Провадження № 1-кп/317/79/2016
Справа № 317/730/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження за № 0002330 від 06.12.2015 року, № 0000167 від 31.01.2016 року, № 0002199 від 17.11.2015 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 26.03.2015 р. Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до 30 годин громадських робіт, на підставі ст. 105 КК України звільнений від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік;
2) 09.12.2015 р. Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ст.ст. 69, 75, 76, 104 КК України у виді 30 діб арешту з випробувальним терміном 1 рік;
3) 20.01.2016 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 72, 75, 76 КК України до 1 року 60 днів обмеження волі з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
25 жовтня 2015 року, приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом зламу вхідних дверей, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: масляний обігрівач «Scarlett SC-1153», вартість якого згідно товарознавчої експертизи № 2618 від 30.12.2015 р. складає 865 грн. 31 коп.; охолоджувач для пива «Тайфун 65», вартість якого згідно товарознавчої експертизи № 2618 від 30.12.2015 р. складає 2100 грн. 00 коп. Продовжуючи свій злочинний умисел, виніс викрадені речі на двір будинку та підійшовши до гаражу, який розташований за вищевказаною адресою, шляхом зламу навісного замка вхідних дверей, проник до гаражу, звідки також таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: стенд для регулювання карбюратора автомобіля вартістю 1200 грн. 00 коп.; 30 метрів металопластикової труби 18х2,0 Giacomini, вартість якої згідно товарознавчої експертизи № 2618 від 30.12.2015 р. складає 801 грн. 28 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 4966 грн. 59 коп.

Крім того, 22 листопада 2015 року, близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, прибув до території подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де через незаперту калитку пройшов до господарської будівлі, відчинив двері та проник до приміщення, звідки таємно викрав бензокосу «Байкал БК-3500», яка належать ОСОБА_7 , чим завдав відповідно висновку експерта № 322 від 17.03.2016 р. потерпілій матеріальної шкоди на суму 1219 грн. 92 коп.
Крім того, 26 листопада 2015 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, прибув до території подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де через город пройшов на зазначену територію та шляхом вибиття віконної рами будинку проник до житлового приміщення, звідки таємно викрав майно ОСОБА_8 , а саме:
телевізор «WEST» С2113S, вартістю 650 грн. 00 коп.;
кабель телевізійний RG-6 довжиною 10 м, вартістю 32 грн. 80 коп.;
лом чорного металу вагою 15 кг, вартістю 40 грн. 50 коп., чим завдав відповідно до висновку експерта № 323 від 23.03.2016 р. матеріальних збитків потерпілій на загальну суму 723 грн. 30 коп.
Крім того, 06 січня 2016 року, приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у будинку АДРЕСА_4 , таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Samsung GT-18262MBasek» вартість якого згідно товарознавчої експертизи № 127 від 22.01.2016 р. складає 1315 грн. 00 коп., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Life» вартістю 25 грн. 00 коп.; гроші в сумі 70 грн. 00 коп., чим завдав останньому матеріальний збиток на загальну суму 1410 грн. 00 коп.

Крім того, 31 січня 2016 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння паспортом громадянина України, виданим на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , через незаперті двері проник до автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та незаконно заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області 01.02.2001 р.

Крім того, 31 січня 2016 року, приблизно о 12 год. 01 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , через незаперті двері проник до автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , звідки таємно викрав гроші в сумі 400 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на зазначену суму.

Крім того, 17 березня 2016 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні торговельного залу ПрАТ «Нова Лінія», яке знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Нове Запоріжжя, вул. Нікопольське Шосе, 1-Е, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вкрав з вітрини набір біт з тримачем «WORKS BT32A» 32 предмета (PH PZ TORX SL HEX SQ голівка)» (штрих код 562), вартістю 292 грн. 66 коп. за 1 шт. в кількості 1 шт., на загальну суму 292 грн. 66 коп., та з метою приховання поклав їх до кишені своєї куртки, направившись до виходу з приміщення торгового залу та не розрахувавшись за товар, пройшов повз касовий контроль. ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, а саме при спробі покинути приміщення ПрАТ «Нова Лінія» був зупинений працівниками служби безпеки торгівельного центру.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив усі фактичні обставини, які містяться в обвинувальних актах, та не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини кримінальних правопорушень.

По першому епізоду пояснив, що в ночі проходив по вулиці, знав, що в будинку ніхто не проживає, зайшов до будинку, виламавши двері, взяв обігрівач й охолоджувач та виніс їх на вулицю. Після цього відкрив гараж, звідки виніс стенд для регулювання карбюраторів та пластикову трубу. Потім усе переніс додому і в подальшому продав. Гроші витратив на власні потреби.

