Справа № 201/4326/16к
Провадження № 1кп/201/182/2016
УХВАЛА
3 червня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000863 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нова Басань Боровицького району Чергнігівської області, громадянки України, АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Кірово-Черепецьк Кіровськоїї області, громадянки України, проживаючи за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченої у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачені ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисники ОСОБА_8

ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:
В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, так як в обвинувальному акті не викладені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, не зазначено документи в які обвинувачені вносили завідомо неправді відомості, що в своїй сукупності не дозволяє обвинуваченим зрозуміти висунуте обвинувачення та надати відповідні показання.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачені в судовому засіданні підтримали клопотання, просили задовольнити його, а обвинувачена ОСОБА_6 як додаткову підставу для поверненяя обвинувального акту зазначила той факт, що її не допитували після оголошення підозри.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про те, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору не має.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Статтею 55, 58 КПК України передбачено, що потерпілою може бути юридична особа, яку може представляти представник за довіреністю.
Статтями 90, 93 ЦК України передбачено, що юридична особа має назву та місцезнаходження.
Аналізуючи формулювання п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині того, що мають бути вказані відомості про потерпілого та ст.. ст.. 90, 93 ЦК України в яких зазначаються які відомості про юридичну особу мають ідентифікуюче її значення, можна прийти до висновку, що в разі, якщо потерпілою у кримінальному провадженні являється юридична особа, то обвинувальний акт має містити її найменування та місцезнаходження, з метою можливості суду ідентифікувати таку юридичну особу та здійснити судовий виклик.
Даний обвинувальний акт не має даних про місцезнаходження юридичної особи, що є порушенням вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Прокурором в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Частина 5 ст. 191 КК України передбачає відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою, в тому числі і шляхом зловживання службовим становищем.
Граматичне (філологічне) тлумачення диспозиції зазначеної статті дає підстави для висновку, що за допомогою розділового сполучника чи перераховуються різні дії привласнення або розтрата, однак вони вчинені відносно майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, тобто відповідальність за вказаною статтею наступає у разі привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні або розтраті чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.
Прокурором дано правову кваліфікацію дій обвинувачених за ч. 5 ст. 191 КК України як привласнення чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі.
При цьому прокурором не зазначено чи вказане майно було ввірене обвинуваченим чи перебувало у їх віддані, що має важливе значення для правильної кваліфікації їх дій.

Таким чином, в порушення вимог 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурором в обвинувальному акті не зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Прокурором в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видача завідомо неправдивих офіційних документів.

Частина 1 ст. 366 КК України передбачає відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів

Диспозицією статті визначено спеціальний суб`єкт злочину службову особу, однак прокурором не зазначено спеціального суб`єкту у правовій кваліфікації злочину, а отже в порушення вимог 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурором в обвинувальному акті не зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Обов`язковою ознакою службового підроблення є його предмет офіційний документ, який має відповідати низці ознак. Для правильної кваліфікації дій обвинувачених необхідно встановити предмет злочину, однак прокурором в обвинувальному акту не зазначено жодного офіційного документу до якого внесено завідомо неправді відомості або який було б видано, що свідчить про недотримання прокурором вимог 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині зазначення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими
Необхідно зазначити, що відсутність даних в обвинувальному акті по офіційний документ до якого внесено завідомо неправді відомості або який було б видано позбавляє обвинувачених можливості зрозуміти висунуте їм обвинувачення в частині того, відносно яких саме документів були вчинені дії, які їм інкримінуються, що говорить про неконкретність обвинувачення і тягне за собою порушення права на захист обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України повернути прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 для усунення недоліків викладених в ухвалі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи діб з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3