Єдиний унікальний номер № 285/561/16-к
Провадження № 1-кп/0285/188/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/561/16-к 0000085 від 22.08.2014 року) по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушівка, Березнівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дітину, непрацюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
02 квітня 2014 року старшина ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303-214 від 7 березня 2014 року та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2014 року № 97 старшину ОСОБА_4 зараховано в списки особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду кочегара (паропровідника) приймально-сортувального відділення медичної роти та відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» останній вважається військовослужбовцем, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 квітня 2014 року № 419 з 01 травня 2014 року вводиться в дію умовне найменування «Військова частина - польова пошта НОМЕР_2 », а також печатки та штампи виготовлені по цьому найменуванню.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовій обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби старшина ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Вподальшому, старшину ОСОБА_4 направлено на лікування до Рівненського військового госпіталю (військова частина НОМЕР_3 ), що знаходиться у АДРЕСА_1 з подальшим лікуванням у ІНФОРМАЦІЯ_3 , після якого останній мав повернутися у військову частину-польова пошта НОМЕР_2 14 серпня 2014 року.
Однак, старшина ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.
Реалізуючи задумане, 14 серпня 2014 року о 08 год. 00 хв., військовослужбовець призваний під мас мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_2 старшина ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та маючи об`єктивні можливості для вчасного прибуття до місця проходження військової служби у військову частину-польова пошта НОМЕР_2 , без дозволу командування військової частини та поважних причин, на військову службу до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з лікування не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив, та проводив час на власний розсуд до 15 лютого 2016 року.
15 лютого 2016 року старшина ОСОБА_4 прибув до військової частини-польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому ОСОБА_4 , роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
Обвинувачений раніше несудимий, вперше вчинив злочин, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, на утриманні має одну неповнолітню дитину.
При обранні виду і міри покарання, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, та і іншими особами та вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України, з застосуванням ст. 75 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: