АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1949/16 Справа № 192/2606/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року м. Дніпро

13 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, в порядку дистанційного судового провадження, матеріали за поданням адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 за його апеляційною скаргою на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні вищенаведеного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинську, засудженого вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2007 року за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі.

На зазначену ухвалу засуджений подав апеляційну скаргу, в якій, виходячи з її змісту просить застосувати статтю 81 КК України.

В якості доводів апеляції засудженим вказується на необґрунтованість постановленої ухвали. Автором апеляції зазначається, що він знаходиться в місцях позбавлення волі понад 9 років, за які має 9 заохочень та наголошує на відсутність стягнень та позитивну характеристику. Засуджений вказує, що має дружину та трьох дітей, які потребують допомоги. Автор, також звертає увагу на те, що дотримується встановлених правил поведінки, приймає участь в різноманітних програмах диференційованого виховного впливу. Крім того, ОСОБА_7 в апеляції наголошує, що визнає вину в повному обсязі та погоджується з вироком, який є об`єктивним.

Провадження № 11-кп/774/1949/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
Як вбачається з ухвали місцевого суду, суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, прийшов до висновку про те, що засуджений на час розгляду подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише став на шлях виправлення, а тому вирішив, що звільнення засудженого від покарання умовно-достроково, є передчасним.

Перед судом апеляційної інстанції в режимі дистанційного судового провадження ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив доводи викладені в ній та просив задовольнити скаргу.

Захисник ОСОБА_8 підтримав апеляцію засудженого, наполягав на її задоволенні.

На думку прокурора апеляційна скарга ОСОБА_7 є безпідставною, а ухвала суду обґрунтованою.

Вислухавши думки учасників судового провадження, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами за поданням, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, суд обґрунтовано послався в ухвалі на досліджені під час судового розгляду документи, а саме на характеристики, довідки та інші матеріали, в яких відображені об`єктивні дані щодо ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання.

Із досліджених судом першої інстанції матеріалів слідує, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання отримував заохочення один раз на рік, характеризувався як позитивно, так і посередньо, в 2015 році йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Враховуючи несистематичний характер заохочень, які застосовувались до засудженого, суд об`єктивно вказав в ухвалі на недостатність даних, які б вказували на те, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 376, 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , без змін.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області