ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 384/646/16-к
Провадження № 1-кс/384/67/2016
26 листопада 2016 року
Слідчий суддя
Вільшанського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
старшого слідчого Вільшанського
ВП Голованівського ВП ГУНП
в Кіровоградській області ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Россоховатка, Маловисківського району, Кіровоградської області, пенсіонера, одруженого, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ліквідатора аварії на ЧАЕС, раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України
Старший слідчий Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , за погодженням з начальником Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання старший слідчий Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , зазначив, що 24 листопада 2016 року близько 23 години 00 хвилин в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в кімнаті житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаній кімнаті останній став свідком сварки між донькою його співмешканки ОСОБА_8 та її співмешканцем ОСОБА_9 , яка в подальшому переросла в бійку. Коли бійка скінчилася, то ОСОБА_6 діючи на підставі виниклих неприязних відносин, переслідуючи умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, взяв в руку дерев`яну палицю, за допомогою якої умисно наніс не менше п`яти ударів в область голови ОСОБА_9 , який на той час перебував в положенні лежачи на підлозі, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді субарахноїдального крововиливу та перелому склепіння черепу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_9 помер близько 24 години 24.11.2016 року в приміщенні вказаного житлового будинку.
25 листопада 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
25 листопада 2016 року, ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. 25 листопада 2016 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.
Підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання були досліджені в судовому засіданні, а саме: протокол огляду місця події від 24.11.2016 року (а.с. 7-10); протокол допиту потерпілого (а.п. 13), протоколи допиту свідків (а.с. 14 -17).
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилятися від слідства або суду, знищити,сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов"язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання. Положеннями п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 №4 передбачено, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. У відповідності до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 року зазначив, що: «Підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Небажання особи зізнатися чи дати «потрібні показання» не можуть бути підставами для взяття під варту». В судовому засіданні прокурор не надав жодних доказів наявності обґрунтованих ризиків, на які посилається слідчий в клопотанні, як на підставу обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Посилання на те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні ґрунтуються на припущеннях прокурора, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Лише тяжкість вчиненого злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 в даному випадку не може слугувати підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього, у довідці Вільшанської центральної районної лікарні від 25 листопада 2016 року, наданої до суду з матеріалами, зазначено, що ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічної хвороби, пієлонефрит стадія ремісії та є ліквідатором аварії на ЧАЕС. Оцінюючи всі обставини кримінального провадження у їх сукупності, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , 1951 року народження, який є пенсіонером за віком, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, по місцю проживання характеризується посередньо, має ряд захворювань, є ліквідатором аварії на ЧАЕС, а також те, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та з врахуванням того, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки як прокурором так і слідчим не доведена доцільність застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також не доведені обставини, які б свідчили, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому підозрюваному ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить ухилення від органів слідства і суду. Крім того, у клопотанні старший слідчий Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській областіта в судовому засіданні прокурор не навели обґрунтування того, що лише тримання ОСОБА_6 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який би забезпечив його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків. Слідчий та прокурор довели лише обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не довели обставини, передбачені п.п. 2,3 ч. 1 ст. 194 КПК України. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Россоховатка Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 виконувати такі обов`язки:
?прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
?не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
? здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
? цілодобово не залишати місце постійного свого проживання, а саме с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області.
Строк дії даної ухвали визначити до 18 год. 40 хв. 24 січня 2017 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1