Справа № 487/2379/16-к
Провадження № 1-кп/487/260/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0001570 від 02.04.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Михайлівка, Свердовського району, Джамбульської області, Казахстан, громадянин України, вдівець, не працює, освіта середня, на утриманні має малолітню дитину, раніше судимий: 13.04.2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовувальним терміном строком на 2 роки; 04.03.2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовувальним терміном строком на 1 рік, зареєстрований та фактично проживаєза адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
В травні 2015 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_4 який знаходився біля дачного будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та власника будинку, шляхом викручування болтів з вхідної двері проник до дачного будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: зварювальний апарат «Дніпро m-140» та турбінку «Інтерскол» УШМ 125/900.

Після цього ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1786 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) поєднаному з проникненням у житло.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі та суду пояснив, що в травні 2015 року він який знаходився біля дачного будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник корисливий умисел направлений на викрадення майна. Він шляхом викручування болтів з вхідної двері проник до дачного будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: зварювальний апарат «Дніпро m-140» та турбінку «Інтерскол» УШМ 125/900. Після чого він пішов з місця скоєння злочину, та продав викрадене майно.
За згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченго ОСОБА_4 та наданими прокурором матеріали кримінального провадження.

В скоєнні злочину ОСОБА_4 щиро покаявся.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він на обліку в МОНД перебував до 25.10.2002 року з діагнозом: синдром залежності від опіатів, на обліку в МОПЛ №1 не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Таким чином, приймаючи до уваги, що обвинувачений раніше судимий: 13.04.2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовувальним терміном строком на 2 роки; 04.03.2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовувальним терміном строком на 1 рік, та вчинив злочин до постановлення попереднього вироку, а саме у травні 2015 року, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити з застосування правил ч.4 ст. 70 КК України, а саме, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд за сукупністю злочинів шляхом складання покарань за попереднім вироком.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, активна співучасть у розкритті злочину, визнання провини, те що, обвинувачений вдівець на утриманні якого знаходиться малолітня дитна, суд вважає за можливе виправлення засудженого без застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України, призначивши йому покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком (ч.2 ст. 309 КК України - епізод від травня 2015 року) та злочинів, за які особа засуджена вироком від 13.04.2016 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Речові докази передані на зберігання під розписку, залишити потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1