Cправа № 750/1680/16-к
Провадження № 1-кс/750/722/16

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, щодо нездійснення ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк,
в с т а н о в и в :

19.02.2016 р. адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 зі скаргою на бездіяльність слідчого Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 щодо нездійснення ним процесуальних дій в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000381, а саме відмови надання йому матеріалів досудового розслідування для ознайомлення, при чому, особа, яка подала скаргу посилалась на такі правові підстави, як інституція, передбачена ст. 220 КПК України, та інституція, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 таку підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення тієї, зазначивши, що клопотання ОСОБА_3 було розглянуто відповідно до вимог КПК про що, йому було повідомлено письмово у встановлені термін та порядок, а саме у вигляді постанови про часткове задоволення його клопотання.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, слідчого та дослідивши в судовому засіданні надані матеріали скарги, суд доходить висновку, що за результатами розгляду скарги, належить відмовити в її задоволенні.

Кримінальне провадження було здійснене на основі принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, а також диспозитивності, разом з тим, особа, яка подала скаргу, не довела в судовому засіданні обставини тієї. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не перебираючи на себе цю частину процесу.

В судовому засіданні встановлено, що 11.02.2016 р. адвокат ОСОБА_3 , дійсно звернувся до слідчого з клопотанням, в якому просив залучити його до участі у кримінальному провадженні в якості захисника підозрюваного ОСОБА_5 та надати йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження.

Як слідує з постанови слідчого від 12.02.2016 р. про часткове задоволення клопотання, своєчасно врученій адвокату ОСОБА_6 , останнього було залучено у якості захисника підозрюваного ОСОБА_5 , разом з тим, йому було відмовлено у наданні матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, із зазначенням того, що на той час не було можливим допитати підозрюваного та з`ясувати його позицію стосовно вчинених кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, у зв`язку з чим, надання матеріалів кримінального провадження на даній стадії може зашкодити досудовому розслідуванню. Разом з тим, в судовому засіданні слідчий пояснив, що наразі відсутні будь-які перешкоди для захисту в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, але такого бажання захист не виявляє. Особа, яка подала скаргу, це підтвердила суду, в свою чергу пояснила, що не має зараз часу на таке ознайомлення.

Таким чином, мотивація часткової відмови слідчого у задоволенні клопотання особи, яка подала скаргу, базується на вимогах закону, а аналіз доводів, що були викладені в скарзі не свідчить про порушення закону в ході досудового слідства, а є лише іншою точкою зору стосовно матеріалів такого слідства.

Наведена в скарзі мотивація, свідчить про те, що особа, яка подала скаргу, у виниклій спірній ситуації вбачає незгоду з механізмом досудового розслідування, яке здійснювалось слідчим, методами такого розслідування, обсягом матеріалів, який був використаний у ході такого розслідування та правовим судженням, постановленим слідчим.

Разом з тим, слід зазначити, що виходячи із приписів ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, держава не наділяє сторони кримінального провадження, а у даному випадку захисника, тобто особу, яка подала скаргу, правом імперативного визначення для слідчого обов`язковості задоволення всіх клопотань в межах такого провадження, оскільки передбачає не лише їх задоволення повне або часткове, але і інститут відмови в задоволенні таких.

На це ж звертав увагу і Європейський суд з прав людини при постановленні рішення у справі «Аль Фаєд проти Франції» (Al Fayed v. France) від 02.10.2007 р., зазначаючи, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Крім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями-слідчими в ході провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, суд звертає увагу, що особа, яка подала скаргу, використовуючи таку засаду кримінального судочинства, як диспозитивність, тобто, в сенсі ст. 28 КПК України, будучи вільною у використанні своїх прав у межах і спосіб, передбачений КПК України, обрала способом звернення до суду інститут, визначений п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а саме оскаржила бездіяльність слідчого, котру визначила, як нездійснення тим інших процесуальних дій, який він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Зазначена позиція особи, яке звернулась до суду зі скаргою, не знайшла свого підтвердження, оскільки слідчий додержався всіх вимог ст. 220 КПК України, а саме, розглянув клопотання у належний строк та про такий розгляд теж своєчасно повідомив заявника.

Установлене свідчить про те, що у судовому засіданні заслухані всі учасники кримінального провадження, а також вивчені всі надані суду матеріали такого, досліджені всі обставини події, а це приводить суд до висновку, що в даному випадку не мало місця порушень жодних із загальних положень досудового розслідування, оскаржувана постанова винесена на підставі зібраних матеріалів, й підстави для її скасування та задоволення скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 23, 26, 303, 306, 307, 309 КПК України,
у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, щодо нездійснення ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1