БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/980/16-к
Провадження № 1-кс/497/133/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.05.2016 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 16 травня 2016 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, а саме металевого човна типу «Южанка-2», номер НОМЕР_1 , з мотором марки «Сузукі-30», звільнення названого човна з відповідального зберігання з Болградського відділення поліції Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області з подальшою безоплатного передачею йому, ОСОБА_3 ..

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 11.04.2016 року (єдиний унікальний номер 497/717/16-к) на підставі клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 було накладено арешт на зазначений металевий човен типу «Южанка-2», номер НОМЕР_1 , з мотором марки «Сузукі-30», та переданий на зберігання до Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

По твердженню заявника, він є власником названого вище металевого човна типу «Южанка-2», номер НОМЕР_1 , з мотором марки «Сузукі-30» на підставі суднового білету, виданим у відповідності із актом технічного огляду судна № 81000736 від 28 серпня 2008 року.

Даний човен ним було передано у тимчасове користування ОСОБА_7 , на підставі довіреності від 08.01.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 , строк дії якої закінчився 08.01.2014 року.

У подальшому, цей човен він передав ОСОБА_7 , за власним бажанням, в зв`язку з необхідністю проведення ремонту мотору та здійснення його випробування на воді. Оскільки ОСОБА_7 є його давнім знайомим, і вони підтримували довірительні відносини, і не маючи сумнівів у його порядності, передаючи у користування останнього човен, навіть не сподівався, що він, ОСОБА_7 буде використовувати належне йому, ОСОБА_3 майно для скоєння правопорушення.

На даний час, йому, заявнику стало відомо, що його човен було вилучено у ОСОБА_7 та арештовано, оскільки при вирішенні питання про його арешт, у порушення п. 4 ч. 2 ст. 173 КПК України його, як фактичного власника човна, не було запрошено в судове засідання, не було доведено до його відома і прокурором ОСОБА_6 , який зобов`язаний був це зробити.

Оскільки на даний час, човен потрібен для його особистих потреб і потреб сім`ї, просив скасувати арешт, та повернути йому човен.

Заявник підтримав доводи, викладені в названому клопотанні, наполягав на задоволенні.

Пояснив, що названий човен та мотор до нього належить йому на підставі суднового білету, та інших документів. Інколи він передає човен у користування ОСОБА_7 .. Так, і цього разу на прохання ОСОБА_7 він передав на короткий сезон човен у користування для ловлі риби, та з метою проведення ремонту човна, а саме кнопок, та мотору.

На даний час він, ОСОБА_3 не є приватним підприємцем, займається домашнім господарством, вирощує овочі в теплицях, наміру використовувати човен в господарстві не має, човен потрібен йому для відпочинку, а у разі потреби щоб реалізувати, або розпорядитися будь-яким іншим чином. Зберігати його буде у себе вдома.

Слідчий заперечувала усі доводи заявника, вважала їх безпідставними, та просила в задоволенні відмовити.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання заявника, оскільки розслідування в кримінальному провадженні триває, металевий човен типу «Южанка-2», номер НОМЕР_1 , з мотором марки «Сузукі-30» є речовим доказом та знаряддям вчинення злочину. Заявник надає пояснення, які протирічать тим доводам, що викладені в його клопотанні. Крім того, заявник пояснив, що має намір розпорядитися належним йому майном на власний розсуд, в тому числі продати, а відтак дані обставини унеможливлять забезпечити збереження речових доказів. Вважав накладення арешту законним, обґрунтованим, та таким, що відповідає вимогам КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна і повернення його власнику, заслухавши пояснення присутніх сторін, вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що 06.04.2016 року до чергової частини Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 06.04.2016 року на озері Ялпуг в районі 13 кілометра автодороги Болград-Ізмаїл, Болградського району, близько 4 000 метрів від лінії ДКУ було виявлено та затримано двох громадян України зі слів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без документів, що посвідчують особу, які здійснювали незаконний вилов риби та раків за допомогою заборонених знарядь лову (раковловки).

Вказані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 249 КК України, присвоєно № 0000191 та розпочато досудове розслідування.

