Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з повною середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 24.03.2005 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 2) 17.10.2008 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.04.2011року на підставі ст..81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 1 місяць 29 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 , будучи раніше засудженим за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знов скоїв кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 , 27.08.2015року, близько 21.00 години, повторно, знаходячись на платформі №3 залізничного вокзалу м. Красноград, розташованого за адресою Харківська область, м. Красноград, вул. Вокзальна, буд.4, перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння, діючи з прямим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито, усвідомлюючи, що його злочинні дії є очевидними для потерпілої та інших осіб, без застосування насильства, вирвав з рук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дві сумки її матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в яких знаходились грошові кошти в сумі 500 грн., мобільний телефон марки «Nokia 1280», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №3879 від 11.09.2015 року становить 98 грн. та особисті речі останньої, що не представляють для потерпілої майнової цінності, після чого, заволодівши викраденим майном, разом із ним зник з місця події та розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 598 грн.

Крім того, 17.11.2015 року, приблизно о 20.20 годин, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні «Кафе-бар», розташованому за адресою: м. Харків, пр. Маршала Жукова, 31, де вживав спиртні напої, будучи в стані алкогольного сп*яніння, в ході спілкування з барменом, побачивши, що остання зберігає виручку в коробці на столі під барною стійкою, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, діючи відкрито, повторно, схопив гроші в сумі 500 гривень, належні ФОП ОСОБА_7 , та тримаючи їх в руці, намагався втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, але не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий барменом, яка вихопила назад гроші та відвідувачами бару.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, за епізодом закінченого замаху на відкрите заволодіння майном потерпілого ФОП ОСОБА_7 , не визнав. В подальшому, в процесі розгляду справи, правова позиція обвинуваченого змінилась, він беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України, надавши пояснення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті, не оспорював розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 500 грн., яка відшкодована.

Стосовно епізоду від 27.08.2015 року відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 провину не визнав, пояснив, що дійсно їхав ввечері 27.08.2015 року в електропоїзді з потерпілою ОСОБА_8 та її донькою. Коли виходили на залізничному вокзалі м. Краснограда з потягу, він запропонував останнім допомогти винести сумки, на що вони погодились. Коли переходили через залізничну колію, вони весь час знаходились поряд. Коли перейшли на іншу платформу, він доніс сумки до того електропоїзду, на який вони пересідали, поставив сумки, й пішов до кіосків. Ще не менш 2-х годин знаходився на вокзалі. Вказав, що сумки не брав. Пояснив, що в подальшому, був затриманий працівниками міліції через 2 тижні в м. Мерефа. При ньому був в наявності планшет, який працівники міліції забрали, а дали йому телефон. Гроші також в нього не вилучались. Пояснив, що вину визнавав на досудовому слідстві, оскільки працівники міліції його били, вимагали показань щодо визнання провини, тому він під фізичним впливом був змушений себе обмовити й визнати провину у вчиненому діянні. Зазначив, що при проведенні слідчого експерименту він повторював все те, що казали йому працівники райвідділу. Заперечував проведення впізнання з потерпілою та свідками.

Крім повного визнання своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.15 ч.2 ст.186 КК України за епізодом закінченого замаху на відкрите заволодіння майном потерпілого ФОП ОСОБА_7 , а також, незважаючи на повне не визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї провини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.186 КК України за епізодом від 27.08.2015року щодо відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , його вина у вчиненому доведена повністю і підтверджується наступними доказами:
за епізодом закінченого замаху на відкрите заволодіння майном потерпілого ФОП ОСОБА_7
- показаннями потерпілого ФОП ОСОБА_7 , який пояснив в судовому засіданні, що він є власником «Кафе-бара» на АДРЕСА_2 . 17.11.2015 року йому стало відомо, що відвідувач кафе, яким, як вподальшому з*ясувалось, є ОСОБА_9 , намагався відкрито заволодіти грошима, які вихопив в бармена, й намагався зникнути, але був затриманий. Точну суму грошей не пам*ятає, але сума була не менше 500 грн.;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що його брат ОСОБА_7 орендує «Кафе-бар» на пр..М.Жукова в м.Харкові. Оскільки приміщення кафе обладнане тривожною кнопкою, йому на телефон надійшло смс-повідомлення. Коли приїхав в кафе, дізнався, що був затриманий відвідувач кафе, ОСОБА_9 , який намагався втекти з грошима, які вихопив в бармена. В нього було вилучено 500 грн.
