12.04.2016 Справа № 311/1572/15-к
Пров. №1-кп/337/17/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с.Іванківці Лановецького району Тернопільської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого директором НВП «Хартрон-Юком», який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за ст.125 ч.1 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився в м.Кривий Ріг, громадянина України, освіта вища, одруженого, пенсіонера, який зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за ст.125 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2014 року близько 09-30 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які знаходились напроти сторожового будинку на території СТ «Приморський» в с.Приморське Василівського району Запорізької області, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесли потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження: ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 два удари кулаком правої руки в район правої виличної області, а ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область підборіддя, чим спричинили останньому садни в правій виличній області, в обласні підборіддя зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він був призначений головою ревізійної комісії Садівничого товариства «Приморське», а ОСОБА_8 його головою. На протязі 2013-початку 2014 років він вимагав від ОСОБА_8 надати йому звіт про роботу товариства для здійснення його перевірки, що передбачено статутом товариства. Потерпілий відмовлявся надати звіт. 02.03.2014 року близько 09-00 він приїхав на свою дачу в СТ «Приморське» на автомобілі з дружиною. Заїхавши на територію, побачив, що в районі сторожки стоїть ОСОБА_8 , і він пішов до нього з метою отримання звіту. Позаду нього йшов ОСОБА_7 , який також має дачу в СТ «Приморське». Він підійшов до ОСОБА_8 та спитав, коли він надасть йому звіт. У відповідь ОСОБА_8 нецензурно вилаявся в його бік, та почав на нього наступати, він також зробив крок у бік потерпілого, але жодних ударів йому не наносив, навіть не замахувався. ОСОБА_8 також йому ударів не наносив. Їх відразу ж відтягли один від одного його відтяг ОСОБА_7 , а інший чоловік ОСОБА_8 .. Він відразу ж пішов на свою дачу, і ледве встиг перевдягнутись, як приблизно через 6-7 хвилин прийшли працівники міліції та запросили для дачі пояснень з приводу цього інциденту.

ОСОБА_6 також пояснив суду, що у нього не було неприязних відносин з потерпілим, але з приводу надання звіту були словесні конфлікти. ОСОБА_7 не наносив ударів ОСОБА_8 , він стояв у ОСОБА_6 за спиною. Також, під час інциденту з ОСОБА_8 у останнього не було жодних тілесних ушкоджень на обличчі, і ОСОБА_6 не зміг пояснити, звідки вони взялись у потерпілого, якщо він його не бив, а буквально через 6-7 хвилин після інциденту вже прийшли працівники міліції і тілесні ушкодження у потерпілого на обличчі вже були. Позов не визнає.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він має дачу в Садівничому товаристві «Приморське», а ОСОБА_8 в 2014 році був головою вказаного товариства. ОСОБА_7 знаходиться в добрих відносинах з ОСОБА_6 , з ОСОБА_8 відносин не підтримує. Йому відомо, що ОСОБА_6 як голова ревізійної комісії на протязі тривалого часу вимагав від ОСОБА_8 звіт про роботу товариства, а той завжди відмовляв. 02.03.2014 року зранку він був в СТ «Приморське», та побачив, що на машині приїхав ОСОБА_6 .. Проїхавши трохи від сторожки, ОСОБА_6 спинив машину, вийшов та запитав у нього, чи не ОСОБА_8 стоїть біля сторожки, на що він відповів, що так. ОСОБА_6 взяв в руки свою сумку та протокол зборів і пішов до ОСОБА_8 , як він зрозумів, щоб знову вимагати звіт. Він пішов за ОСОБА_6 , очікуючи «вистави», оскільки ОСОБА_8 завжди емоційно реагує на такі вимоги. Він був десь метрів за 10-12 від ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , коли ОСОБА_6 до нього вже підійшов та спитав про звіт, на що ОСОБА_8 дуже голосно вилаявся в його сторону, з чого було зрозуміло, що звіт він не дасть. ОСОБА_7 в цей час стояв за спиною у ОСОБА_6 , той стояв прямо та руки тримав вздовж тулуба, а ОСОБА_8 стояв перед ним та зробив кілька кроків до нього. Що між ними відбулось він не бачив, оскільки ОСОБА_6 загороджував йому обзір, але він впевнений, що ОСОБА_6 потерпілого не бив. Поряд з ними був ОСОБА_12 , ОСОБА_13 стояв поодаль біля сторожки, потім підійшов ОСОБА_14 . ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 , поклав руку йому на плече, а в цей час ОСОБА_8 відтяг хтось інший. Після цього ОСОБА_6 пішов, а він сам підійшов до ОСОБА_14 , з яким почав спілкуватись на інші теми. Хто наніс потерпілому тілесні ушкодження йому не відомо, він не бив потерпілого. Позов не визнає.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що дійсно в період з 2013 року по березень 2014 року він був головою СТ «Приморський». З ОСОБА_6 у нього склались неприязні відносини, оскільки ОСОБА_6 директор заводу, тому вважає себе особливим, намагався командувати при керівництві СТ «Приморський». ОСОБА_7 поводив себе як підлеглий ОСОБА_6 та завжди підтримував його. З кінця 2013 року ОСОБА_6 , як голова ревізійної комісії СТ «Приморський», почав пред`являти йому якісь претензії з приводу якоїсь крадіжки загальних коштів товариства, та розповсюджував про нього плітки, що він крадій. 02.03.2014 року зранку ОСОБА_8 був в СТ «Приморський» та розмовляв з ОСОБА_12 та іншими чоловіками з приводу ремонту насосу для поливу товариства. В цей час приїхав на машині ОСОБА_6 , підійшов до нього та почав вимагати документи на перевірку. Він йому відповів, що документи надасть, але пізніше, при цьому не лаявся, та повернувся йти до насосу. Раптом збоку хтось наніс йому удар в обличчя у виличну область, і він побачив, що поряд стоїть ОСОБА_7 , з чого він зрозумів, що цей удар йому наніс ОСОБА_7 , оскільки більше нікого поряд не було, всі інші люди стояли позаду нього. В цей же час підійшов ОСОБА_6 та наніс йому два удари рукою у підборіддя. Після цього їх розтягли в різні боки. Він сам на ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 не замахувався, ударів їм не наносив та вважає, що ніяк не спровокував такі їхні дії. Після цього у нього з саден на обличчі потекла кров. Він викликав міліцію, вони були десь поряд, тому приїхали дуже швидко. Більше ніхто його не бив, а били тільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Після цього випадку він пройшов медичну експертизу, до лікарів з приводу лікування тілесних ушкоджень не звертався. Але він людина похилого віку, має хронічні захворювання, та переніс стрес у зв`язку з цією подією. Після побиття люди в товаристві показували на нього пальцем, пліткували з приводу того, що сталось. Ці обставини додали йому додаткового стресу, у нього стала частіше боліти голова, порушився сон. Крім цього, жоден з обвинувачених не просив вибачення. В зв`язку з вказаними обставинами заявив цивільний позов, просить відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 30000 грн., стягнувши з кожного з обвинувачених по 15000 грн..

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ні обвинувачених, ні потерпілого не знає. На початку березня 2014 року він приїхав в с.Приморське у пошуках роботи, та здійснював обхід будинків та садівничих товариств, пропонуючи свої послуги. Підійшовши до одного з товариств, він через розчинені ворота побачив, що двоє чоловіків б`ють одного чоловіка. Один з тих чоловіків, що били, був кремезнішим, солідним, схожим на керівника заводу, а інший був трохи худішим та скромнішим. Він запам`ятав їх обличчя, оскільки вони знаходились до нього обличчями. Потерпілого він не розгледів, оскільки він знаходився до нього спиною. В судовому засіданні він впевнено впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як тих чоловіків, які били третього чоловіка. Потерпілого він не впізнає, але той, кого били, був людиною похилого віку, це було видно. Побачивши таке, свідок відразу ж пішов. Про ці обставини він розповів своєму товаришу, який постійно проживає в с.Приморське. Через деякий час йому подзвонили працівники міліції та запросили дати пояснення.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 02.03.2014 року зранку він був недалеко від входу до СТ «Приморський», приїхав робити ремонтні роботи на об`єкті. Метрів за двадцять від нього стояли ОСОБА_8 та інші чоловіки, потім хтось там штовхався, махали руками, проте він не бачив, хто саме. Потім він підійшов до ОСОБА_8 та пішли на об`єкт, він не бачив у потерпілого крові на обличчі. З тих, хто були там присутні, він знає тільки ОСОБА_8 та ОСОБА_17 ..

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні суду пояснив, що 02.03.2014 року зранку він був на території СТ «Приморський», де знаходиться його дача, на якій він майже постійно проживає. Біля сторожки він побачив, що між собою сваряться ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , який під`їхав на автомобілі, поряд з ними були ОСОБА_7 та ОСОБА_17 .. ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сварились, «матюкались», потім їх відтягнули один від одного. Бійки він не бачив.

Далі свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він точно не пам`ятає про обставини справи, але два роки тому на слідчому експерименті казав правду, що саме казав не пам`ятає, проте бійки не було. На питання суду чому тоді він казав про бійку, а тепер ні, свідок нічого пояснити не зміг, сказав тільки, що два роки тому переніс інсульт, потім ще один інсульт. На питання прокурора свідок пояснив, що останні кільки місяців з СТ «Приморське» нікуди не виїжджав.

Після допиту свідка, який допитувався у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Василівським районним судом, та вимкнення відеозв`язку, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 подав суду заяву свідка ОСОБА_18 , завірену 11.02.2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_19 , який знаходиться в м.Запоріжжі, в якій зазначено, що свідок ОСОБА_18 свої пояснення в якості свідка на досудовому розслідуванні дав зі слів ОСОБА_8 , бійки між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не було, була тільки лайка. У заяві зазначено, що свідок вважає, що його свідчення під час слідчого експерименту на досудовому розслідуванні не можуть бути використані в даному кримінальному провадженні, а слідчі експерименти проводились без участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Заява аналогічного змісту від 11.02.2016 року була надіслана на адресу суду поштою від імені свідка ОСОБА_17 , який також в м.Запоріжжі не проживає.

25.03.2016 року у режимі відеоконференції з Василівським районним судом суд розпочав допит свідка ОСОБА_17 .. Суд роз`яснив свідку його обов`язок говорити правду та попередив про кримінальну відповідальність за відмову від дачі пояснень та завідомо неправдиві пояснення, та перейшов до приведення свідка до присяги. Проте свідок ОСОБА_17 відмовився приймати присягу свідка, пояснив, що він сам є потерпілим, оскільки його вже побили, та пояснив, що два роки тому в ході слідства він все вже розповів. Після цього свідку ОСОБА_17 стало погано та йому була викликана «Швидка допомога».

Таким чином, суд був позбавлений можливості продовжити допит свідка ОСОБА_17 у судовому засіданні.

У судовому засіданні досліджені протокол та відеозапис слідчого експерименту від 17.02.2015 року з участю свідка ОСОБА_18 , понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .. В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_18 на місці у СТ «Приморський» пояснив, де стояли 02.03.2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , та як ОСОБА_7 та ОСОБА_6 наносили удари ОСОБА_8 .. Спочатку у ОСОБА_8 с ОСОБА_6 виник словесний конфлікт з приводу документів, а потім ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_8 та один раз вдарив його кулаком правої руки в обличчя, а потім ОСОБА_6 схопив лівою рукою ОСОБА_8 за шию а правою рукою наніс йому удар в обличчя. Потім їх розтягнули і ОСОБА_6 сів в машину та поїхав до себе на дачу. /т.1 а.с.232-234/.

