Ухвала
іменем україни
5 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року,

встановила:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перевірку оскаржуваних судових рішень щодо нього у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає, що її подано без додержання всіх вимог, передбачених вказаною статтею.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі повинні бути обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Тому доводи засудженого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи не можуть бути предметом перевірки у суду касаційної інстанції.

У мотивувальній частині касаційної скарги ОСОБА_4 фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їх дав суд першої інстанції що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.
В порушення п. 5 ч. 2 статті 427 КПК України, вимоги ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції викладенні без врахування положень ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

З мотивувальної частини касаційної скарги вбачається, що засуджений вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушує питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в його діях кримінального правопорушення, проте вимогу перед судом касаційної інстанції ставить про скасування вироку районного суду і ухвали суду апеляційної інстанції, якою вказаний вирок залишено без змін та направлення кримінального провадження в суд апеляційної інстанції. Така неузгодженість касаційної скарги ОСОБА_4 позбавляє можливості суд касаційної інстанції прийняти законне рішення.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3