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила в судовому засіданні, що ввечері 17.11.2015 року знаходилась в «Кафе-бар» на пр. М.Жукова в м.Харкові з компанією. Бачила там ОСОБА_9 , який відпочивав в іншій компанії. Чула, як закричала бармен ОСОБА_12 що він украв касу, й бачила, як вона виривала в нього гроші з рук. Він намагався вибігти через задні двері, але його наздогнали, й привели в кафе. Якою саме сумою він намагався заволодіти їй невідомо;
- поясненнями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що ввечері з компанією відпочивав в «Кафе-бар» на пр.М.Жукова в м.Харкові. ОСОБА_9 відпочивав в іншій компанії. Вказав, що був безпосереднім очевидцем подій, коли бармен в ОСОБА_9 вихоплювала гроші, які він схопив з каси закладу, кричала, що він краде, заліз під барну стойку за грошима, після чого мав намір втекти через задній вихід, але був затриманий. Зі слів бармена, він намагався викрасти 500 грн.;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що 17 листопада 2015 року працювала в «Кафе-бар» на пр.М.Жукова в м.Харкові. ОСОБА_9 в той вечір відпочивав в барі, й намагався заволодіти грошовими коштами з каси кафе, схопивши їх зі стійки бару та спробував втекти, але був затриманий відвідувачами кафе. Грошей було 500 грн.;
- протоколом огляду місця події від 17.11.2015р., згідно якого було оглянуто приміщення «Кафе-бар» за адресою м.Харків, на пр.М.Жукова, 31 (а.с.59 Т2);
- протоколом огляду речових доказів від 23.11.2015р., в ході якого були оглянуті грошові кошти, надані потерпілим ОСОБА_7 , що були вилучені на місці пригоди свідком ОСОБА_14 на загальну суму 500 грн. (а.с.64 Т2);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.2015р., в ході якого ОСОБА_9 розповів, що 17.11.2015 р.знаходився в «Кафе-бар» за адресою м.Харків, на пр.М.Жукова, вживав горілку. Познайомився з барменом ОСОБА_15 . Коли побачив, як вона складає виручку в коробку на столі, вирішив викрасти ці гроші. Схопив всі купюри та намагався вибігти на вулицю, але ОСОБА_12 стала кричати, вихоплювала гроші (а.с.68 Т2).
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_9 за епізодом з потерпілим ФОП ОСОБА_7 , у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно - доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.
за епізодом відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 :
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що 27.08.2015 року їхала з донькою ОСОБА_8 на електропоїзді до Краснограда, при собі мали дві сумки. В електропоїзді їхав ОСОБА_9 , який сидів навпроти, розпивав пиво, при ньому був планшет та два чи три телефони. Коли приїхали на вокзал в Красноград, він запропонував її доньці - ОСОБА_8 , донести сумки, на що та відмовилась. Коли виходили з поїзда, було вже темно, ОСОБА_9 вихопив з рук доньки сумки та побіг. В сумках знаходились документи, особисті речі, телефон «Нокіа» чорно-білий, гроші. Телефон та документи повернули, а гроші ні;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що наприкінці серпня 2015 року, більш точну дату не пам*ятає, їхала з матір*ю - ОСОБА_8 в електропоїзді до ОСОБА_16 . Бачила ОСОБА_9 , який разом з іншим чоловіком розпивали спиртні напої. Оскільки вони сиділи поряд, вона підтримувала розмову, сказала, що будуть пересаджуватись в Краснограді на інший електропоїзд. Коли виходили в ОСОБА_16 , ОСОБА_9 запропонував понести сумки, на що вона відмовилась. Зазначила, що коли виходила з електропоїзда, трималась за ручки однією рукою, а в другій руці було 2 сумки з грошима, документами, телефоном «Нокіа». ОСОБА_9 , виходячи попереду, вихопив сумки в неї з рук, та мовчки побіг в темряву. Вона пробігла за ним трохи, й зупинилась, оскільки було темно. Вказала, що вони збирались піти на електропоїзд в один бік, вправо, але ОСОБА_9 побіг в протилежний бік, в бік вокзалу - вліво, де не було освітлення.