У судовому засіданні досліджені протокол та відеозапис слідчого експерименту від 17.02.2015 року з участю свідка ОСОБА_17 , понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .. В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_17 на місці у СТ «Приморський» пояснив, де стояли ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , та як ОСОБА_7 та ОСОБА_6 наносили удари ОСОБА_8 .. ОСОБА_17 пояснив, що зранку 02.03.2014 року він заступив на чергування сторожем у СТ «Приморський». Прийшов ОСОБА_8 зі сварщиком, пізніше підійшов ОСОБА_18 .. Потім на машині приїхав ОСОБА_6 , вийшов з машини та став питати ОСОБА_8 за документи. Той відмовився їх надати, вони почали нецензурно лаятись, і раптом до ОСОБА_8 підскочив ОСОБА_7 та вдарив його один раз правою рукою в обличчя. ОСОБА_17 відтягнув його у бік, а коли озирнувся, то побачив, що до ОСОБА_8 підійшов ОСОБА_6 , схопив його лівою рукою за куртку, а правою рукою наніс два удари в обличчя, після чого його відтягнули чоловіки. Потім ОСОБА_6 поїхав на машині з дружиною до себе, всі розійшлися. /т.1 а.с.235-237.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суду пояснили, що вони були присутні у якості понятих при проведенні слідчого експерименту в СТ «Приморське» взимку 2015 року з участю свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , при цьому ОСОБА_20 не знає нікого з учасників експерименту, а ОСОБА_21 знає усіх і потерпілого, і обвинувачених, і свідків. Свідки суду пояснили, що їх запросили працівники міліції для участі у слідчому експерименті. Слідчий на початку експерименту роз`яснив усім їх права, експерименти спочатку з одним із свідків, потім з другим, фіксувались відеокамерою, також був присутній потерпілий ОСОБА_8 .. В ході експерименту як ОСОБА_18 , так і ОСОБА_17 спокійно та послідовно давали пояснення по обставинах справи, показували на місці події про те, як все відбувалось. На свідків ніхто не давив, не спонукав їх до дачі таких пояснень, які вони давали, не підказували ні слідчий, ні потерпілий, все було спокійно. Свідки в ході слідчого експерименту пояснювали про те, що була бійка між трьома чоловіками.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він працює дільничним інспектором Василівського ВП. У лютому 2015 року йому доручили проводити відеозйомку слідчого експерименту, для чого видали відеокамеру. Він пам`ятає, що слідчі експерименти були з двома свідками ОСОБА_17 і ще одним чоловіком. Були присутні двоє понятих, свідки спокійно розповідали про події, їм ніхто нічого не підказував, на них не тиснули. Слідчий експеримент був оформлений протоколом та зафіксований на відеокамеру.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що вона раніше займала посаду казначея СТ «Приморський», а ОСОБА_8 був його головою. 03.03.2014 року вона прибула до СТ та побачила ОСОБА_8 , обличчя якого було подряпане, розбита губа. Зі слів ОСОБА_17 вона дізналась, що ОСОБА_8 побили першим вдарив ОСОБА_7 , а потім ОСОБА_6 .. Раніше у потерпілого з ОСОБА_6 були конфлікти, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та деякі інші люди хотіли зняти ОСОБА_8 з посади голови СТ.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що 02.03.2014 року він приїхав в СТ «Приморський», зайшов у сторожку, і там йому ОСОБА_18 та ОСОБА_17 розповіли, що ОСОБА_8 побили. Потім в цей день він і сам побачив у ОСОБА_8 , на обличчі тілесні ушкодження.

Судом досліджені протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 20.04.2015 року, з яких вбачається, що свідок ОСОБА_15 по фотознімках впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 як осіб, які на початку березня 2014 року на вході до СТ «Приморський» били третього чоловіка. /т.1 а.с.227-230/.

Згідно висновку судово-медичних експертиз № 1022 від 04.03.2014 року та №745Д від 18.03.2015 року, у ОСОБА_8 виявлені садни в правій виличній області, в обласні підборіддя зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, спричинені тупими предметами у строк, що не протирічить зазначеному потерпілим. В виявлених тілесних ушкодженнях не відобразились характерні особливості травмуючих предметів, взаєморозташування нападників та потерпілого в момент спричинення тілесних ушкоджень могло бути будь-яким за умови доступності дільниць тіла, на яких були виявлені тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитись при обставинах, на які вказали у ході слідчих експериментів свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , а розмежувати у результаті якого з ударів спричинені потерпілому тілесні ушкодження, не виявилось можливим. У експертизах, також, зазначено, що зі слів ОСОБА_8 він був побитий 02.03.2014 року в СТ «Приморський» відомими йому особами. /т.1 а.с.219,225-226/.

