Дата документу Справа № 328/252/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/971/16
Єдиний унікальний № 328/252/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001103 за апеляційною скаргою (з урахуванням доповнень) обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Ангрен Ташкентської області Узбекистану, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, маючу малолітню дитину, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судиму;
визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України і призначено покарання: за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ст. 289 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі без конфіскації належного їй майна. Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без конфіскації належного їй майна.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої залишено у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання рахується з 28.12.2015 р.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 у строк відбування покарання зараховано попереднє ув`язнення у вигляді тримання під вартою з 28.12.2015 р. по 22.03.2016 р. включно, з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення судової дактилоскопічної експертизи висновок експерта № 88 від 23.07.2014 р., судової трасологічної експертизи висновок експерта № 89 від 23.07.2014 р., судової автотоварознавчої експертизи висновок експерта № 135/14 від 05.08.2014 р. витрати на загальну суму 884,78 грн.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 03.06.2014 р. в період з 23.00 год. до 23.20 год., ОСОБА_8 за попередньою змовою та діючи в групі з неповнолітньою ОСОБА_9 , маючи єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном і реалізуючи його, з корисливих спонукань, будучі в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в автомобілі «ВАЗ 21140» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , під час руху даного транспортного засобу на шляху від вул. Воровського до вул. Радянської в м. Токмаку, з правого кармана штанів ОСОБА_10 , таємно викрала грошові кошти останнього на загальну суму 1 500, 00 грн.
Крім того, 17.07.2014 р., в період з 20.00 год. до 22.00 год., ОСОБА_8 за попередньою змовою та діючи в групі з неповнолітньою ОСОБА_9 , маючи єдиний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою доїхати до місця потреби і реалізуючи його, будучи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в кухні житлового будинку на підвіконні взяла ключі від автомобіля, вийшла у двір домоволодіння, де стояв автомобіль і відчинивши його двері за допомогою ключів, разом із ОСОБА_9 сіли в салон автомобіля «ВАЗ 21140», 2006 року випуску, д/з НОМЕР_1 , синього кольору, вартістю 57 338, 63 грн., який належить ОСОБА_10 , де ОСОБА_8 розмістилася на місці водія, а ОСОБА_11 на місці пасажира, після чого ОСОБА_8 завела автомобіль та почала рух.
Після заволодіння вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_8 з ОСОБА_9 доїхали до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , де залишили автомобіль.
Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_8 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_9 , повторно, незаконно заволоділа автомобілем «ВАЗ 21140», д/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі (з урахуванням доповнень) обвинувачена ОСОБА_8 посилаючись на суворість покарання зазначає, що вона повністю визнала вину у скоєних кримінальних правопорушеннях, щиро розкаялась, сприяла розслідуванню справи, потерпілий претензій до неї немає та на суворому покаранні не настоював, вона в силу ст. 89 КК України не судима, має захворювання гепатит та ВІЛ, належного лікування в умовах слідчого ізолятора не отримує та на відповідний облік не поставлена, має на утриманні неповнолітню дитину та не є соціально небезпечною особою, тому просить застосувати до неї ст. ст. 74, 75 КК України.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинувачену, зокрема і в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга (з урахуванням доповнень) обвинуваченої ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє вирок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації її дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції прийняв до уваги характер і ступінь тяжкості скоєних нею злочинів, дані, що характеризують особу винної, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З урахуванням того, що ОСОБА_8 має молодий вік, малолітню дитину, постійне місце проживання, суд першої інстанції визнав за доцільне застосувати до неї положення ст. 69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 289 КК України. В той же час суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, що негативно її характеризує, за місцем проживання характеризується посередньо, майнову шкоду в повному обсязі не відшкодувала, на підставі чого дійшов висновку про необхідність призначення їй реального покарання лише в умовах ізоляції від суспільства.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд в достатній мірі врахував всі обставини провадження, що мають значення для визначення виду і міри покарання, обґрунтовано застосував положення ст. 69 КК України і навів у вироку мотиви, за якими виключив можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України. Колегія суддів, погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, не вбачає підстав для подальшого пом`якшення призначеного покарання або застосування звільнення від відбування покарання, навіть з урахуванням довідки про наявність у ОСОБА_8 тяжкого захворювання. Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх доказів того, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування призначеного їй покарання.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, суд апеляційної інстанції зараховує в строк покарання ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення з 23.03.2016 року по 31.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу (з урахуванням доповнень) обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення з 23.03.2016 року по 31.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4