Зважаючи на послідовність показань вищевказаного свідка, їх узгодження з показаннями потерпілої, суд вважає ці показання достовірними.
Крім показань потерпілої та свідка, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєному злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- протоколом пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2015р., згідно якого, в присутності двох понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 27.08.2015р. близько 21 години особа на фото№3 відкрито здійснив грабіж її майна, знаходячись на залізничному вокзалі в м.Красноград. Впізнала його за обличчям, статурою, очима, волоссям (а.с.87-89 Т2);
- протоколом пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2015р., згідно якого, в присутності двох понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , свідок ОСОБА_8 пояснила, що 27.08.2015р. близько 21 години особа на фото№1 відкрито здійснив грабіж майна її матері, знаходячись на залізничному вокзалі в м.Красноград. Впізнала його за обличчям, статурою, очима, волоссям (а.с.92-94 Т2).
Суд вважає дані докази належними та допустимими, оскільки проведення пред*явлення особи для впізнання за фотознімками не суперечить вимогам ст.228 КПК України, а тому судом критично оцінюються заперечення обвинуваченого в тій частині, що за його участю впізнання не проводилось. Крім того, судом приймається до уваги, що обвинуваченим не заперечуються фактичні обставини справи в частині його спілкування з потерпілою ОСОБА_8 та її донькою, в тому числі на предмет надання допомоги щодо перенесення сумок, що узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_8 в цій частині.
Крім того, з витягу кримінального провадження №0000487, вбачається, що за заявою потерпілої ОСОБА_8 від 27.08.2015р., до ЄРДР 28.08.2015р. внесені відомості за ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна: ОСОБА_9 , 27.08.2015 р., близько 21.00гд., повторно, знаходячись на платформі №3 залізничного вокзалу м. Красноград, перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння…відкрито, усвідомлюючи, що його злочинні дії є очевидними для потерпілої та інших осіб, без застосування насильства, вирвав з рук ОСОБА_8 дві сумки її матері- ОСОБА_8 , в яких знаходились грошові кошти в сумі 500грн, мобільний телефон марки «Нокіа 1280»… та особисті речі останньої, після чого, заволодівши викраденим майном, разом з ним зник з місця події та розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 598 грн.(а.с.92 Т1) (від 16.09.2015р.).
Згідно протоколу огляду місця події від 08.09.2015року, вбачається, що в СВ Красноградського РВ ОСОБА_9 , в присутності двох понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , добровільно погодився видати працівникам міліції мобільний телефон «Нокіа 1280», іmei НОМЕР_1 (а.с.75-80 Т2);
Висновком судової товарознавчої експертизи від 11.09.2015р. №3879, визначена ринкова вартість мобільного телефону марки «Нокіа 1280» без врахування вартості комплектних пристроїв, на момент скоєння злочину, станом на 27.08.2015року, на вторинному ринку, складає 98 грн. (а.с.99-101 Т2).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.09.2015р., ОСОБА_9 в присутності двох понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , пояснив, що 27.08.2015р. близько 16.30 год., сів в електропоїзд сполученням Харків-Красноград, щоб доїхати до с. Покотилівка…Знаходячись в потязі, сів до невідомого чоловіка та двох жінок, як йому здалось матері та доньки. Коли приїхали в Красноград, й почали виходити з поїзда, при виході з вагону він запропонував однієй з жінок допомогти спустити сумки, на що дівчина відмовилась та він вихопив в неї дві сумки та побіг в бік залізничного вокзалу. Після чого, забіг за вокзал та переглянув зміст сумок, в яких знаходились особисті жіночі речі, гроші в сумі 500грн. та мобільний телефон марки «Нокіа». Він забрав гроші та телефон, інші речі залишив на місці. Після чого забіг до електропотягу сполученням Красноград-Лозова та направився до ОСОБА_19 , звідки добрався до м.Харкова (а.с.90-91 Т2). Протокол проведення слідчого експерименту доповнений відеозаписом (а.с.103 Т2).