Допитана у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_25 , яка проводила обидві вказані експертизи, пояснила, що вона повністю підтверджує висновки, викладені за наслідками проведення вказаних судово-медичних експертиз потерпілого ОСОБА_8 .. Крім того, експерт пояснила, що у висновках додаткової експертизи №745Д від 18.03.2015 року допущена технічна описка, та зазначено, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_8 , тобто прізвище потерпілого помилково вказане жіночого роду, тоді як експертизи проводились саме відносно потерпілого ОСОБА_8 ..

Судом досліджені, також, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з якого видно, що 02.03.2014 року об 11-50 ОСОБА_8 заявив слідчому Василівського РВ про те, що в цей день о 09-30 біля в`їзду до СТ «Приморський» йому спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 / т.1 а.с.214/, та два рапорти працівників Василівського РВ від 02.03.2014 року. В рапорті телеграмі зазначено, що 02.03.2014 року о 10-40 надійшов рапорт СДІМ ОСОБА_26 про побиття ОСОБА_8 у СТ «Колос». У самому ж рапорті СДІМ Василівського РВ ОСОБА_26 зазначено, що 02.03.2014 року о 10-35 йому зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що відбувається бійка на території СТ «Приморський». /т.1 а.с.212-213/.

Враховуючи встановлені обставини, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинувачених у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними.

Так, у суда немає підстав ставити під сумнів пояснення потерпілого ОСОБА_8 про те, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при наведених обставинах спричинили йому легкі тілесні ушкодження. Суду не надано доказів того, що ОСОБА_8 обмовляє обвинувачених.

Також, у суда немає підстав ставити під сумнів висновки судово-медичної та додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 , оскільки вказані висновки нічим об`єктивно не спростовані, а пояснення ОСОБА_8 у судовому засіданні щодо механізму та локалізації нанесення йому ударів спочатку ОСОБА_7 , а потім ОСОБА_6 , об`єктивно узгоджуються з висновками експертизи.

У суда немає підстав ставити під сумнів результати слідчих експериментів з участю свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 17.02.2015 року. Досліджені протоколи та відеозаписи вказаних слідчих дій не містять ознак недопустимості доказів. Захист заперечував проти дослідження вказаних доказів, але не навів жодних підстав для визнання таких доказів недопустимими у розумінні ч.1 ст.86 КПК України, та клопотань про визнання такого доказу недопустимим не заявив.

Суд критично ставиться до доводів захисту про те, що проведення слідчого експерименту у відсутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 має наслідком визнання такого доказу недопустимим, оскільки не наведено, які саме права ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були порушені проведенням слідчого експерименту зі свідками за їх участі, якщо на дату проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мали статусу підозрюваних.

Таким чином, суд бере до уваги матеріали вказаних слідчих експериментів з поясненнями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , оскільки у матеріалах слідчих експериментів викладені відомості, які мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

У судовому засіданні допитати свідка ОСОБА_17 безпосередньо по обставинах справи не вдалось у зв`язку зі станом його здоров`я, а свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні змінив свої пояснення, дані ним у ході слідчого експерименту та зазначив, що словесний конфлікт між потерпілим та ОСОБА_6 був, але бійки не було. При цьому, свідок все ж пояснив суду, що на досудовому розслідуванні все розповів.

Проте, саме пояснення в ході слідчого експерименту свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 в частині того, що як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 наносили потерпілому удари 02.03.2014 року, об`єктивно підтверджують пояснення потерпілого ОСОБА_8 щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень саме від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та узгоджуються з висновками судово-медичної та додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 , у яких чітко зазначено, що наявні у потерпілого тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, вказаних свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у ході слідчого експерименту.

Крім того, свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві пояснення і зазначив, що у ході досудового слідства він казав правду, а чому він змінив свої пояснення зараз відповісти не зміг.

