Справа № 423/1063/15-к
Провадження № 11-кп/782/56/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді : ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря : ОСОБА_4

прокурора : ОСОБА_5

захисника : ОСОБА_6

обвинуваченого : ОСОБА_7

перекладача : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000327 і №0002631 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 14.01.2016 року, відносно

ОСОБА_7 (попереднє ім`я - ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина РФ, уродженця м.Нижньовартовськ Ханти-Мансійського автономного округу РФ, з базовою загальною середнью освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого за ч. 1 ст. 111 КК РФ (спричинення тяжких тілесних ушкоджень), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.263, ч.2 ст.332-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.437 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 258-3 КК України у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 332-1 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з несенням військової служби на три роки, без конфіскації транспортного засобу;

- за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 437 КК України у вигляді 12 (дванадцяти) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з несенням військової служби на три роки, без конфіскації транспортного засобу та іншого майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишений у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з 04 липня 2015 року.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в період з 04 липня 2015 року до 14 січня 2016 року, зараховано у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 1565 грн. 94 коп. (одна тисяча п`ятсот шістдесят п`ять гривень 94 коп.).

Речові докази по справі вирішені відповідно до ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 14.01.2016 року встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою УРСР схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави -України. Згідно вказаного документу територія України є неподільною і недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, у тому числі й Російська Федерація.

Згідно статей 1-3 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою; суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 р. Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени Організації Об`єднаних Націй утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, Декларацією про зміцнення міжнародної безпеки, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 16.12.1970 № 2734 (ХХУ), Декларацією про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 № 2131 (XX), а також визначенням агресії, прийнятим резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), установлено, що не одна з держав не має праве здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєно' інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансуванню та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 додатку «Визначення агресії» до резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що агресією є застосуванню збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншо: держави, або будь-яким іншим чином, несумісним з Уставом ООН, як це визначено у цій резолюції. Жодні міркування будь-якого характеру, з політичних, економічних, військових че інших причин, не можуть слугувати виправданням агресії. Застосування збройної сили державок першою в порушення Статуту ООН є ргіта Гасіе свідченням акту агресії, хоча Рада Безпеки ООН може зробити інший висновок. Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яке військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосуванні будь-якої зброї державою проти території іншої державі;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави з; згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-як продовження їх перебування на такій території до припинення дії угоди;

- дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншо держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьо держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил аб найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що носят настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим вище актам.

Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про оборону України», збройна агресія застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройної агресією проти України вважається будь-яка з таких дій:

- вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на території України, а також окупація або анексія частини території України;

- блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій Україн збройними силами іншої держави або групи держав;

- напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські ч: повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України;

- засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярни сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільк серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в абзацах п`ятому - сьомому цієї статті дія/ у тому числі значна участь третьої держави у таких діях;

- дії іншої держави (держав), яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала розпорядження третьої держави, використовувалася цією третьою державою (державами) дл вчинення дій, зазначених в абзацах п`ятому - восьмому цієї статті;

- застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися в Україні, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження, на території РФ вступили у злочинну змову та домовилися про здійснення протиправних умисних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Досягти вказаної мети вказані особи вирішили шляхом ведення агресивної війни проти України, у тому числі з використанням підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, створення і фінансування терористичних організацій та вчинення інших злочинів. При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії безумовно призведуть до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і бажали їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, упродовж 2013 року на території РФ розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних засобів, застосування засобів прихованого характеру, які полягали у використанні протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України, формуванні під інформаційним впливом внутрішньої опозиції для створення постійно діючого фронту по всій території України.

Мотивами впровадження зазначеного плану послугували Євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які були розцінені як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України.

З грудня 2013 року по лютий 2014 року, для забезпечення схвалення і підтримки громадянами РФ і жителями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та відновлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, вказаними особами організовано ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності, яка у тому числі призвела та призводить до розпалювання національної ворожнечі.