При оцінці даного доказу, суд виходить з того, що при проведенні слідчого експерименту, ОСОБА_9 надавав пояснення на місці злочину, в присутності понятих, з проведенням відеофіксації даної слідчої дії, що виключало будь-який тиск на нього. Крім того, оцінюючи даний доказ, суд приймає до уваги, що протокол такої слідчої дії ОСОБА_9 підписав без застережень і уточнень, тому очевидно, що ці слідчі дії були проведені з дотриманням вимог процесуального законодавства, а тому суд вважає цей доказ сторони обвинувачення належним і допустимим.
Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів, узгоджуються з показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_8 по справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового та судового слідства.
Суд приходить до висновку, що показання потерпілої, а також свідка ОСОБА_8 в суді, в ході яких вони впевнено та безумовно впізнали в обвинуваченому ОСОБА_9 особу, яка 27.08.2015р. здійснила грабіж майна ОСОБА_8 , є одним із вагомих доказів його вини у вчиненні відкритого заволодіння майном вказаної потерпілої, у сукупності із іншими доказами.
Твердження підсудного про застосування до нього під час допитів на досудовому слідстві тиску з метою примушування до визнання своєї вини, суд перевірив шляхом допиту в якості свідка - слідчого Красноградського ВП ГУМВС ОСОБА_20 , який заперечив факт застосування до ОСОБА_9 будь-яких незаконних методів слідства, зазначивши, що всі слідчі дії проводились із дотриманням норм чинного законодавства. Свідок ОСОБА_20 , пояснив, що працює слідчим Красноградського ВП. Розслідував кримінальне провадження щодо відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , в тому числі й мобільного телефону. Так, по іmei-код був встановлений телефон та особа, яка їм користується - ОСОБА_9 . Його запросили до райвідділу, на що він погодився, й в присутності понятих видав мобільний телефон, який знаходився при ньому. Також проводилось його впізнання з потерпілою та свідком, які його впізнали. Вказав, що при проведенні досудового розслідування недозволенні заходи до ОСОБА_9 не застосовувались, під час проведення слідчих дій, скарг з боку ОСОБА_9 не надходило. Всі слідчі дії за його участю фіксувались за допомогою відеокамери. Крім того, слідчим суддею йому обирались міри запобіжного заходу, але при цьому, він також не скаржився щодо тиску на нього будь-кого з правоохоронців. Після того, як в нього виявили телефон, він став співпрацювати зі слідством, сам розповів про події 27.08.2015р., повністю визнавав себе винним, пояснив, що заволодів 2 сумками з телефоном та грошима в сумі 500грн., вважав, що, оскільки телефон старої модифікації, то встановити по іmei-коду його місцезнаходження буде неможливо. Пояснив, що на залізничному вокзалі в м. Красноград є в наявності відеокамери, які фіксують лише події, які відбуваються на 1 платформі, й іншу територію не охоплюють. Вказав, що дійсно, впізнання обвинуваченого відбувалось по фотознімкам, тому обвинувачений при цій слідчій дії присутнім не був.