Також, свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що два роки тому він все вже розповів, таким чином, фактично підтримав свої пояснення в ході слідчого експерименту.

Суд не бере до уваги надані заяви вказаних свідків про відмову від попередніх пояснень, засвідчені 11.02.2016 року приватним нотаріусом, оскільки вони не є належними доказами у розумінні вимог КПК України, та про обставини, викладені у цих заявах, свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у судовому засіданні не пояснювали, і захист, який надав заяву ОСОБА_18 під час судового засідання, у якому допитувався вказаний свідок, зробив це саме після закінчення допиту цього свідка, і жодних питань з цього приводу свідку не поставив.

Крім того, свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні 15.02.2016 року суду пояснив, що за останній час в м.Запоріжжя він не виїжджав, тоді як його заява, засвідчена нотаріусом в м.Запоріжжі, датована 11.02.2016 року, що свідчить про те, що до пояснень свідка ОСОБА_18 у судовому засіданні необхідно поставитись критично, враховуючи, також, його похилий вік та два перенесені інсульти.

Крім цього, пояснення свідка ОСОБА_18 у судовому засіданні є непослідовними та неконкретними, на відміну від його пояснень у ході слідчого експерименту, свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні дуже нервував та відмовився принести присягу свідка, а враховуючи ті обставини, що свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 останній час майже постійно проживають на території СТ «Приморський», де на даний час ОСОБА_6 є головою ревізійної комісії, а ОСОБА_7 входить до складу його правління, а також їх нотаріально засвідчені заяви про відмову від попередніх пояснень на ім.»я суду надані представником захисту обвинувачених, а не самими свідками, а самі свідки безпосередньо у судових засідання не заявляли про те, що на досудовому розслідуванні вони казали неправду або на них здійснювався якийсь тиск з боку потерпілого або слідства, то можна зробити висновок, що на час розгляду справи у суді на вказаних свідків міг здійснюватись певний тиск, тому їх пояснення та поведінка у судових засіданнях свідчать про їх небажання розповісти суду про обставини справи так, як вони відбувались насправді.

Також, у суда немає підстав ставити під сумнів пояснення: свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які пояснили, що в ході слідчого експерименту свідки спокійно, добровільно та послідовно давали пояснення щодо обставин справи, свідка ОСОБА_16 , який 02.03.2014 року бачив, що ОСОБА_8 стояв з іншими чоловіками і там був якійсь конфлікт та махали руками, що спростовує пояснення обвинувачених про те, що вони обидва стояли і тримали руки вздовж своїх тулубів, свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які особисто не були присутні при конфлікті, але бачили потерпілого відразу після конфлікту з тілесним ушкодженнями на обличчі, та зі слів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 дізнались про те, що тілесні ушкодження потерпілому спричинили саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також пояснення свідка ОСОБА_15 , щодо якого не надано жодних доказів про те, що він дає завідомо неправдиві пояснення, оскільки органи міліції мають на нього будь-який вплив, навіть якщо вказаний свідок і притягувався раніше до кримінальної відповідальності.

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_16 , який є незацікавленою по справі особою, вбачається, що учасники конфлікту махали руками та їх розтягували, в тому числі відтягували і ОСОБА_7 , що узгоджується з поясненнями потерпілого та свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у ході слідчого експерименту про те, що потерпілому наносились тілесні ушкодження саме обома обвинуваченими, та що спростовує твердження обвинувачених про те, що був лише словесний конфлікт і ніхто нікого не бив, оскільки тоді не було б необхідності розтягувати вказаних осіб.

Суду не надано жодних об`єктивних даних, які б спростовували усі проаналізовані вище докази, які узгоджуються між собою, та об`єктивно і послідовно підтверджують один одного та провину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 на ґрунті конфлікту, пов`язаного з виконанням ним своїх обов`язків голови правління СТ «Приморський».

Пояснення обвинувачених щодо обставин справи суд оцінює як позицію їх захисту, обрану з метою уникнути відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, яка об`єктивного підтвердження у ході судового розгляду справи не знайшла.