Так, за допомогою всіх видів медіа ресурсів РФ у цей період розпочато негативне викривлення подій на «Євромайдані», якими вказувалось на хибність Європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України та шляхом перекручування, хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих жителів південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувались в Україні, представників опозиційних сил зображали як прихильників націоналістичних поглядів та побудови української держави на засадах ідей національної самосвідомості та ідентичності, учасників національно-визвольного руху середини XX століття (ОУН, УПА) - як прибічників та послідовників фашизму, пропагуванні їх неповноцінності за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалось спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних настанов, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», котрі мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

У подальшому, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, усупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і резолюцій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували, розв`язали і почали ведення агресивної війни проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України - Автономну Республіку Крим і м. Севастополь, здійснили тимчасову окупацію вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У березні-квітні 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час досудовим розслідуванням представників влади Російської Федерації, щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження, на території Донецької і Луганської областей створено антиконституційні терористичні організації «Донецька народна республіка» і «Луганська народна республіка».

Одним із основних завдань учасників вказаних терористичних організацій є зміна ме» території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцієїс України. Вказані організації є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподй функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчиненш терористичних актів, та в яких її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність : відома керівників (керівних органів) усієї організації, і у відповідності до п. 16 ст. 1 Закон; України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

З квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного плану, спрямованоп на порушення територіальної цілісності України та зміну меж її території, представникам] вищевказаних терористичних організацій здійснюються захоплення адміністративних будівель ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури на території Донецької та Луганське областей, у тому числі збройні напади на військові частини Збройних Сил України, дислоковаь в цих областях, та вчиняються інші злочини.

07.04.2014 за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

13.04.2014 через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 №405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію (далі - АТО) із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

На виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України упродовж травня - липня 2014 року силами АТО взято під контроль близько 70 відсотків території Донецької та Луганської областей, звільнено значну кількість міст і населених пунктів та забезпечено контроль за основними транспортними комунікаціями.

Усвідомлюючи, що використання лише сил та засобів підконтрольних терористичних організацій недостатньо для реалізації злочинного плану зміни меж території та державного кордону України, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження, продовжуючи виконання вищевказаного злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, усупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і резолюцій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), продовжили ведення агресивної війни проти України. З цією метою, бажаючи нанести значних уражень військам (силам) АТО, з території РФ по позиціях сил АТО систематично здійснювалися масові ракетно-артилерійські обстріли з різноманітних гармат та реактивних систем залпового вогню.

У подальшому, а саме 24.08.2014 о 02 год. 45 хв. військовослужбовці служби за контрактом 331-го гвардійського парашутно-десантного полку 98-ї дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ загальною кількістю близько 400 осіб у взаємодії з іншими невстановленими на цей час досудовим розслідуванням військовими підрозділами ЗС РФ у складі 3-х батальйонно-тактичних груп, діючи на виконання злочинного наказу посадової особи Генерального штабу Збройних Сил РФ, щодо якої здійснюється окреме кримінальне провадження, виданого нею всупереч вищезазначеним нормам міжнародного та українського законодавства, з метою зміни меж території та державного кордону України, здійснили вторгнення на адміністративну територію України в районі населених пунктів Побєда - Берестове Старобешівського району Донецької області та маршем просунулись в район м. Іловайськ Донецької області, з метою прориву та оточення підрозділів ЗС України та інших військових формувань.

У результаті цих дій угруповання військ (сил) ЗС України, підрозділи міліції спеціального призначення і Національної гвардії України, які знаходились у районі м. Іловайська, потрапили в оточення підрозділів ЗС РФ і терористичних організацій та постійно піддавалися обстрілам. У подальшому військовослужбовці ЗС РФ і контрольовані ними незаконні збройні підрозділи терористичних організацій продовжили виконання злочинних наказів представників влади РФ.

Також, невстановлені на цей час службові особи Збройних Сил РФ, на виконання злочинних наказів посадової особи Генерального штабу Збройних Сил РФ, щодо якої здійснюється окреме кримінальне провадження, здійснювали подальшу координацію та управління діями учасників терористичних організацій, посилювали їх можливості шляхом укомплектування підрозділів зазначених терористичних організацій військовослужбовцями Збройних Сил РФ та громадянами РФ, надавали військову техніку, озброєння, боєприпаси та матеріально-технічні засоби.

На даний час на території окремих районів Луганської області діє створене в березні-квітні 2014 року у м. Луганську стійке ієрархічне об`єднання - терористична організація, так звана «Луганська Народна Республіка» (далі - «ЛНР»), учасники якої на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом утворення незаконного державного утворення «ЛНР».

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також має розподіл функцій між її учасниками на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що були у вказаних блоках.

При цьому на керівників та учасників силового блоку покладалось забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України. У свою чергу представники політичного блоку організовували збір та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їхньої діяльності, чим також забезпечували існування вказаної терористичної організації.

«ЛНР» має стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності;

- видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ЛНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з незаконним державним утворенням «Донецька Народна Республіка» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам України та Збройним силам України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам бойового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними силами України, організація в групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ЛНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;

- створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ЛНР» та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області;

- скоєння терористичних актів та диверсій на території України;

- захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ЛНР», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

З метою досягнення своїх злочинних цілей, організаторами вказаної терористичної організації, в населених пунктах Луганської області, зокрема в містах Алчевськ, Стаханов та на території Перевальського району Луганської області, створені незаконні збройні формування, до складу яких на постійній основі залучаються місцеві мешканці та громадяни іноземних держав.

Так, у період лютого-березня 2015 року громадянин РФ ОСОБА_7 звернувся до Нижньовартовського МВК Ханти-Мансійського автономного округу РФ (за адресою м. Нижньовартовськ, вул. Миру, 78) щодо його призову на строкову військову службу в лавах ЗС РФ, однак останньому було відмовлено у цьому у зв`язку з наявністю судимості за ч. 1 ст. 111 КК РФ. У подальшому приблизно у березні 2015 року невстановлені військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 дали зрозуміти ОСОБА_7 про те, що умовою його призову на строкову військову службу до лав ЗС РФ з непогашеною судимістю за ч. 1 ст. 111 КК РФ може бути його участь у веденні агресивної війни проти України на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей України шляхом участі у діяльності створених представниками влади РФ терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», та ведення у їх складі бойових дій.

ОСОБА_7 добровільно вирішив взяти участь у діяльності цих терористичних організацій, розуміючи, що військова агресія ЗС РФ щоденно призводить до загибелі значної кількості громадян України, та усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаних терористичних організацій є незаконною і спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України.

У подальшому, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_10 та на ім`я ОСОБА_11 , стосовно яких матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, діючи з корисливих мотивів, а також переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань терористичної організації «ЛНР», 01.04.2015, приблизно о 23 годині 00 хвилин, рухаючись на рейсовому автобусі сполученням «Ростов-на-Дону - Луганськ» з території РФ на територію України, в пункті контролю «Ізварине» українсько-російського кордону, що не контролюється органами державної влади України, в порушення вимог «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», затвердженого Наказом Антитерористичного центру при СБ України від 22.01.2015 № 27ог, перетнули державний кордон України і здійснили в`їзд на територію Луганської області І та прибули в м. Луганськ, яке відповідно до Розпорядження КМ України «Про затвердження І переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085-р від 07.11.2014 та постанови ВР України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-УІІІ від 17.03.2015 відноситься до тимчасово окупованої території України.

Таким чином, громадянин РФ ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились в порушенні порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України з метою заподіяння шкоди інтересам держави, за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 331-1 КК України.

