АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши матеріали кримінального провадження №003547 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого на вирок Подільського районного суду м. Києва від 6 червня 2016 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Яготин, Київської обл.., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 3 липня 1997 року за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 215-3, ст. 86-1, ст. 44, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна; 29 листопада 1999 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 9 днів;

- вироком Мінського районного суду м. Києва від 1 лютого 2001 року за ч. 1 ст. 142, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна; 5 серпня 2004 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 2 дні;

- вироком Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2006 року за ч. 2 ст.185, ст. 71 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений умовно-достроково 16 грудня 2009 року на 8 місяців 12 днів;

- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнений 2 квітня 2014 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 25 днів;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попередніми вироками Деснянського районного суду від 18 січня 2011 року за ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим в тому, що він 22 травня 2014 року о 21.30 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти», який за договором оренди орендується ФОП ОСОБА_8 та розташований за адресою: АДРЕСА_2 , оглянувши приміщення, побачив на торгівельному прилавку грошові кошти. В цей момент у нього виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходились на торгівельному прилавку. Реалізую свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_5 дочекався, коли крім нього та продавця ОСОБА_9 в приміщенні магазину більше нікого не залишилось, та коли продавець відійде на безпечну для нього відстань від торгівельного прилавку, на якому знаходились грошові кошти, з метою уникнення можливого опору, підбіг до торгівельного прилавку та повторно, відкрито для ОСОБА_9 , викрав грошові кошти в сумі 913 грн. та вибіг на вулицю.
Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник,а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 913 грн.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 проситьвирок суду скасувати та призначити більш м`яке покарання, зарахувати один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно вироку від 18 січня 2011 року. На обгрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції врахував обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, як обтяжуючу - рецидив злочинів. Хоча він і був неодноразово був засуджений, але поніс покарання в повній мірі, окрім останнього ув`язнення.
Крім того, на думку обвинуваченого, судом першої інстанції не враховано позитивну характеристику по місцю його проживання, те, що він був працевлаштованим, мав міцні соціальні зв`язки, вагітну дружину, яка потребує моральної та фінансової підтримки.
Також ОСОБА_5 просить врахувати, як обставину, що пом`якшує покарання, активне сприяння слідству, оскільки він вину визнавав повністю, обставини вчинення злочину підтвердив. Одночасно просить врахувати, що злочином не було спричинено фізичних чи моральних страждань потерпілому, а завдана шкода відшкодована.
Крім того, на думку обвинуваченого, суд першої інстанції, призначаючи покарання за сукупністю злочинів з урахуванням вироку від 11 квітня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, не врахував того, що цим вироком було враховано невідбутий строк покарання за вироком від 18 січня 2011 року, та знову приєднав невідбутий строк за вироком від 18 січня 2011 року до призначеного даним вироком покарання.
Обвинувачений одночасно просить зарахувати невідбуту частину покарання за вироком від 18 січня 2011 року відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок змінити, пом`якшивши призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання
На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції не було враховано даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , визнання вини (щире каяття), наявність батьків пенсіонерів, відсутність цивільного позову від потерпілого.
Також захисник вважає, що суд першої інстанції належним чином не оцінив і не врахував всі обставини кримінального правопорушення та його наслідки, які в сукупності з даними про особу обвинуваченого дають підстави для висновку, що виправлення обвинуваченого можливе протягом меншого строку покарання, ніж визначено судом першої інстанції за ч.2 ст. 186 КК України.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги в повному обсязі, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та розглянувши справу в її межах, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК Українисудапеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційних скаргах, перевірці апеляційним судом не підлягають.

При цьому, під час апеляційного розгляду обвинувачений вказав на те, що про його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину свідчить те, що він повністю визнає вину у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом, що дійсно продавець кричала йому, намагаючись його зупинити, але він втік.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Що стосується доводів обвинуваченого та його захисника про суворість призначеного ОСОБА_11 покарання та неврахування судом при призначенні покарання обвинуваченому інших даних, які характеризуються особу ОСОБА_5 , на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався вимог закону, враховував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий та правильних висновків для себе не зробив, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працевлаштований, перебуває в цивільному шлюбі. Суд також врахував обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України, а саме, щире каяття, та обставину, що обтяжує йому покарання, - рецидив злочину.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, врахувавши характер, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, характер дій обвинуваченого та спосіб вчинення злочину, його особу, та інші наявні у провадженні дані, які характеризують особу обвинуваченого, вмотивовано обрав ОСОБА_5 міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому, місцевим судом, з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого, не встановлено підстав для застосування ст.. 69, 75 КК України, і з таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення до винесення вироку Шевченківським районним судом м. Києва від 11 квітня 2016 року, яким він засуджений за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, а також в період умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, суд першої інстанції остаточно за сукупністю злочинів та сукупністю вироків призначив йому остаточне покарання відповідно до вимог ст. 70, 71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, і дане покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням всіх обставин справи, за своїм видом і розміром, згідно зі ст. 65 КК України, відповідає вимогам закону, тобто, є обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційних скарг про неврахування судом першої інстанції інших обставин, які характеризують особу обвинуваченого, та можуть вплинути на строк призначеного за вироком покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст..ст. 349, 363 КПК України, як і суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог 404, 405 КПК України, перевіряє докази, надані сторонами.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Разом з тим стороною захисту, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не надані беззаперечні докази на підтвердження доводів, викладених в апеляційних скаргах, які стосуються обставин перебування на утриманні у обвинуваченого вагітної цивільної дружини, батьків-пенсіонерів, та інш.

Також, на думку колегії суддів, є необґрунтованими доводи обвинуваченого про те, що при призначенні покарання за даним вироком суд не взяв до уваги, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року, яким він засуджений за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70 КК України, вже приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, та повторно приєднав невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2011 року, оскільки з наявної у матеріалах кримінального провадження копії вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року вбачається, що при призначенні покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва не враховувалася невідбута частина покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2011 року і вимоги ст.. 71 КК України при призначенні остаточного покарання не застосовувалися (ас.105-112).

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачає.

Інших доводів, які б слугували підставою для зміни вироку та призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах не наведено.

Колегія суддів, з огляду на те, що до частини 5 статті 72 КК України внесені зміни, і судом першої інстанції зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 10 лютого 2016 року по 6 червня 2016 року включно (тобто, з моменту затримання до дня проголошення вироку), вважає необхідним також зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 7 червня 2016 року до 19 жовтня 2016 року включно (тобто, строк дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 6 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, апеляційні скарги ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк з 7 червня 2016 року до 19 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

____________________________ _________________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3