У Х В А Л А
Справа № 184/1588/16-к
Номер провадження 1-в/184/334/16

09.09.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженої та подання ОВЦ-79 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кремінна, Луганської області, українка, громадянка України, із вищою освітою, заміжня, приватний підприємець, зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника ОВЦ-79 ОСОБА_5 , засудженої - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_6 ,.-
В С Т А Н О В И В :
31 серпня 2016 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області звернулась із клопотанням засуджена ОСОБА_3 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, мотивуючи його наступним. Засуджена ОСОБА_3 відбула половину строку покарання. За період відбування покарання в ОВЦ-79 ОСОБА_3 має одне стягнення, яке погашено заохоченням. По прибуттю до Орджонікідзевського ВЦ №79 після добровільного звернення була працевлаштована швачкою до підприємства установи. До праці ставиться сумлінно, постійно намагається виконувати даний їй об`єм роботи. Приймає особисту участь у підготовці та проведенні спартакіади, концертів. За час відбування покарання дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, критично ставиться до скоєного злочину, приймає участь у суспільно корисній роботі. Крім того, засуджена перебуває на обліку у онколога в Дніпропетровському обласному Центрі онкології. З 02.06.2014 року у засудженої діагностували онкологію 3 стадії за міжнародною класифікацією TNM, а з 01.10.2014 року засуджена являється інвалідом ІІІ групи. Тому ОСОБА_3 вважає, що є підстави для застосування щодо неї ст. 81 КК України.

05 вересня 2016 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із поданням звернувся Орджонікідзевський ВЦ №79 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України відносно ОСОБА_3 , мотивуючи його наступним. Засуджена ОСОБА_3 відбуває покарання у ОВЦ №79 з 24.01.2015 року. По прибуттю до установи була працевлаштована до бригади №51 підприємства установи, швачкою. Даний об`єм роботи виконує. Характеризується позитивно, має одне стягнення, яке погашене заохоченням. Вимоги режиму відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку установи виконує. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, бере участь у роботі самодіяльних організаціях та проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Стежить за чистотою у відділені та прилеглої території. Тому адміністрація ОВЦ №79 і спостережна комісія виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області вважають, що засуджена ОСОБА_3 довела своє виправлення і клопочуть про умовно-дострокове звільнення засудженої згідно ст. 81 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.09.2016р. клопотання засудженої ОСОБА_3 та вищезазначене подання було об`єднано в одне провадження.
Засуджена ОСОБА_3 та її захисник в судовому засіданні просили суд задовольнити її клопотання і подання Орджонікідзевського виправного центру №79 та звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.
У судовому засіданні представник ОВЦ-79 підтримала подання адміністрації Орджонікідзевського ВЦ-79 і спостережної комісії виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області про застосування до засудженої ОСОБА_3 умовно - дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженої та подання ОВЦ-79, посилаючись на те, що засуджена має лише одне заохочення в ОВЦ-79, за активну участь у підготовці концерту та проведенні концертних програм, але ним було погашено стягнення, яке засуджена отримала за зберігання та використання заборонених предметів, а саме мобільного телефону, заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не має а тому не довела своє виправлення.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
03 липня 2014 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки. На підставі п. "є" ст.1 та ст.14 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного як основного так і додаткового покарання по амністії. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої суму у розмірі 10 554 грн.10 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та суму у розмірі 600 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

14.10.2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.14 року було змінено та виключено з мотивувальної та резолютивної частини посилання суду на застосування амністії до ОСОБА_3 на підставі п. "є" ст.1 та ст.14 Закону України "Про амністію у 2014 році". В іншій частині вирок залишити без змін

14.11.2014 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення , яке передбачене ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 6 (шість ) місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки, призначеного за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2015 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 року щодо ОСОБА_3 було скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

19.08.2015 року вироком апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року частково змінений, а саме: в частині звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного основного та додаткового покарання по амністії на підставі п. "Є" ст. 1 та ст. 14 ЗУ "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року - вирок скасований, в іншій його частині був залишений без змін.