У подальшому, 03.04.2015 ОСОБА_7 прибув до селища Комісарівка Перевальського району Луганської області, де, діючи умисно, з метою участі у діяльності терористичної організації «ЛНР» та ведення у її складі агресивної війни проти України, з особистих мотивів, пов`язаних із бажанням проходити строкову службу у ЗС РФ, написав рапорт на зарахування до складу 2-го батальйону «Призрак» народної міліції терористичної організації «ЛНР» та того ж дня був включений до складу вказаного формування на посаду стрілка. Того ж дня, 03.04.2015 ОСОБА_7 , перебуваючи в селищі Комісарівка Перевальського району Луганської області, як член незаконного збройного підрозділу «Призрак» терористичної організації «ЛНР» отримав від невстановленої особи, що була керівником незаконного збройного підрозділу необхідне обмундирування: військову форму, тактичний жилет, посвідчення учасника незаконного збройного підрозділу «Призрак» терористичної організації «ЛНР» із зазначенням посади - стрілець 2-го батальйону вказаного формування, автоматичну стрілецьку зброю - автомат АК-47, чотири споряджені бойовими патронами калібром 5,45 мм. магазини, по 30 патронів в кожному, а всього 120 штук, 1 гранату Ф-1, 4 гранати РГД-5.

В подальшому, відповідно до відведеної йому ролі у плані спільних злочинних дій та на виконання функцій, покладених на нього, ОСОБА_7 брав участь в укріпленні і охороні блок - поста «ЛНР», з метою забезпечення його безперешкодної діяльності та унеможливлення припинення злочинних дій співучасників злочину співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних сил України, чим сприяв діяльності даної терористичної організації.

При цьому, ОСОБА_7 усвідомлював, що терористична організація, учасником якої він є, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

Так, у період з 04 по 29 квітня 2015 року, діючи разом з іншими невстановленими особами на ім`я ОСОБА_10 та на ім`я ОСОБА_11 , стосовно яких матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, з автоматичною зброєю (автомат АК-74) в руках та п`ятьма гранатами (чотири РГД-5 та одна Ф-1), поміщеними у модульний розвантажувальний жилет (розгрузка) ніс службу на 31 блокпосту терористичної організації «ЛНР», розташованому на перехресті доріг поблизу АДРЕСА_2 , охороняючи тимчасово окуповану територію Луганської області від наступу Збройних сил України та спостерігаючи за місцем дислокації військовослужбовців Збройних сил України, чим сприяв діяльності даної терористичної організації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , 01 травня 2015 року звільнився з лав 2-го батальйону «Призрак» та здав невстановленій на даний час особі зазначену вище зброю та бойові припаси, а саме: автомат АК-74 із 120 набоями калібру 5,45 мм та п`ять гранат (чотири РГД-5 та одну Ф-1).

У подальшому, діючи з корисливих мотивів, а також переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань терористичної організації «ЛНР», ОСОБА_7 приблизно 6-7 травня на підставі рапорту був зарахований до складу 1-го Козачого полку ім. Платова народної міліції «ЛНР». Також орієнтовно 6-7 травня 2015 року невстановленою на даний час слідством особою ОСОБА_7 було видано автоматичну стрілецьку зброю автомат Калашникова (АК-74) з бойовими припасами до неї (чотири магазини по 30 набоїв калібру 5,45 мм, всього 120 патронів) та п`ять гранат, з них чотири РГД-5 та одна Ф-1.

На виконання свого злочинного наміру щодо сприяння діяльності терористичної організації «ЛНР» та участі у веденні агресивної війни проти України, у період часу з 15.05.2015 до 03.07.2015 ОСОБА_7 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, з тих же самих мотивів та тією ж метою, виконуючи обов`язки розвідника у складі розвідувального підрозділу незаконного збройного підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » терористичної організації «ЛНР», разом із 4 невстановленими досудовим розслідуванням особами, озброєний автоматом АК 74, з чотирма спорядженими бойовими набоями магазинами по 30 патронів у кожному, калібру 5,45 мм., а всього 120 патронів, маючи також при собі 1 гранату Ф-1 та 4 гранати РГД-5, з метою фіксації місць розташування підрозділів Збройних Сил України, їх кількості, озброєння, вступу у разі необхідності в бойові зіткнення з підрозділами Збройних Сил України, здійснив не менше 6 виходів на розвідувальні завдання під час яких проводив розвідку позицій військовослужбовців Збройних сил України в районі таких населених пунктів як АДРЕСА_3 , та Попасна Луганської області.

Зокрема, 03.07.2015 ОСОБА_7 проводив чергове розвідувальне завдання, поблизу міста Попасна Луганської області, метою якого була розвідка позицій військовослужбовців Збройних сил України для подальшого їх ураження учасниками терористичної організації «ЛНР».

Під час виконання розвідувального завдання, 03.07.2015 ОСОБА_7 , було затримано військовослужбовцями НОМЕР_1 окремої механізованої бригади Збройних сил України поблизу АДРЕСА_4 . При цьому у нього виявлено 4 магазини до автомата Калашникова з предметами продовгуватої форми, зовні схожими на набої калібру 5,45 мм до вищевказаного автомата у кількості 81 шт. та предмет виготовлений з металу еліпсоподібної форми зеленого кольору з кільцем, зовні схожий на гранату РГД-5.

Згідно з висновком судової вибухотехнічної експертизи № 253 від 03.08.2015 надані на експертизу предмети є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини (тротил масою 100-115 г) - корпусом ручної гранати РГД-5 та засобом ініціювання - підривачем УЗРГМ для ручних гранат РГД-5, Ф-1 та РГ-42, який містить заряд комбінованої вибухової речовини - ТНРС +азид свинцю, масою 0,1+0,2 грами, та ТЕН або гексоген, масою 1 грам. В сукупності корпус гранати ГРД-5 та підривач УЗРГМ є боєприпасом - ручною осколковою гранатою РГД-5.

Таким чином, ОСОБА_7 у період часу з 03.04.2015 до 03.07.2015, будучи громадянином РФ, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з іншими невстановленими учасниками бригади «Призрак», « ІНФОРМАЦІЯ_3 » терористичної організації «ЛНР», з метою участі у діяльності терористичної організації «ЛНР» та веденні у її складі агресивної війни проти України, з особистих мотивів, пов`язаних із бажанням проходити військову службу у ЗС РФ, всупереч вимогам ст.ст. 1 - 3, ст.68 Конституції України, п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1976 та вимоги ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і резолюцій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX) та від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), за наведених вище обставин, на виконання явно злочинних наказів невстановлених досудовим розслідуванням представників влади РФ і ЗС РФ та інших осіб, добровільно сприяючи реалізації їх злочинної мети, направленої на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, був членом незаконних збройних підрозділів терористичної організації «ЛНР», а саме 2-го батальйону «Призрак» та у подальшому «1-ого козачого полку імені Платова», у складі яких здійснював охорону тимчасово окупованої території України від наступу Збройних сил України та візуальне спостереження за переміщенням їх підрозділів на блокпосту № НОМЕР_2 терористичної організації «ЛНР», що знаходиться в смт. Фрунзе, Славяносербського району Луганської області, а також здійснив не менше 6 виходів на розвідувальні завдання під час яких проводив розвідку позицій військовослужбовців Збройних сил України в районі населених пунктів Золоте Попаснянського району, Первомайськ та Попасна Луганської області для подальшого їх ураження учасниками терористичної організації «ЛНР». Тим самим, ОСОБА_7 брав участь і сприяв діяльності терористичної організації «Луганська Народна Республіка», чим скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України, та вчинив ведення агресивної війни за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437 КК України.

Крім того, своїми умисними діями, які виразились в незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що було порушено ст.ст.409, 410 КПК України, та просить переглянути кримінальне провадження, та справу повернути на досудове слідство. Вказав, що в ході слідства до нього були застосовані незаконні заходи ведення слідства, як фізичного так і морального впливу, про що свідчить загублений інтервал показань свідків, співробітників медичної служби з 13 години 02.07.2015 року до 12 години 03.07.2015 року, після чого він був змушений обмовити себе.

Пояснив, що 30.06.2015 року він разом з другом ОСОБА_12 прибули до міста Ростов-на-Дону з міста Краснодар з метою зустрічі зі знайомим ОСОБА_13 і поздоровленням його з ювілеєм. Так як вони перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, то він не пам`ятав через який пункт перетинали кордон. Прибувши до села Калинове і після тривалого відпочинку на природі, вирішили відвідати друзів ОСОБА_14 , які проживають в м.Попасне. Так як даний район знаходиться під контролем ополченців, їх попередили, що ходити в незнайомих місцях небезпечно і краще заручитися їх підтримкою, що вони і зробили. Від них за час перебування, він і дізнався, більшу частину показань, яку він дав у суді. Ближче до вечора вони вирішили відпочити і розпити спиртні напої в невідомому йому місці. На ранок він прокинувся один, в одязі одного з ополченців. Так як він не усвідомлював де знаходиться, вирішив, як він думав на той момент, піти дорогою назад, так і вийшов на ЗСЦ. Оскільки його свідчення були дані і підписані під тиском і не мають фактичних доказів, а спираються лише на непрямі докази, просить вирок скасувати, справу направити на досудове розслідування.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 надав заперечення в яких з вироком суду згоден, вказав, що він є законним та обґрунтованим, підстав для його оскарження не вбачається. Зазначив, що у порядку ч.3 ст.349 КПК України, докази щодо обставин вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, судом не досліджувались. Крім того, судом роз`яснено було зазначену норму, зокрема щодо позбавлення права на оскарження вказаних обставин у апеляційному порядку. Таким чином, відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок Попаснянського районного суду Луганської області стосовно ОСОБА_7 не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Також у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 безпідставно зазначив про вчинення стосовно нього морального та фізичного тиску з боку представників правоохоронних органів, оскільки зі скаргами на зазначені дії до правоохоронних органів та місць утримання, ОСОБА_7 не звертався. З огляду на викладене прокурор заперечує проти задоволення вимог викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які уточнили вимоги апеляційної скарги та просили вирок суду змінити, і призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.14 ч.1 ст. 7 КПК України кожній особі надано право доступу до правосуддя.

З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається що, він не згоден з вироком, як в частині фактичних обставин скоєних ним кримінальних правопорушень, так і призначеного йому покарання.

Однак, згідно даних кримінального провадження вбачається, що воно було розглянуте у порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень, скоєних обвинуваченим під час розгляду даного кримінального провадження всіма учасниками судового провадження були визнані достовірними і не оспорювались, суд з`ясувавши, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і визнають їх достовірність добровільно, також роз`яснивши цим особам, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому колегія суддів в цій частини апеляційну скаргу вважає такою, яка не підлягає розгляду в апеляційній інстанції.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_7 , то на думку колегії суддів, воно є справедливим, відповідним вимогам ст. 65 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України - у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за скоєні ним злочини.

Колегія суддів вважає за необхідне виключити із мотивувальної частини вироку посилання як на обставину, яка обтяжує покарання на вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки відповідно до ч.2 ст. 332-1, ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 28 ч.2 ст.437 КК України являється кваліфікуючою ознакою даних злочинів, що не впливає на призначене обвинуваченому покарання.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що стосовно нього було вчинено моральний та фізичний тиск з боку представників правоохоронних органів, оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження та його пояснень в апеляційній інстанції він не звертався зі скаргами по даному питанню в правоохоронні органи, також зі скаргами він не звернувся в правоохоронні органи і на теперішній час.

Порушення, які ставили б під сумнів дотримання судом першої інстанції норм кримінального та кримінального процесуального законів при розгляді кримінального провадження відсутні, тому колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого задоволенню не підлягають і є такими, що не дають підстав для скасування, або зміни вироку, як це передбачено ст. 409 КПК України.

Згідно вимог ст. 400 КПК України вирок суду першої інстанції зупиняє набрання ним законної сили, в зв`язку поданням апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції судом строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в період з 04 липня 2015 року до 14 січня 2016 року, зараховано у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки, обвинуваченим подано апеляційну скаргу, то вирок відносно нього не набрав законної сили, тому колегія суддів відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.72 КК України вважає необхідним, зарахувати обвинуваченому у строк відбуття покарання, строк його находження в СІЗО до прийняття рішення апеляційним судом з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

По даному кримінальному провадженню постановлено законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 14.01.2016 року, відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку посилання як на обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 на вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 04 липня 2015 року по день прийняття рішення, тобто по 17 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особі, яка утримується під вартою з моменту вручення копії судового рішення.
Судді:
______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_3