1 із 4 Справа № 303/1264/15-к
Провадження №1-кп/303/408/16
Номер рядка статистичного звіту 22
УХВАЛА
09 серпня 2016 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Мукачево клопотання обвинуваченої про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Золотоноша, Черкаської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 190 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки такий не відповідає вимогам КПК України.
Клопотання вмотивоване тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України, оскільки містить неконкретне формування висунутого обвинувачення, тобто фактичні обставини що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину є незрозумілими та суперечливими. Зокрема, формулювання обвинувачення "... зловживаючи довірою ОСОБА_5 , а саме недобросовісно використовуючи його довіру , що полягала у використанні довірливих відносин, які склалися між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у ході розслідування кримінальної справи № 2100810, ввела останнього в оману, що виразилось в систематичних погрозах з боку ОСОБА_3 ініціювати обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою... не відповідає об`єктивній стороні злочину передбаченого частини 1 статті 190 КК України, тобто вважає, що при наявності погроз передбачена інша кваліфікація кримінального правопорушення.
Крім того, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування, не відповідає положенням статтей 109,291 КПК України оскільки процесуальні дії визначені в пунктах 1, 6,7,12,24,27-29,43-46 не містять відомості щодо часу їх проведення.
Мотивуючи своє клопотання, обвинувачена також вказує на застосовані відносно неї заходи забезпечення краніального провадження. Так, згідно Реєстру матеріалів досудового розслідування відносно неї обрано 26 січня 2015 року запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці. При цьому, строк застосування запобіжного заходу вказано до часу завершення судом розгляду справи, незважаючи на те, що обвинувальний акт
нею отримано 25 липня 2016 року, тобто після закінчення двохмісячного строку.
Вказуючи на ряд процесуальних порушень під час досудового розслідування, обвинувачена зазначає, що обвинувальний акт їй вручено старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 , незважаючи на те що розписка про вручення адресована прокурору.
Прокурор, заперечуючи проти задоволення клопотання зазначив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої за частиною 1 статті 190 КК України відповідає вимогам статті 291 КПК України. Неточності, які містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадженні можуть бути усунуті в процесі судового розгляду, зокрема питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження. Твердження обвинуваченої про вручення їй обвинувального акту слідчим вважає безпідставними, оскільки розписка адресована прокурору.
Потерпілий ОСОБА_5 залишив дане клопотання на розсуд суду.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши наданий суду обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Пред`явлене особі обвинувачення, повинно бути логічним та конкретним, обвинувачений вправі знати в чому його обвинувачують і від якого саме обвинувачення він має захищатись, а у відповідності до вимог статті 91 КПК України в обвинувальному акті мають бути викладені усі обставини, що підлягають встановленню в кримінальному провадженні.
Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Недотримання вказаних вимог Конвенції при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, і зокрема: засуду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (пункт 1 статті 9 КПК України ), та засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (стаття 20 КПК України).
У відповідності до частини 1 статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Європейським судом з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Вимогами статті 291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт. Зокрема, пунктом 5 частини другої цієї статті передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті слідчим, з наступним затвердження прокурором, або самим прокурором, тому в цій частині обвинувального акта викладається позиція сторони обвинувачення у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.
Відповідно до вимог частини 3 статті 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам статті 291 КПК України і повернення обвинувального акту може мати місце, коли
обвинувальний акт не відповідає цим вимогам.
Обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.
Тому, питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин.
Таким чином, позиція обвинуваченої щодо невідповідності обвинувального акту нормам КПК України, у зв`язку з неконкретним формулюванням висунутого обвинувачення не обґрунтована та не може бути взята до уваги, оскільки суд не вправі вдався до оцінки обставин, які складають суть обвинувального акту, тобто виходити за межі повноважень, наданих йому статтею 314 КПК України.
Іншою підставою повернення обвинувального акта обвинувачена зазначає невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам частини 2 статті 109 КПК України.
Відповідно до статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 291 КПК України до обвинувального акту додається Реєстр матеріалів досудового розслідування, який повинен відповідати вимогам статті 109 КПК України.
Так, зокрема пунктом 1 частини 2 статті 109 КПК України визначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення. Прете, згідно наданого суду Реєстру, значна частина проведених під час досудового роздування процесуальних дій не містить визначеного часу.
Крім того, розділ 2 Реєстру матеріалів досудового розслідування не містить будь-якої інформації щодо прийнятих процесуальних рішень в період з 25 червня 2010 року до 26 травня 2014 року, тобто з моменту складання обвинувального висновку до моменту реєстрації кримінального правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань (згідно норм КПК України 2012 року).
Пунктом 1 частини 2 статті 109 КПК України визначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити інформацію про вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Однак, незважаючи на це, строк застосування обраного 26 січня 2015 року відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляду особистого зобов`язання визначено до часу завершення судом розгляду справи, що не відповідає положенням статті 179 та частини 6 статті 194 КПК України.
При цьому, обвинувачена в судовому засіданні ствердила, що у 2010 році (відповідно до норм КПК України 1961 року) відносно неї обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд та прийнято рішення про відсторонення від посади, дія яких в силу п.9 Перехідних положень КПК України 2012 року не припинена. Після чого, 26 січня 2015 року відносно неї обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, однак в лютому 2015 року, при вирішенні питання про призначення судового розгляду, судом не прийнято процесуального рішення щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. .
Частиною 3 статті 315 КПК України чітко визначено, що за відсутності клопотань(про обрання, зміну чи скасування) сторін кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, такі вважаються продовженими.
Невизначеність, щодо обраного раніше заходу забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , позбавляє можливості належним
чином вирішити питання про продовження строку дії запобіжного заходу відповідно до частини 3 статті 315 КПК України.
Таким чином, в долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування не містяться дані про всі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування, що не дає змоги суду перевірити дотримання норм кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування.
Крім того, статтею 293 КПК України визначено порядок надання прокурором копії, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування
Проте, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно обвинуваченої ОСОБА_3 вручений останній старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 , незважаючи на те, що розписка про вручення адресована прокурору. На підтвердження цього факту, обвинуваченою надано копію заяви від 25 липня 2016 року про зміну місця проживання, адресованої прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_7 та отриманої безпосередньо слідчим 25 липня 2016 року, тобто в момент вручення обвинувального акту.
Зазначене дає підстави вважати, що при врученні обвинувального акту, не дотримані вимоги статті 293 КПК України.
Таким чином, за наведених вище обставин вказаний обвинувальний акт, відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених порушень.
Керуючись ст.ст.91,110,291, 314,371,372 КПК України, суд -
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1