АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1992/16 Справа № 196/651/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Топчине Магдалинівського району Дніпропетровської області, прожив. за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
засуджена за ч.2 ст.286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарння з іспитовим строком три роки.
На підставі ст.76 КК України на неї покладено обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання.
За участю сторін кримінального провадження:
Прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 ,- ВСТАНОВИЛА:
В апеляційних скаргах:
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації скоєного вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконнним. Суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 повністю визнала вину, усвідомила неправомірність своїх дій, позицію потерпілого, який не має жодних претензій до обвинуваченої, вчинений злочин відноситься до категорії злочинів вчинених з необережності. Призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом є недоречним.
Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, скасувати додаткове покарання у виді позбавлення прав керувати транспортним засобом.
Прокурор, який брав участь при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин злочину, вважає вирок суду незаконним внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумаченя закону, яке суперечить його точному змісту. Суд безпідставно застосував до призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком три роки ст.75 КК України та звільнив її від відбування цього покарання з випробуванням, безпідставно поклав витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, на державний бюджет України.
Просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком три роки. Відповідно до ст.76 КК України покласти обов`язки.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, а саме судової експертизи технічного стану транспортних засобів №5/10.2-471 від 15.06.2016 року, вартістю 791 грн.64 коп., судово-трасологічна експертиза №5/10.4-470 від 29.06.2016 року вартістю 3851 грн.75 коп., судово авто-технічна експертиза №5/10.1-517 від 22.06.2016 року, вартістю 879 грн.60 коп. покласти на обвинувачену ОСОБА_8 .
Вироком суду, ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21043» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух з перевищенням допустимої швидкості в населеному пункті, тобто вище ніж 60 км/год, по вул. Молодіжній в селі Прядівка зі сторони с. Топчино в напрямку села Преображенка, що проходить по території Царичанського району Дніпропетровської області.
Під час руху в районі перехрестя вул.Молодіжної та вул. Калініна ОСОБА_8 керуючи автомобілем, маючи об`єктивну можливість виявити в межах видимості в напрямку свого руху мопед марки «Сабур» без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в попутному з нею напрямку з можливістю здійснити маневр повороту вліво на вул. Калініна, не діяла таким чином, що не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважною до дорожньої обстановки, нехтуючи перевагою мопеда під керуванням ОСОБА_9 не зменшила швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати можливість здійснити маневр повороту вліво водієві мопеду, для якого може бути створена перешкода чи небезпека. Внаслідок цього в районі перехрестя вул. Молодіжної та вул. Калініна на зустрічній полосі допустила зіткнення з мопедом марки «Сабур».
Своїми діями ОСОБА_8 грубо порушила вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.
Порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Невиконання ОСОБА_8 Правил дорожнього рузу України призвело до даної дорожньо-транспортної події, у результаті якої ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, встановлено, що вони спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли в праву половину голови та тулуба, тобто при падінні з рухомого мотозасобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які просили вирок суду в частині призначення покарання змінити, скасувати призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовільнити, вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на один рік. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком три роки. Відповідно до ст.76 КК України покласти на неї обов`язки. Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз покласти на обвинувачену ОСОБА_8 , проаналізувавши доводи, викладені в апеляціях, та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, вирок суду зміні в частині призначеного покарання та стягнення з обвинуваченої витрат на проведення експертиз з наступних підстав.
Висновки суду щодо винності ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який її засуджено, обґрунтовано наявними у справі доказами, що в апеляційному порядку не оскаржено. Фактичні обставини справи, юридична кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст.286 КК України також є правильними і ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Колегією суддів перевірена обґрунтованість призначеного покарання ОСОБА_8 .
У відповідності до ст.65 КК України при призначенні покарання, суд повинен в повній мірі враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи в апеляційній скарзі захисника про безпідставне застосування до ОСОБА_8 додаткового виду покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом колегія суддів вважає обгрунтованими з огляду на наступне.
Так, ст.286 КК Україн визначає покарання за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, згідно ч.2 якої за вказані порушення, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк до трьох років або без такого.
Відповідно до ст.1 КК України, Кримінальний кодекс України має на меті своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
З аналізу норм матеріального права можна дійти висновку, що покарання це захід примусу, який застосувується від імені держави до особи, визнаної винною у вчиненні злочину на меті якого є не тілки кара за вчинення пртиправного діяння, а і спонукання особи на самостійне усвідомленого зробленого.
З урахуванням того, що ОСОБА_8 повністю визнала свою вину, усвідомила неправомірність своїх дій, приймаючи до уваги позицію потерпілого, який не має жодних претензій до останньої та те, що даний злочин відноситься до злочинів скоєних з необережності колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_8 додаткового покарання у виді прозбавлення права керувати транспортними засобами є неправильним, а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.
Також колегія суддів зазначає те, що призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, позбавить обвинувачену ОСОБА_8 можливості роботи на посаді водія-експедитора, де вона характеризується як організована, охайна в роботі та дисциплінована, а також ускладнить в подальшому допомагати потерпілому, а відтак відповідні доводи в апеляційній скарзі захисника є обгрунтованими, та заслуговують на увагу.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі про безпідставне вирішення питання про відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз на рахунок коштів Державного бюджету України, та про необхідність стягнення процесуальних витрат саме з обвинуваченої ОСОБА_8 , є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376,404,405,407,409 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та стягнення процесуальних витрат на проведення експертиз змінити:
виключити з резолютивної частини вироку вказівку на застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, а саме судової експертизи технічного стану транспортних засобів №5/10.2-471 від 15.06.2016 року вартістю 791 грн. 64 коп., судово-трасологічна експертиза №5/10.4-470 від 29.06.2016 року вартістю 3851 грн. 75 коп., судово авто-технічна експертиза №5/10.1-517 від 22.06.2016 року вартістю 879 грн. 60 коп. стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 .
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ______________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4