Номер провадження № 1-кп/243/595/2016
Номер справи 243/4203/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«18» листопада 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

- захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000411 від 17 лютого 2016 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло зі Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 24 травня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровське Донецької області, українця, громадянина України, учня Професійного ліцею №2 міста Запоріжжя 1 курсу 1 групи, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
15 лютого 2016 року приблизно о 19 годині 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вільного доступу зайшов на перший поверх першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де побачив два велосипеди марки «Україна» та марки «Салют», які належать потерпілій ОСОБА_8 . У вказаний час, у вказаному місці у неповнолітнього ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 15 лютого 2016 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що поблизу нікого стороннього не має і його дії залишаться непоміченими для оточуючих, знаходячись на першому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, підійшов до велосипеду марки «Україна» з рамою синього кольору вартістю 652 гривні 78 копійок, та викотив його з під`їзду, таким чином таємно викрав даний велосипед та розпорядився ним на власний розсуд.

На викраденому велосипеді марки «Україна» ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та поїхав до місця мешкання свого знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який засуджений на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2016 року, на АДРЕСА_4 , де розповів останньому про наявність у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 велосипеду марки «Салют».

15 лютого 2016 року близько 20 годині 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 діючи з єдиним умислом, вступив з неповнолітнім ОСОБА_9 , який засуджений на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2016 року в попередню злочинну змову спрямовану на викрадення чужого майна потерпілої ОСОБА_8 - велосипеду марки «Салют», який знаходився у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, неповнолітній ОСОБА_4 діючи спільно та узгоджено з неповнолітнім ОСОБА_9 , на викраденому велосипеді марки «Україна» близько 20 години 30 хвилин, приїхали до будинку АДРЕСА_3 , де підійшли до під`їзду № 1, і діючи таємно, спільно та узгоджено, умисно, за попередньою змовою групою осіб, розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи корисливі мотив та мету, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, розподілили дії у вчиненні кримінального правопорушення, з метою викрадення чужого майна неповнолітній ОСОБА_9 , став тримати у відчиненому положенні двері вищевказаного під`їзду, а неповнолітній ОСОБА_4 підійшов до велосипеду марки «Салют» з рамою синього кольору та взявши його за руль, на якому був закріплений ручний насос для накачки шин, викотив велосипед з під`їзду.

Викравши таким чином велосипед марки «Салют» вартістю 666 гривень 67 копійок та ручний насос вартістю 47 гривень 23 копійки, неповнолітній ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , залишили місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Умисними протиправними діями неповнолітній ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1366 гривень 68 копійок.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та суду пояснив, що 15 лютого 2016 року приблизно о 19 годині 30 хвилин він шляхом вільного доступу зайшов на перший поверх першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де побачив два велосипеди марки «Україна» та марки «Салют». У нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

З метою таємного викрадення чужого майна, 15 лютого 2016 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, він переконавшись в тому, що поблизу нікого стороннього не має і його дії залишаться непоміченими для оточуючих, знаходячись на першому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , підійшов до велосипеду марки «Україна» з рамою синього кольору та викотив його з під`їзду, таким чином таємно викрав даний велосипед та розпорядився ним на власний розсуд.

На викраденому велосипеді марки «Україна» він залишив місце вчинення кримінального правопорушення та поїхав до місця мешкання свого знайомого ОСОБА_9 , на АДРЕСА_4 , де розповів останньому про наявність у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 велосипеду марки «Салют».

15 лютого 2016 року близько 20 годині 00 хвилин він вступив з неповнолітнім ОСОБА_9 , в попередню змову спрямовану на викрадення чужого майна потерпілої ОСОБА_8 - велосипеду марки «Салют», який знаходився у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 .

З метою таємного викрадення чужого майна, він діючи спільно та узгоджено з неповнолітнім ОСОБА_9 , на викраденому велосипеді марки «Україна» близько 20 години 30 хвилин, приїхали до будинку АДРЕСА_3 , де підійшли до під`їзду № 1, і діючи таємно, спільно та узгоджено, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, розподілили дії у вчиненні кримінального правопорушення, неповнолітній ОСОБА_9 , став тримати у відчиненому положенні двері вищевказаного під`їзду, а він підійшов до велосипеду марки «Салют» з рамою синього кольору та взявши його за руль, на якому був закріплений ручний насос для накачки шин, викотив велосипед з під`їзду.

