані у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пояснили, що близько 3:00 години 20.03.2016 року їм повідомили, що їх син ОСОБА_10 потрапив в автомобільну аварію. ОСОБА_6 прибув на місце вчинення ДТП. Обвинуваченого на місці вчинення не було. Його привезли приблизно через 2 години. Обвинувачений чи його родичі з питанням відшкодування шкоди до потерпілих не зверталися.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поверталися з цетру села додому. Перед ДТП вони почули звук від двигуна автомобіля. Один з автомобілів проїхав, потім потерпілий відчув удар, після якого більше нічого не пам`ятає. Після ДТП мати обвинуваченого підходила до нього просила пробачення та пропонувала відшкодування, однак, потерпілий відмовився.

Відповідно до висновку експерта від 31.03.2016 року №151/2016 у потерпілого ОСОБА_7 були наступні тілесні ушкодження: забій головного мозку, перелом кісток склепіння та основи черепа, епідуральний крововилив та пневматоцефалію лівої скронево-тім`яної ділянки, садна лівої тім`яно-потилично-скроневої ділянки голови, синець лівої скронево-соскоподібної ділянки голови, синець правого плеча, синці передньовнутрішньої поверхні с/з правої гомілки, внутрішньої поверхні н/з правої гомілки, садна поперекової ділянки спини справа та зліва, які утворились від контактів з тупими предметами, могли бути причетні 20.03.2016 року під час ДТП автонаїзді легкового автомобіля, більш імовірно, зліва, з первинним ударом по внутрішній поверхні правої гомілки з наступним падінням та ударом лівою скронево-потиличною ділянкою голови та поперековою ділянкою спини, правим плечем до тупих твердих предметів, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Відповідно до висновку експерта від 08.04.2016 року №27/16 на трупі ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження: перелом основи і склепіння черепа; крововиливи в речовину головного мозку, під тверді і м`які мозкові оболонки; закритий перелом обох кісток лівої гомілки; крововиливи: в тканину обох легень, в глибокі м`язи обох стегон і правої гомілки; садна в лобній ділянці на спинці носа, в правій виличковій ділянці, на правій щоці, на нижній губі справа, в ділянці підборіддя, на задній поверхні правого променево-запясного суглобу на тильній поверхні правої кисті, на тильній поверхні 2-5пальців правої кисті, на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини лівої гомілки на висоті 36,0 см від підошвенної поверхні стоп, на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки на висоті 17,0 см від підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні лівого передпліччя, на тильній поверхні 2-го пальця лівої кисті, на задній поверхні верхньої третини лівої гомілки на висоті 42,0-38,0см від підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні нижньої третини лівої гомілки на висоті 16,0 см ві підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні середньої третини правого стегна на висоті 58,0 см від підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні лівого колінного суглобу на висоті 45,0 см від підошвеної поверхні стопи, на задній поверхні середньої третини лівого стегна; синці на задній поверхні середньої третини лівого стегна на висоті 55,0см від підошвеної поверхні стопи і на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки. Вказані ушкодження виникли незадовго до смерті від дії тупих предметів, можливо при ударі виступаючими частинами легкового автомобіля і наступному падінні потерпілого на тверде покриття дороги та за давністю відповідають 20.03.2016 року. Переломи кісток склепіння і основи черепа з крововиливами в речовину головного мозку і під мозкові оболонки відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, що в даному випадку спричинили смерть потерпілого. Слідів переїзду і волочіння не виявлено. Смерть потерпілого наступила від черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння і основи черепа з крововиливами в речовину головного мозку і під мозкові оболонки.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: паспорт, вимогу про відсутність судимостей; довідку про неперебування на обліку у нарколога; довідку про неперебування на обліку у лікаря-психіатра; довідку з місця проживання обвинуваченого; характеристику з місця навчення обвинуваченого; довідку-характеристику з місця проживання обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства злочинів та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме: протокол огляду місця події від 20.03.2016 року, висновок медичного огляду від 20.03.2016 року, протокл огляду місця пригоди від 20.03.2016 року, допит свідка ОСОБА_11 , висновк судово-медичної експертизи №41 від 24.03.2016 року, висновок експертизи від 23.03.2016 року №1000/2016-т, висновок транспортно-трасологічної експертизи від 08.04.2016 року №1/307, висновок судової автотехнічної експертизи від 08.04.2016 року №1/308, висновок транспортно-трасологіної експертизи від 08.04.2016 року №1/309, протокол слідчого експерименту від 30.03.2016 року, висновок судової автотехнічної експертизи від 14.04.2016 року №1/324, протокол огляду предметів від 18.04.2016 року.

Враховуючи викладене, суд, допитавши потерпілих та дослідивши висновки судово-медичної експертизи та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та місцем навчання характеризується з позитивної сторони, його вік, сімейний стан, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Суд приходить до висноку, що оскільки обвинувачений залишив місце ДПТ, не вжив заходів до надання медичної допомоги потерпілим та у судовому засіданні стороною захисту не було наведено обставин, які свідчать про його активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, зазначену у обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, не слід враховувати при призначенні покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та призначити йому покарання: за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами; за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до постанови від 18.04.2016 року уламки скла прозорого кольору, автомобільну щітку-склоочисник, уламки лакофарбового покриття бурого кольору - визнано речовими доказами у справі та передано його на зберігання в камеру зберігання речових доказів. На підставі ст.100 КПК України вищевказані речові докази слід знищити. Відповідно до постанови від 21.03.2016 року автомобіль «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 - визнано речовим доказом у справі та передано його на зберігання на автостоянку на вул. Львівське шоссе, 1 у м. Миколаєві Львівської області. На підставі ст.100 КПК України вищевказаний речовий доказ слід повернути власнику - ОСОБА_12 .

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають до стягнення витрати на залучення експерта у розмірі 4661,88 гривень в користь держави.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.286 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки;

за ч.1 ст.135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Речові докази:

- уламки скла прозорого кольору, автомобільну щітку-склоочисник, уламки лакофарбового покриття бурого кольору - знищити;

- автомобіль «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику, ОСОБА_12 .

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 4661,88 гривень в користь держави.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 20.03.2016 року - моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1