Крім того, на підставі ухвали суду були внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст.365 КК України від 04.05.2016р., а саме 20.04.2016р. під час проведення судового засідання Комінтернівським районним судом м.Харкова обвинувачений ОСОБА_9 повідомив про застосування до нього з боку працівників Красноградського ВП ГУПН в Харківській області недозволених методів ведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000487 від 28.08.2015р. Згідно постанови від 31.05.2016р. ст.слідчого 1-го СВ прокуратури Харківської області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за ч.1 ст.365 КК України від 04.05.2016р., закрите в зв*язку з встановленням відсутності в діяннях будь-яких працівників Красноградського ВП ГУ НП в Харківській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, про що відомості внесені до ЄРДР з наданням відповідного витягу.
Також, з метою перевірки фактів, викладених обвинуваченим ОСОБА_9 щодо фактів надання ним показань під тиском працівників поліції, допитана в судовому засіданні в якості свідка понята ОСОБА_17 , яка показала, що вона була запрошена разом з сестрою в якості понятої працівниками райвідділу Красноградського РВВС при проведенні впізнання, слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , який є обвинуваченим й якого вона впізнає в судовому засіданні. Пояснила, що при проведенні слідчого експерименту, останній зізнався, що це він на залізничному вокзалі м.Краснограда відібрав сумки у жінки з телефоном й речами, й в райвідділі в її присутності добровільно видав даний телефон, який знаходився в нього в кармані. В ході слідчого експерименту він розповідав та показував, де й як забрав сумку. При проведенні слідчого експерименту були присутні ще 3 працівника поліції, й в ОСОБА_9 будь-яких скарг щодо самопочуття не було. Міри впливу відносно останнього працівниками поліції не застосовувались, він все розповідав та показував добровільно.
Таким чином, надані в судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо застосування до нього під час допитів на досудовому слідстві тиску з метою примушування до визнання своєї вини, суд розцінює як спробу уникнення належної кримінальної відповідальності.
З огляду на вищевикладене, в суду не виникає сумніву щодо відкритого викрадення майна (грабіж), що належить потерпілій ОСОБА_8 , вчиненого обвинуваченим ОСОБА_9 .
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_9 , що були дані в судовому засіданні в тій частині, що він намагався допомогти доньці та матері ОСОБА_21 , доніс їх сумки до іншого електропоїзду, на який нібито вони мали намір пересісти, та залишив їх там, оскільки його свідчення не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч. Таким чином, покази обвинуваченого суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєний злочин та не приймає їх до уваги.

З огляду на вищевикладене, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, про надуманість його доводів про його непричетність до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.186 КК України, а також про доведеність його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні злочину доведена повністю, а його дії за епізодом відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 слід кваліфікувати: за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, на цей час в Харківському районному суді Харківської області та в Дзержинському районному суді м.Харкова знаходяться на розгляді обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність даної особи та небажання останнього ставати на шлях виправлення.
Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлені.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочинів особою, яка перебувала в стані алкогольного сп*яніння.
Виходячи із принципу призначення покарання необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та упередження можливості вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання лише в умовах ізоляції його від суспільства в межах санкції інкримінованої статті.
Цивільні позови не заявлені.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експерта при проведенні експертизи.

Згідно до ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 09.09.2015року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановлено заставу в розмірі 24400,00 гривень. Згідно до листа Харківської установи виконання покарань(№27), після внесення застави в сумі 24400,00 гривень ОСОБА_9 09.10.2015року був звільнений з-під варти.
Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, по-вертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15,ч.2ст.186, ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст.15,ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_9 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців.
Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту затримання з 19.11.2015року.
На підставі ч.5 ст..72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 в строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 09.09.2015року по 09.10.2015року, з 19.11.2015року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Після набрання вироком законної сили, заставу в розмірі 24400,00 гривень, внесену за ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 09.09.2015року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 - повернути заставодавцю.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в розмірі 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 14 копійок.

Речові докази : грошові кошти в загальній сумі 500 гривень, які знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_7 - вважати повернутими останньому за належністю; мобільний телефон марки «Nokia 1280», на якому присутня печатка ЄКО ГУМВС України в Харківській області, що надійшов після судово-товарознавчої експертизи 11.09.2015року, переданого на зберігання потерпілій ОСОБА_8 вважати повернутим останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1