28.10.2015 року Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 про застосування до неї Закону України "Про амністію в 2014 році" було залишено без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання на підставі ЗУ "про амністію у 2014 році" було залишено без змін.

16.03.2016 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.08.2015 року був залишений без змін.

27.07.2016 року Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області засудженій ОСОБА_3 було зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 22.10.2014 року до 14.12.2014 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, початок строку відбуття покарання - 22.10.2014 р., кінець строку - 29.08.2018р..

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Станом на 29.08.2016 р. засуджена ОСОБА_3 відбула 1/2 з призначеного покарання у виді позбавлення волі призначеного їй покарання.

З пояснень засудженої та представника установи відбування покарання та відповідно до матеріалів особової справи засудженої та наданої характеристики, ОСОБА_3 по прибуттю до Орджонікідзевського ВЦ №79 була працевлаштована до бригади №51 підприємства власного виробництва, швачкою,даний об`єм робіт виконує. За час відбування покарання характеризується позитивно, має одне стягнення, яке знято заохоченням в установленому законом порядку. Техніку безпеки. праці на робочому місці дотримується. Вимоги режиму відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку установи виконує. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу "Правова просвіта", "Підготовка до звільнення". Бере активну участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Засуджена приймає активну участь у культурно-масових заходах, які проводяться в установі. А саме складає сценарії концертних програм та приймає активну в них участь( 8 березня, день Перемоги, день Конституції, день Незалежності України). Є ініціатором роботи літературного гуртка та приймає активну у ньому участь. Входить до ради колективу засуджених відділення, де є старшою.

В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року з ОСОБА_3 стягнуто суму у розмірі 10 554 грн.10 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та суму у розмірі 600 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. З зазначеної суми відшкодовано потерпілій лише суми у розмірі 4902 грн. відповідно платіжного доручення №226028 від 26.02.2016 року та у розмірі 13764 грн. відповідно до платіжного доручення №174186 від 18.05.2015 року Акціонерним товариством "СК "АХА Страхування". Особисто ОСОБА_3 під час відбування покарання шкода потерпілій, яка стягнута вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року не відшкодовувалась.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд також зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною причиною для застосування ст.81 КК України щодо засудженого є саме доведення його виправлення.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_3 фактично відбула лише половину покарання із покарання призначеного, тому, на тверде переконання суду, мета виправлення засудженої за такий короткий строк не досягнута.

Суд звертає увагу на той факт, що засуджена та адміністрація установи посилалися на наявність заохочення, яке вона отримала за активну участь у підготовці концерту та проведенні концертних програм, однак наявність лише одного заохочення за весь час відбуття покарання не може свідчити про виправлення засудженої. Крім того, отриманим засудженою вищевказаного заохоченням було знято з засудженої раніше накладеного стягнення за зберігання та використання заборонених предметів, а саме мобільного телефону. Засуджена за весь час відбування покарання не має жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Також суд критично відноситься до показань засудженої ОСОБА_3 , що відносно неї застосовувалось заохочення у виді надання їй короткочасної відпустки за сумлінну поведінку і ставлення до праці, оскільки в судовому засідання представник ОВЦ пояснив, що відносно засудженої не застосовувалось заохочення у виді надання відпустки а відпустка їй надавалась в 2016 році відповідно до п.6 Наказу Міністерства юстиції України №3361/5 від 22.11.2011 року відповідно якого засуджені, які працюють та перебувають у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, мають право на щорічний короткочасний виїзд за межі колонії тривалістю 14 календарних діб.
При цьому, Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Крім того, суд не бере до уваги посилання засудженої щодо її хвороби, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення а звільнення від покарання за хворобою відбувається відповідно до ст.84 КК України.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженої та подання Орджонікідзевського виправного центру №79 необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженої та подання Орджонікідзевського виправного центру №79 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України ОСОБА_3 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1