АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
14 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, незаміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, раніше судимої:
- вироком суду від 19.01.2012 року за ч. 1 сг.309 КК України до 1 року позбавлення волі;
- вироком суду від 16.10.2012 року за ч.3 сг.185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- вироком суду від 27.032014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- вироком суду від 30.04.2014 року за ч. 3 ст.185, ч.3 ст.186, 69, ч.1, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.07.2014 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» скорочено наполовину невідбуту частину покарання до 1 року 7 місяців 4 днів позбавлення волі, звільнена 06.05.2015 року з Чернігівської ВК № 44, умовно-достроково на не відбуту частину покарання 6 місяців 23 дні,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано до покарання, призначеного за цим вироком, не відбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.04.2014 року, остаточно визначено для відбування покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі.
За вироком суду, 22 вересня 2015 року приблизно о 13 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 прийшла до житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, шляхом зламу замка вхідних дверей.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , піднялася на 9 поверх вищевказаного будинку та обрала об`єктом свого злочинного посягання квартиру АДРЕСА_3 , яка розташована у даному будинку.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , використовуючи заздалегідь підготовлені для вчинення злочину інструменти, а саме: розвідний ключ та викрутку, шляхом зламу замків вхідних дверей, проникла до квартири АДРЕСА_4 , в якій проживають потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та повторно, таємно викрала чуже майно, а саме: ноутбук марки «Acer», вартістю 4000 грн. 00 коп., з зарядним пристроєм до нього, вартістю 150 грн. 00 коп., та USB мишку, вартістю 250 грн. 00 коп.; зарядний пристрій до планшету, вартістю 150 грн. 00 коп.; три пари чоловічих штанів (джинси): 2 пари темно-синього та 1 - світло-коричневого кольору, вартість яких за одну одиницю становить 500 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 1500 грн. 00 коп.; шкіряний гаманець, червоного кольору, вартістю 400 грн. 00 коп., в якому знаходились грошові кошти в сумі 950 грн., 200 російських рублів (станом на 22.09.2015 року згідно НБУ становить 66 грн.); банківські картки «Контракт» та «ЕХІМ bank», 7 дисконтних карток, особисті папери з записами, використаний квиток «Дарниця - Конотоп», лейкопластир, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять; батарею від ноутбука «Dell Inspiron Diamond Black N 5110», вартістю 620 грн. 00 коп.; манікюрний набір, вартістю 500 грн. 00 коп.; косметичку з косметикою, загальна вартість якої становить 300 грн. 00 коп.; зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Самсунг», вартістю 50 грн. 00 коп.; гольф жіночий синього кольору, вартістю 100 грн. 00 коп.; штани жіночі світло-коричневого кольору, вартістю 500 грн. 00 коп.; блузку жіночу темно-синього кольору, вартістю 400 грн. 00 коп.; кофту жіночу чорного кольору, вартістю 350 грн. 00 коп.
Всього своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдала потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 6 050 грн. 00 коп. та потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 4 236 грн. 00 коп.
Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно.
Запобіжний захід тримання під вартою.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_5 , кваліфікацію її дій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальністьпосилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати в частині призначеного обвинуваченій покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. В решті вирок суду залишити без змін.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі надано правову оцінку ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, характеру підвищеної суспільної небезпеки і обставинам вчинення обвинуваченою ОСОБА_10 кримінального правопорушення, та поверхнево з`ясовано обставини, що стали підставою для застосування судом положень ст. 69 КК України.
Зазначає, що місцевим судом не враховано, що злочин вчинений ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, те, що остання належних висновків для себе не зробила та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість вчинила новий злочин під час перебування на умовно-достроковому строці, а також системний характер вчинення нею кримінальних правопорушень, зокрема у сфері відносин власності.
На думку апелянта, виправлення та перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства є неможливим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_5 покарання.
Дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, місцевий суд при його обранні обґрунтовано виходив із вимог ст. 65 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого, особу обвинуваченої, яка незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, перебувала у стані вагітності, не працює, характеризується посередньо, має тяжке захворювання, раніше притягалася до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, наявність обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочинів та обставин, які пом`якшують покарання.
Згідно вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, можепризначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Суд першої інстанції з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, наявності обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, а саме, щире каяття, наявність тяжких захворювань та вчинення злочину в стані вагітності, обґрунтовано призначив обвинуваченій ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 вимог ст. 69 КК України, оскільки при призначенні покарання місцевий суд, окрім іншого, врахував і ті обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність і достатність для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів саме такого виду і міри покарання, тому в ході апеляційного перегляду не вбачає підстав для скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_5 покарання та постановлення в цій частині нового вироку, а тому вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року постановлено строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту її затримання, тобто з 22.09.2015 року. (а.с.15, 53)
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачена ОСОБА_5 утримується в межах Київського СІЗО з 24.09.2015 року протягом усього розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та перегляду вироку суду за апеляційними скаргами в суді апеляційної інстанції. (а.с.136, 137)
Таким чином, на момент постановлення колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ухвали у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року, обвинуваченій ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст. 72 КК України слід зарахувати до строку покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 22.09.2015 року по 14.03.2016 року включно.
В іншій частині клопотання ОСОБА_5 про зарахування до строку покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України за вироком Подільського районним судом від 30.04.2014 задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.07.2014 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_5 скорочено наполовину невідбуту частину покарання до 1 року 7 місяців 4 днів позбавлення волі, та звільнено 06.05.2015 року з Чернігівської ВК № 44 умовно-достроково на не відбуту частину покарання 6 місяців 23 дні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Клопотання засудженої ОСОБА_5 задовольнити частково.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченій ОСОБА_5 зарахувати до строку покарання строк її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 22.09.2015 року по 14.03.2016 року включно.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою в той же строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді

________________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/457/2016
Категорія КК: ч. 3 ст. 185 КК України

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1