Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/8374/15-к
Провадження №1-кп/523/146/16
У Х В А Л А

16.02.2016 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 під час розгляду у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінального провадженні із звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що близько 12 години 30 хвилин 2 квітня 2015 року, перебуваючи в м. Одесі по вул. 7-ма Пересипська, в ході словесного конфлікту з раніше знайомим ОСОБА_6 , з мотивів особистої неприязні умисно наніс кухонним ножем три удари в область тулубу останнього, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження.

Прокурором заявлено клопотання про призначення молекулярно-генетичної експертизи речових доказів одягу, вилученого у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також вилученого з місця події ножу, з метою встановлення приналежності крові на зазначених речах.

Виниклу необхідність призначення вищезазначеної експертизи прокурор обґрунтовує дослідженими висновками судово-медичної експертизи №1055 від 18 травня 2015 року (про виявлення на тілі ОСОБА_6 колото-різаних поранень), судово-імунологічних експертиз №409 від 15 травня 2015 року, №464 від 21 травня 2015 року №509 від 22 травня 2015 року (про виявлення на предметах одягу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вилученому з місця пригоди ножі крові людини, за груповою приналежністю якої не виключається її походження від останньої особи та в якості домішку - від обвинуваченого), а також показаннями допитаних в суді експертів КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (про можливість категоричного визначення приналежності виявленої на речових доказах крові лише шляхом її генетичного дослідження), а також показаннями в суді ОСОБА_4 , що розцінено стороною обвинувачення як неповним з`ясуванням обставин даного кримінального провадження.

Отримавши заперечення сторони захисту суд дійшов наступних висновків.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

З`ясування питання про приналежність крові, виявленої на речових доказах, не віднесено положеннями ч.2 ст.242 КПК України до випадків, коли призначення експертизи є обов`язковим, а відтак, вирішення питання про необхідність її призначення залежить від змісту сукупності досліджених в суді доказів та об`єктивної потреби у їх додатковій перевірці.

В силу положень ст.290 КПК України прокурор визнав зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складення обвинувального акта та надав доступ іншим учасникам процесу до матеріалів досудового розслідування. Тобто прокурор, маючи під час досудового розслідування вищезазначені висновки судово-медичних експертиз, не визнавальні показання ОСОБА_4 та аналогічні показання ОСОБА_6 , який навіть відмовився бути потерпілим через твердження про причетність до спричинення йому тілесних ушкоджень третьої невстановленої особи, все ж таки вважав, що відсутня потреба в проведенні молекулярно-генетичної експертизи речових доказів для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого тому злочину.

Не вважав прокурор необхідним призначення такої експертизи і на протязі наступних семи місяців судового розгляду даного кримінального провадження.

Отриманні в суді показання експертів повністю відповідали наданим ними під час досудового розслідування висновкам в частині ймовірного походження крові від ОСОБА_6 та в якості домішку ОСОБА_4 .

Під час судового розгляду ОСОБА_4 та ОСОБА_6 показали про виниклу між ними бійку, до якої несподівано приєдналася третя невстановлена особа та заподіяла ОСОБА_6 ножові поранення, а також про отримання внаслідок бійки як обвинуваченим, так і ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, що супроводжувалися крововиливами. Таким чином ці обидві особи не заперечують своєї безпосередньої участі в бійці, а тому можливість заплямування їх обопільного одягу та ножа кров`ю, що походила від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в якості домішку, є достовірним фактом, який в даний час не потребує додаткової перевірки.

І навпаки, нез`ясованими обставинами провадження, які вимагають доведення прокурором зібраними під час досудового розслідування обвинувальними доказами, є спростування чи підтвердження показань ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про перебування під час бійки третьої особи та нанесення нею ножових поранень ОСОБА_6 , для чого, до часу встановлення особистості цієї особи, молекулярно-генетична експертиза також не потрібна.

За таких обставин суд не знаходить достатніх підстав для призначення молекулярно-генетичної експертизи речових доказів та вважає заявлене прокурором клопотання таким, що може спричинити невиправдану тяганину в судовому розгляді даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.242,332,350 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання прокурора про призначення в кримінальному провадженні із звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, молекулярно-генетичної експертизи речових доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на остаточне прийняте в кримінальному провадженні судове рішення.

Головуючий ОСОБА_1