Справа № 752/2302/16-к
Провадження №: 1-кп/752/356/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в cкладі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001913 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
встановив:
01.11.2015 року, приблизно о 11:50, ОСОБА_6 знаходячись на автовокзалі в м. Дніпропетровськ, знайшов та підібрав паперовий пакунок, в якому знаходилась 31 одиниця набоїв калібру 5,45x39мм, які кожен окремо відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї. В подальшому, ОСОБА_6 вказаний паперовий пакунок поклав до центрального відділення сумки, яку мав при собі, сів до автобусу сполученням «Дніпропетровськ - Київ» з м. Дніпропетровськ до центрального автовокзалу в м. Києві, куди прибув 01.11.2015 року, о 20:10. Далі ОСОБА_6 направився до станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен», де у вестибюлі вказаної станції приблизно о 20:30, під час поверхневого огляду одягу та речей ОСОБА_7 , у останнього працівниками міліції було виявлено та вилучено вказані боєприпаси у встановленому законом порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та показав, що 01.11.2015 року, приблизно о 11:50, знаходячись на автовокзалі в м. Дніпропетровськ, знайшов та підібрав паперовий пакунок, в якому знаходились патрони, які він поклав до сумки, яку мав при собі, сів до автобусу та поїхав до Києва. Прибувши, він направився до станції метро «Деміївська» де у вестибюлі вказаної станції приблизно о 20:30 до нього підійшов працівник міліції та поцікавився у нього, чи є заборонені предмети, на що ОСОБА_6 повідомив, що має при собі патрони. В подальшому він надав добровільну згоду на огляд його речей та у кімнаті міліції видав патрони. Вважав що це є добровільною видачею, а тому просив закрити кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 263 КК України. Одночасно, на запитання суду повідомив, що не здав патрони у Дніпропетровську, за місцем, де він їх знайшов, через те, що через втому розгубився і не збагнув, що треба було зробити це в Дніпропетровську і через те, що поспішав на автобус.
Незважаючи на визнання своєї вини, вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними доказами, які суд оцінивши в сукупності визнає належними та допустимими і бере до уваги.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він працює електро-механіком електро зв`язку КП «Київський метрополітен» та був запрошеним понятим до кімнати міліції на станції метро «Деміївська». Коли він зайшов до кімнати, там перебував ОСОБА_6 , у якого провели вилучення патронів, які були у паперових упаковках у ручній поклажі. При цьому, звернув увагу, що вилучення відбувалось у його присутності і скарг та зауважень до протоколу огляду ні в кого з учасників не було.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що працює поліцейським в УП у метрополітені. 01.11.2015 року, ввечері, на станції метро «Деміївська» у вестибюлі, він звернув увагу на ОСОБА_6 , оскільки той перебував у військовій формі, підійшов до нього з питанням про наявність заборонених предметів, на що ОСОБА_6 повідомив, що має при собі патрони, після чого ОСОБА_9 запросив ОСОБА_6 до кімнати міліції та викликав слідчо-оперативну групу. Звернув увагу суду, що ОСОБА_6 нічого йому добровільно не здавав та не збирався здавати, а про патрони повідомив після відповідного звернення працівника поліції.
Щодо свідка ОСОБА_10 , стороною обвинувачення не забезпечено його участь у судовому засідання для його безпосереднього допиту, а в подальшому сторона обвинувачення відмовилась від допиту цього свідка у судовому засіданні в зв`язку із неможливістю забезпечити явку, а тому, суд приходить до висновку про можливість закінчення судового розгляду без допиту вказаного свідка.
Окрім показань обвинуваченого, свідків, винність ОСОБА_6 доводиться наступними документами які були досліджені судом, а саме:
протоколом огляду місця події від 01.11.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 , за його добровільною згодою виявлено та вилучено 31 набій;
згідно висновку експерта від 05.11.2015 № 998 надані на дослідження предмети схожі на набої у кількості 31 одиниця, що були вилучені 01.11.2015 року на станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» у ОСОБА_6 , відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є військовими патронами проміжного типу калібру 5,45x39, що споряджені оболонковими кулями зі стальним осердям. Досліджувані набої придатні для стрільби. Досліджувані набої виготовлені промисловим способом Луганським патронним заводом у 1982 році;
заявою ОСОБА_6 про надання добровільної згоди на огляд його речей для вилучення набоїв.
Доводи захисників про недопустимість доказу, а саме протоколу огляду місця події, зокрема з підстав, що обвинуваченому не було запропоновано вибір понятих, та через наявність їх переконань, що сам огляд проведено не в встановленому законом порядку суд до уваги не бере, оскільки протокол огляду складений відповідно до вимог КПК України, в присутності понятих та обвинуваченого, від яких ні на етапі складання протоколу, ні в судовому засіданні під час їх допиту зауважень не було, ними протокол підписаний, а тому на переконання суду є належним і допустимим доказом.
Одночасно, суд критично ставиться до доводів ОСОБА_6 про добровільну видачу набоїв працівникові поліції, адже вказані набої ОСОБА_6 були знайдені 01.11.2015 року приблизно о 11:50, на території автовокзалу у м. Дніпропетровськ, після чого, він їх підібрав та забрав із собою у автобус, перевіз до м. Києва, після чого, вже 01.11.2015 року, о 20:10 проніс на територію станції метро «Деміївська», де о 20:30 до нього підійшов працівник поліції та звернувся з вимогою повідомити, чи наявні у нього заборонені предмети, лише після чого ОСОБА_6 повідомив про наявність набоїв. Суд переконаний, що ОСОБА_6 мав реальну можливість протягом дня добровільно здати органам влади вказані набої, проте цього не зробив, а видача ОСОБА_6 бойових припасів відбулась після відповідного звернення до нього працівника міліції щодо наявності у ОСОБА_6 заборонених предметів, а тому ознака добровільної видачи в цьому випадку відсутня, адже така видача відбувалась вимушено. У зв`язку із чим, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року було відмовлено в закритті кримінального провадження у зв`язку із добровільною видачею ОСОБА_6 органам влади бойових припасів.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, зокрема ті, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання та носіння, бойових припасів без передбаченого законом дозволу кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання за яким характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий, перебував у зоні АТО в складі 5-го Окремого Батальйону Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор», обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому і відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.
Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Одночасно, суд не знаходить підстав для виправдання обвинуваченого, чи закриття кримінального провадження на підставі того, що дії вчинені ОСОБА_6 є малозначними, а тому не є злочином, про що просили захисники, адже винність ОСОБА_6 доведено у судовому засіданні, а вчинений ним злочин відповідно до приписів КК України відноситься до тяжкого злочину проти громадської безпеки, а тому визнаним судом малозначним бути не може.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100, ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Речовий доказ по справі 26 набоїв калібру 5,45х39, які зберігаються у камері схову речових доказів УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві передати до ГУ НП у м. Києві.
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати вартість проведеної балістичної експертизи від 05.11.2015 року в розмірі 491 гривні 04 копійки на користь держави.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_11