З протоколу огляду місця події від 06.04.2016 року слідує, що під час огляду ділянки місцевості на березі озеру Ялпуг на східній стороні с. Тополине Болградського району Одеської області, 13-го кілометру автодороги Болград-Ізмаїл на відстані 200 метрів від бази відпочинку ТОВ «Агропрайм», на відстані двох метрів від води на поліетиленовому мішку білого кольору розмірами 1 х 1 см знаходилися раки у кількості 66 штук. Усі раки іскристі. На цій же ділянці місцевості на відстані 50 метрів від води на траві знаходилися знаряддя для вилову раків раколовки. На березі озера Ялпуг, на воді знаходився човен типу «Южанка 2», бортовий номер НОМЕР_1 зеленого кольору з двигуном марки «Сузукі-30». На човні знаходилися два дерев`яних весла, в самому човні знаходилися три поліетиленових мішки білого кольору, розміром 1 х1 м, які були мокрі. На березі озера Ялпуг на відстані трьох метрів від берега перебував транспортний засіб марки «Форд-Транзит», синього кольору, д/н знак НОМЕР_2 . В багажному відділенні автомобіля нічого виявлено не було. Після проведеного огляду все вище перелічене майно було вилучено.

У подальшому слідчим СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенантом поліції ОСОБА_5 у присутності понятих було оглянуто 06.04.2016 року вилучено майно, окрім раків, та складено постанову про визнання цих предметів речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді від 11.04.2016 року, єдиний унікальний номер 497/717/16-к було задоволено частково клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000191 від 06.04.2016 року.

Арешт було накладено на металевий човен типу «Южанка 2», бортовий номер НОМЕР_1 з двигуном марки «Сузукі-30», який згідно із судновим білетом, виданим у відповідності із актом технічного огляду судна № 81000736 від 28 серпня 2008 року належить ОСОБА_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , однак згідно довіреності ВМА № 289065 перебуває у фактичному розпорядженні та володінні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Суднового білету серії ЯОД № 1047 виданим згідно акту технічного огляду № 81000736 від 28.08.2008 року судновласником металевого риболовного човна «Южанка-2», 1989 року випуску, з двигуном марки «Вихор» є ОСОБА_3 (оригінал досліджено в судовому засіданні).

Положеннями ст. 20 Кодексу торговельного мореплавства (надалі КТМ) визначено, що судновласником у цьому Кодексі визначається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах.

Власником судна є суб`єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності.

Згідно ст. 26 Кодексу торговельного мореплавства українські судна, технічний нагляд за якими здійснюють класифікаційні товариства, підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України. Українські судна, що не підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України, реєструються у Судновій книзі України.

Судно може бути зареєстровано у Державному судновому реєстрі України або Судновій книзі України тільки в одному морському порту України.

Порт реєстрації судна може бути змінено за бажанням власника з дотриманням вимог частини першої цієї статті (ст.27 КТМ).

Статтею 28 КТМ регламентовано, що реєстрація судна у Державному судновому реєстрі України засвідчується свідоцтвом про право плавання під Державним прапором України (судновий патент), а реєстрація у Судновій книзі України - судновим білетом.

Судна, зареєстровані в Судновій книзі України, замість документів, зазначених у абзацах другому і третьому частини першої цієї статті, повинні мати судновий білет (ст. 35 ч.4 КТМ).

В свою чергу, судновий білет видає орган, що зареєстрував судно в Судновій книзі України (ст.38 КТМ).

Дане положення Кодексу знайшло своє відображення в Порядку ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1069 від 26 вересня 1997 року (із змінами, внесеними згідно з постановою від 25.03.99 р. N 461, КМУ в редакції постанови КМУ від 28.07.2004 р. N 963, із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 07.03.2006 р. N 250), а саме: реєстрація торговельних суден у Судновій книзі України здійснюється капітанами морських портів, Укрморрічінспекцією, а риболовних суден - Держрибагентством та капітанами морських рибних портів (п.32).

З метою перевірки доводів заявника, слідчим суддею було здійснено запит на ім`я начальника Іллічівського морського рибного порту ОСОБА_11 .

Згідно отриманої відповіді Служби капітана Іллічівського морського рибного порту № 34/115 від 19.05.2016 року слідує, що риболовне судно «Южанка-2», 1989 року випуску, двигун «Вихор», зареєстровано в Судновій книзі України по Іллічівському морському рибному порту та належить ОСОБА_3 . За період від державної реєстрації 08.09.2008 року в СКУ ніяких відомостей внесено не було. «Судновий білет» є документом, виданим після державної реєстрації судновласнику, з занесенням даних судна до СКУ. Закінчення терміну огляду технічного стану судна, не впливає на право власності даної особи.

Окрім відповіді було надано копії усіх документів, засвідчених належним чином, що були підставою для реєстрації названого човна в Судновій книзі України, в тому числі накладна №6 від 03.08.2008 року на ім`я ОСОБА_3 про придбання човна б/у «Южанка-2» та товарний чек.

З огляду на досліджені документи, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_3 дійсно є повноправним власником риболовного човна «Южанка-2», 1989 року випуску, двигун «Вихор».

В судовому засіданні заявником надано оригінали (копії яких долучені до матеріалів) накладної № 31 від 15.03.2013 року на ім`я ОСОБА_3 про придбання двигуна для човна «SUZUKI 30» л/с 2-х тактний, б/у та розрахункову квитанцію про сплату коштів у розмірі 9 500 гривен за названий двигун.

Слідчий суддя не приймає до уваги заперечення прокурора, що дані документи не є належним доказом підтвердження права власності на нього ОСОБА_3 , оскільки в них відсутній серійний номер названого двигуна, так як в жодних документах, наявних в матеріалах кримінального провадження також відсутній серійний номер вилученого двигуна «SUZUKI 30», та слідчий суддя позбавлений можливості здійснити відповідне порівняння. Крім того, як вбачається з документу, що підтверджує право власності ОСОБА_3 на човен «Южанка 2», реєстрація якого проведена з дотриманням усіх вимог чинного законодавства, в частині відомостей «Головні машини (двигуни) значиться тип, марка «Вихор», серійний номер також не вказано, тобто дана інформація не є обов`язковою, та такою що підлягає перевірці.

При вирішенні питання про накладення арешту на вилучено майно, слідчим суддею було прийнято до уваги довіреність серії ВМА № 289065 від 08.01.2009 року, посвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 , відповідно до якої ОСОБА_3 передав ОСОБА_7 в користування належний йому риболовний металевий човен типу «Южанка 2», бортовий номер НОМЕР_1 , що наявна в матеріалах кримінального провадження.

Втім, названа довіреність втратила чинність, оскільки строк дії закінчився 08.01.2014 року, та не підтверджує правомірне володіння, користування та розпорядження цим човном гр. ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

В розумінні ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України (ст. 170 ч. 5 КПК України).

Відповідно до п.п. 6 п.2.6. Роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, що викладено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або ж, якщо метою арешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.

Вирішуючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Також в даному Узагальнені зазначено наступне, щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Накладаючи арешт на металевий риболовний човен «Южанка 2», бортовий номер НОМЕР_1 з двигуном марки «Сузукі-30», належний ОСОБА_3 було обмежено його право власності на це майно, а відтак даний арешт, не відповідає вимогам розумності та не є співрозмірним з огляду на завдання кримінального провадження.

Крім того, слід враховувати, що на майно не може бути накладено арешт з метою його конфіскації, якщо злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа, не передбачає такого виду покарання.

У цьому контексті слідчий суддя звертає увагу на те, що санкція статті 249 ч.1 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, не передбачає конфіскації майна, доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною обвинувачення не надано, а тому відсутні підстави для накладення арешту на це майно.

Окрім іншого, власник металевого риболовного човна «Южанка-2», 1989 року випуску, з двигуном «Сузукі-30» ОСОБА_3 не є стороною кримінального провадження №0000191 від 06.04.2016 року, про підозру йому, особі, у якої вилучено названий човен, чи то будь-якій іншій особі на даний час не повідомлено.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до пункту першого ч.6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, накладення арешту на майно заявника ОСОБА_3 , який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні є необґрунтованим та безпідставним, а відтак арешт на металевий риболовний човен «Южанка-2», бортовий номер НОМЕР_1 з двигуном марки «Сузукі-30» - слід скасувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.174, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт на тимчасово вилучене майно: металевий риболовний човен «Южанка 2», бортовий номер НОМЕР_1 з двигуном марки «Сузукі-30», належний ОСОБА_3 .

Звільнити металевий риболовний човен «Южанка 2», бортовий номер НОМЕР_1 з двигуном марки «Сузукі-30» з відповідального зберігання Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, та передати його безоплатно на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , попередивши його про неможливість використання даних речей до закінчення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню або вирішення судом долі речових доказів під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ____________ ОСОБА_1