По другому епізоду пояснив, що близько десятої години вечора через город та незаперту калитку пройшов до сараю, звідки взяв бензокосу, яку переніс додому, а наступного дня продав. Гроші витратив на власні потреби.

По третьому епізоду пояснив, що він знав, що у будинку ніхто не проживає. Зайшов через город, розбив вікно будинку, проник до будинку та виніс з нього телевізор, кабель та залізну плитку. Плитку і кабель здав на металобрухт, а телевізор викинув. Гроші витратив на власні потреби.

По четвертому епізоду пояснив, що потерпілий ОСОБА_9 є його дядьком. Він був в гостях у дядька два дні. Після того як вони посварились, а дядько пішов з дому, він 06.01.2016 р, приблизно о 03 год. 00 хв., взяв його мобільний телефон та гроші в гаманці у сумі 70 грн. 00 коп. та покинув домоволодіння. Наступного дня продав телефон на ринку «Анголенко» у м. Запоріжжі. Гроші витратив на власні потреби.

По п`ятому та шостому епізодах пояснив, що він поїхав до с. Широке Запорізького району Запорізької області, оскільки хотів працевлаштуватись на роботу на зерносклади. Коли стояв біля магазину, то під`їхала машина, водій вийшов і пішов, а двері не закрив. Його довго не було, тож він відкрив двері та з панелі приладів взяв паспорт та гроші, закрив двері, та пішов на зупинку, щоб поїхати до м. Запоріжжя. Коли зупиняв попутку, то зупинив співробітників поліції.

По сьомому епізоду пояснив, що 17 березня 2016 року, коли він хотів повертатися додому з м. Запоріжжя до с. Біленьке, у нього не було грошей на проїзд додому. Він вирішив що-небудь вкрасти в магазині і продати. Приблизно о 19 год. 00 хв. він взяв з полиці насадки для шуруповерта, поклав до кишені, однак пройшовши повз каси був зупинений охороною на виході з магазину. В кімнаті охорони добровільно видав вкрадені біти.

У вчиненому обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся.

Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати:

за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у житло та інше приміщення;

за ч. 3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння паспортом будь-яким способом;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, розмір заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває.
Так, у відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України належить до категорії невеликої тяжкості, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України належить до категорії тяжких, інші середньої тяжкості.

Також суд враховує думку потерпілих. У заяві від 31.03.2016 р. потерпіла ОСОБА_7 просила покарати обвинуваченого суворо, потерпілий ОСОБА_9 у заяві від 26.02.2016 р. також просив покарати обвинуваченого суворо, а потерпілий ОСОБА_10 у заяві від 30.03.2016 р. просив суворо не карати.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_4 , думку прокурора, зважаючи на наслідки злочинів, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статті;

за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статті;

за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді арешту в межах санкцій статті.

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту в межах санкцій статті.

Беручи до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх кількість протягом нетривалого періоду часу, особу ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 останній раз судимий 20.01.2016 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 72, 75, 76 КК України до 1 року 60 днів обмеження волі з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців. При цьому, епізоди25 жовтня 2015 року, 22 листопада 2015 року, 26 листопада 2015 року, 06 січня 2016 року вчинені до постановлення вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 20 січня 2016 року. За таких обставин, покарання за вказані епізоди має призначатися відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, тобто спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Покарання за епізоди злочинної діяльності від 31 січня 2016 року та 17 березня 2016 року слід призначити за сукупністю злочинів.

Остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

З урахуванням усіх обставин, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння нових злочинів є покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у вигляді позбавлення волі та у визначеному розмірі буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Цивільні позови не заявлено.

Документально підтверджені процесуальні витрати на проведення чотирьох судових експертиз в сумі 1071 грн. 96 коп., підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави, оскільки залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Питання про речові докази суд вирішуєвідповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України (за злочин, вчинений 06.01.2016 року) 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 20.01.2016 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

за ч. 2 ст. 185 КК України (за злочин, вчинений 31.01.2016 року) 1 рік позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 357 КК України 3 місяці арешту;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України 6 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, із застосування ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 20.01.2016 року та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Початок строку відбуття покарання відраховувати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 1071 грн. 96 коп. (одна тисяча сімдесят одна грн. 96 коп.).

Речові докази:

грошові кошти у сумі 400 грн. 00 коп. та паспорт ім`я ОСОБА_10 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 залишити йому як законному власнику;

набір біт з тримачем «WORKS BT32A» 32 предмета (PH PZ TORX SL HEX SQ голівка)» (штрих код 562), передані на відповідальне зберігання начальнику служби безпеки ТЦ «Нова лінія» ОСОБА_11 передати законному власнику ПрАТ «Нова лінія»;

CD диск, який знаходиться в конверті білого кольору залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1