Викравши таким чином велосипед марки «Салют» та ручний насос, він разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , залишили місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_8 яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без її участі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має, просить призначити покарання на розсуд суду (а.с.26).

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України « Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду місця події від 16 лютого 2016 року вбачається, що об`єктом огляду є службовий кабінет № 312 Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, який розташований за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, будинок № 30. В ході огляду встановлено, що біля службового кабінету знаходиться ОСОБА_4 , біля якого виявлено велосипед «Салют» в рамі синього кольору. Вказаний велосипед було вилучено та опечатано склейкою (а.с. 99-100).

Із Протоколу огляду місця події від 16 лютого 2016 року вбачається, що об`єктом огляду є під`їзд будинку АДРЕСА_3 . В ході огляду виявлено, що вхід здійснюється через дерев`яні двері покриті металопрофілем. При вході виявлено, що біля сходинок розміщено велосипед «Салют» червоного кольору з особистими речами. Пошкоджень не виявлено (а.с. 101- 102).

Із Протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18 лютого 2016 року вбачається, що на запитання слідчого потерпіла ОСОБА_8 відповіла, що впізнає викрадений велосипед «Україна» за зовнішніми ознаками (а.с. 104-105).

Із Протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18 лютого 2016 року вбачається, що на запитання слідчого потерпіла ОСОБА_8 відповіла, що впізнає її викрадений велосипед марки «Салют» за його зовнішніми ознаками (а.с. 106-107).

Із Протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18 лютого 2016 року вбачається, що на запитання слідчого потерпіла ОСОБА_8 відповіла, що впізнає викрадений в неї ручний насос за його зовнішніми ознаками (а.с. 108-109).

Із Розписки від 18 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_8 отримала від працівників поліції майно, а саме велосипед марки «Салют», велосипед марки «Україна» та ручний насос. Зобов`язується вказане майна зберігати до вирішення питання по справі (а.с. 110).

Із Висновку судової товарознавчої експертизи майна від 19 лютого 2016 року вбачається, що виходячи з отриманої інформації шляхом вивчення цін за допомогою мережі Інтернет. Ринкова вартість майна: велосипед «Україна» (2009 р.), велосипед «Салют» (2010 р.), ручний насос (1990 р.) на 15 лютого 2016 року складала 1366 (одна тисяча триста шістдесят шість) грн. 68 коп. без ПДВ (а.с. 113-120).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 22 квітня 2016 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_10 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: свідок ОСОБА_10 вказав на вхід у під`їзд № 1 будинку АДРЕСА_3 . Свідок ОСОБА_10 вказав на місце під сходами у під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , як на місце де він залишив велосипеди (а.с. 121- 123).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 22 квітня 2016 року з участю свідка ОСОБА_10 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України « До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 22 квітня 2016 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до п.10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18 липня 2013 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх» «Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень Глави 29 КПК та розділу Х1 КК. Судам необхідно зважати, що при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи вони повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення.

Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин ( статті 2,18, 50 КК) Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації».

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся, добровільно відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, оскільки вкрадене майно повністю повернуто потерпілій та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, задовільно характеризується за місцем мешкання та навчання, особу винного, як на момент вчинення кримінального правопорушення так і на теперішній час є неповнолітнім, є особою, який виховується одним із батьків, а також те, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, вкрадене майно повністю повернуто, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, а також ті обставини, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст.ст. 75, 104 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі: велосипед марки «Салют», а також ручний насос, які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0000411 від 17 лютого 2016 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 18 лютого 2016 року, що зберігаються у потерпілої ОСОБА_8 після набуття вироком чинності - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілої ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Речові докази по справі: велосипед марки «Салют», а також ручний насос, які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0000411 від 17 лютого 2016 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 18 лютого 2016 року, що зберігаються у потерпілої ОСОБА_8 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілої ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .