Справа № 621/218/16-к
Провадження № 1-кп/621/78/16
ВИРОК
іменем України
12.05.2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000933 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хорошево Харківського району Харківської області, проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з неповною базовою освітою, раніше судимого:

1) 26.12.2000 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.ч. 2, 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

2) 08.07.2004 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі;

3) 24.01.2006 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст. 391 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4) 23.04.2007 року Червоногвардійським районним судом м. Макіївка Донецької області за ст. 391 КК України до 4 років позбавлення волі;

5) 13.03.2008 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. 391 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;

6) 28.05.2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

7) 20.10.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі;

8) відносно якого в жовтні 2015 року затверджено та направлено обвинувальний акт до Червонозаводського районного суду м. Харкова по кримінальному провадженню № 0001806 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20.08.2015 року у ОСОБА_5 виник злочинній умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , цього ж дня, близько 11 години, прибув до дачного домоволодіння АДРЕСА_2 , де переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу, проник на територію двору вищевказаного домоволодіння, що належать ОСОБА_4 , звідки таємно, протиправно, з корисливих мотивів з метою наживи, повторно викрав мобільний телефон «Alcatel - 282» вартістю 176 грн. 11 коп., мобільний телефон «Alcatel 2000» вартістю 700 грн., ланцюжок із золота 585 проби, вартістю 2290 грн. 40 коп., кулон із золота 585 проби, вартістю 687 грн. 12 коп., грошові кошти в сумі 2000 гривень та інше майно, яке для потерпілої матеріальної цінності не представляє, чим згідно висновку судово-товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № 286 від 20.01.2016 року, спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на 5853 грн. 63 коп.

Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на таємне викрадення чужого майна, 20.08.2015 року близько 14 години, прибув до дачного домоволодіння АДРЕСА_3 , де переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу, проник на територію двору вищевказаного домоволодіння, що належать ОСОБА_7 , звідки таємно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, повторно викрав мобільний телефон «NOKIA - 113» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № 199 від 18.01.2016 року, 359 гривень, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину в інкримінованих йому злочинах визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, показав, що злочини вчинені ним при вищевикладених обставинах.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Показання обвинуваченого та потерпілої повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вони не заперечують. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведених злочинах, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначених злочинів і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнається рецидив злочинів.

Суд враховує і особу винного, який раніше неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується формально задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, обставини справи і дійшов висновку, що виправлення і перевиховання його можливе в умовах ізоляції від суспільства, що запобігатиме вчиненню нових злочинів. Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України щодо нього у суду немає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив вказані злочини до постановлення вироку Ленінським районним судом м. Харкова від 20.10.2015 року, за яким його засуджено до 3 років позбавлення волі, тому, суд рахує вірним призначити обвинуваченому покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 63 КК України обвинувачений ОСОБА_5 для відбування покарання направляється до кримінально-виконавчого закладу.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 з урахуванням строку взяття під варту, відраховувати з 29.08.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити той же, у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 5853 грн. 63 коп. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду та визнаний обвинуваченим в повному обсязі.

З обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати за проведення експертиз № 199 від 18.01.2016 року та № 286 від 20.01.2016 року у розмірі 184 грн. 14 коп. та 306 грн. 90 коп. відповідно.

Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчому закладі.

Остаточне покарання ОСОБА_5 призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, визначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяць у кримінально-виконавчому закладі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 29 серпня 2015 року з урахуванням частково відбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року.

Обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , матеріальну шкоду у розмірі 5853 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят три) грн. 63 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при МВС України вартість проведення судової експертизи від 18.01.2016 року № 199 у розмірі 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 14 коп. та вартість проведення судової експертизи від 20.01.2016 року № 286 у розмірі 306 (триста шість) грн. 90 коп.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia-113» IMEI НОМЕР_1 , який переданий потерпілій ОСОБА_7 на зберігання вважати їй повернутим.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: