АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року

м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ВКР СУ ФР ДФС у Дніпропетровській області та прокуратури Дніпропетровської області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 КПК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , апелянта ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати як таку, що не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області та прокурора Дніпропетровської області повернути належний їй на прав власності автомобіль Фольксваген Транспортер д.н. НОМЕР_1 , документів на нього (техпаспорт) та ключів від автомобіля, вилучених в ході розслідування кримінального провадження № 0000046.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що обшук та вилучення належного їй автомобіля, документів та ключів від автомобіля відбулося 02 жовтня 2015 року, і лише 26 жовтня 2015 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було дозволено прокурору проведення обшуку автомобіля, тобто обшук та вилучення автомобіля проведено раніше, ніж було винесено ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, що є порушенням вимог ст. 234 КПК України.

Зазначає, що вона не являється підозрюваною по кримінальному провадженню і відповідно належний їй автомобіль не може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не являється вказаний автомобіль і речовим доказом, як того вимагає ст. 98 КПК України, адже він не являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, на ньому відсутні будь-які сліди, він не є об`єктом кримінально протиправних дій і право власності на нього не набуто кримінально протиправним шляхом. Зазначає, що копію ухвали про арешт майна не була надіслана їй як заінтересованій особі, після вилучення належного їй автомобіля його доля їй не відома, чи було винесено постанову про визнання автомобіля речовим доказом їй також не відомо. Вказує, що з метою отримання відповіді про законність вилучення та утримання належного їй майна і повернення його законному володільцю, вона звернулася до прокурора Дніпропетровської області та слідчого ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_9 зі скаргою, однак до теперішнього часу відповіді на неї не отримала. Також вказує, що посилання слідчого судді на те, що відповідно до ст. 171 ч. 5 КПК України при сплину строків для звернення до суду з клопотанням про арешт вилученого майна, заявнику повинно було бути відомо про порушення його прав, являється припущенням слідчого судді, адже будь-яких даних як про долю її майна, так і про клопотання (їх відсутність) про накладення арешту, її ні слідчий, ні прокурор, ні суд не повідомляли, а тому посилання на пропущені нею строки для оскарження рішень, дії чи бездіяльності слідчого являються надуманими.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року було повернуто заявниці скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ВКР СУ ФР ДФС у Дніпропетровській області та прокуратури Дніпропетровської області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що скарга ОСОБА_6 подана після закінчення строку, передбаченого ст. 304 ч. 1 КПК України і заявником не порушувалось питання про поновлення цього строку.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, апелянта ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила повернути належний їй на праві власності автомобіль; представника апелянта ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повернути належний ОСОБА_6 автомобіль, документи та ключі; думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_6 та просив залишити без зміни ухвалу слідчого судді, посилаючись на те, що обшук та вилучення автомобіля проводився 02 листопада 2015 року, а в протоколі була допущена помилка в даті, про що ОСОБА_6 надавалась відповідь; вивчивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Виходячи з питань, які ставила перед слідчим суддею скаржниця ОСОБА_6 , слідчий суддя прийняв рішення про повернення її скарги на підставі ст. 303 ч. 2 п. 3 КПК України.

Перевіривши надані матеріали, колегія суддів, вважає висновок слідчого судді про повернення скарги ОСОБА_6 таким, що відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Питання судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування на стадії досудового розслідування є обмеженим і строго регламентованим певними нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Законодавець у статті 303 КПК України прямо передбачив які рішення має приймати слідчий суддя отримавши скаргу особи на бездіяльність слідчого чи прокурора.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_6 21 грудня 2015 року звернулася до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого та прокурора, яка на її думку заключається у тому, що тимчасово вилучений під час обшуку автомобіль Фольксваген Транспортер д.н. НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності документи на автомобіль та автомобільні ключі, не були повернуті їй у передбачений законом строк та незаконно утримуються органами досудового розслідування.

В рамках проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000046 за фактом незаконного виготовлення та збуту фальсифікованих лікеро - горілчаних виробів, виготовлених з недоброякісної сировини за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 204 ч. 3 КК України на підставі ухвали слідчого судді від 26 жовтня 2015 року був проведений обшук автомобіля Фольксваген Транспортер д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_11 , який користувався вказаним автомобілем.

В ході проведення обшуку зазначений автомобіль, автомобільні ключі та техпаспорт були вилучені, а копія протоколу обшуку та вилучення була в той же день надана присутньому при обшуку ОСОБА_11 .

Лише 21 грудня 2015 року ОСОБА_6 звернулася із скаргою до слідчого судді та у своїй скарзі не ставила питання про поновлення строку оскарження бездіяльності слідчого та прокурора.

Відповідно до положень ст. 303 ч. 1 КПК України як, обґрунтовано зазначив слідчий суддя скарга на бездіяльність слідчого чи прокурора подається протягом 10 днів після допущення бездіяльні.

У відповідності до положень ст. 171 ч. 5 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого для після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено.

Виходячи з положень вказаної норми закону, строк на подачу скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора настав для ОСОБА_6 , яка стверджує, що тимчасово вилучений автомобіль без будь який підстав утримується органом досудового розслідування, розпочався через день після вилучення автомобіля, документів і автомобільних ключів.

Згідно до вимог ст. 116 ч. 1, ст. 117 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки; пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду; подання клопотання заінтересованою особою про поновлення пропущеного строку не припиняє виконання рішення, оскарженого з пропуском строку.

З яких причин ОСОБА_6 не зверталася до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого та прокурора протягом встановленого законом строку і чи малися на це поважні причини в скарзі ОСОБА_6 не зазначено.

Оскільки, у відповідності до положень ст. 26 КПК України, якою передбачено принцип диспозитивності, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженню вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені по їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя обґрунтовано виходив лише з наявної скарги ОСОБА_6 , у якій не ставилося питання про поновлення строку оскарження бездіяльності слідчого та прокурора та не надавалися докази подачі зазначеної скарги у встановлений кримінальним процесуальним законом строк.

Приймаючи рішення за скаргою ОСОБА_6 слідчий суддя не допустив істотних порушень вимог КПК України, та приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_6 у відповідності до положень ст. 303 ч. 7 КПК України роз`яснив заявниці, що повернення карги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ставлячи в апеляційній скарзі питання про скасування ухвали слідчого судді ОСОБА_6 не спростувала висновку слідчого судді та надала доказів того, що вказаний статтею 303 ч. 2 п. 3 КПК України строк подачі скарги на бездіяльність слідчого та прокурора був пропущений нею з поважних причин.

Доводи ОСОБА_6 про допущення органами досудового розслідування порушень чинного кримінального процесуального закону під час проведення обшуку, вилучення та утримування належного їй автомобіля з документами та ключами, колегією суддів не перевірялися, оскільки слідчий суддя не розглядав скаргу ОСОБА_6 по суті, а повернув її на підставі положень ст. 303 ч. 2 п. 3 КПК України.

Слідчий суддя, приймаючи рішення за скаргою ОСОБА_6 не допустив істотних порушень вимог КПК України, та приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_6 у відповідності до положень ст. 303 ч. 7 КПК України роз`яснив заявниці, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу ОСОБА_6 - необхідно залишити без задоволення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407 ч. 3 п. 1, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-