Суд не приймає до уваги твердження захисту про те, що по справі не встановлені час та місце події, так як у телеграмах працівників Василівського РВ вказане місце події СТ «Колос» та час 02.03.2014 року після 10-40, оскільки телеграми та рапорти працівників Василівського РВ є службовими документами, тобто внутрішнім листуванням, і вони не є доказами у кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України, а протокол прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_8 про вчинені дії 02.03.2014 року підписаний потерпілим та містить зазначення місця та часу подій у СТ «Приморський» 02.03.2014 року.

Суд, також, не бере до уваги доводи захисту про те, що висновки судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз не можна взяти до уваги з огляду на те, що у висновках міститься посилання на постанову слідчого про призначення експертизи, в якій зазначено, що 02.03.2014 року потерпілий був побитий невідомими, оскільки постанова слідчого про призначення судово-медичної експертизи була винесена 03.03.2014 року /т.1 а.с.218/, коли обвинуваченим повідомлення про підозру ще не вручалось, а сам ОСОБА_8 при проведенні основної та додаткової експертизи експерту пояснив, що він був побитий відомими йому особами, що відображено у вступній частині обох висновків, і що спростовує доводи захисту про те, що якщо ОСОБА_8 і був побитий 02.03.2014 року, то якимись невідомими особами, а не обвинуваченими.

Суд не бере до уваги доводи захисту про те, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_23 дали свої пояснення на користь потерпілого, оскільки перебувають у залежності від нього, оскільки ці доводи нічим об`єктивно не підтверджені.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання обом обвинуваченим суд враховує те, що вони скоїли злочин невеликої тяжкості.

При цьому, обидва обвинувачені раніше не судимі, обидва досягли пенсійного віку, ОСОБА_6 працює, обидва виключно позитивно характеризуються за місцем роботи та за місцем проживання.

Вказані обставини суд визнає такими, що пом`якшують відповідальність кожного з обвинувачених.

Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку про те, що в даному випадку для ОСОБА_6 та ОСОБА_7 достатнім покаранням буде штраф у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян кожному.

При цьому, у відповідності до ст.74 ч.5 КК України особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності за скоєння злочину невеликої тяжкості, якщо за його скоєння передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, та якщо з дня скоєння злочину минуло два роки.

В даному випадку злочин було скоєно 02.03.2014 року, тобто більше двох років тому, а санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Таким чином, в даному випадку існують підстави для звільнення обох обвинувачених від призначеного їм покарання на підставі ст.74 ч.5, 49 ч.1 п.1 КК України.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що потерпілий внаслідок дій обвинувачених зазнав певних моральних та фізичних страждань, оскільки йому були спричинені тілесні ушкодження, встановлені висновками експерта, та вони були йому спричинені публічно, через що він зазнав стресу, та певним чином змінився уклад його життя, пов`язаний з виконанням ним своїх функцій голови правління СТ «Приморський».

У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки він не надав достатньо доказів того, що стан його здоров`я внаслідок дій обвинувачених суттєво погіршився, у нього стались неодноразові нервові напади, втрата сну та апетиту та реального почуття часу, що він постійно вживає ліки. Надана виписка з амбулаторної картки ОСОБА_8 від 02.11.2015 року свідчить про наявність у нього хронічних захворювань, про те, що у березні 2014 року він переніс гіпертонічний криз, після якого погіршилось його самопочуття, але не містить причинного зв`язку між гіпертонічним кризом та подіями 02.03.2014 року.

Таким чином, з кожного з обвинувачених на користь потерпілого має бути стягнуто у якості відшкодування моральної шкоди по 1000 грн..

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 510 грн. /п`ятьсот десять грн./.

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 510 грн. /п`ятьсот десять грн./.

Звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ст.125 ч.1 КК України у вигляді штрафу в сумі 510 грн., на підставі ст.74 ч.5, 49 ч.1 п.1 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ст.125 ч.1 КК України у вигляді штрафу в сумі 510 грн., на підставі ст.74 ч.5, 49 ч.1 п.1 КК України.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 1000 грн. /одну тисячу грн./.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 1000 грн. /одну тисячу грн./.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя