Провадження № 1-в/537/1789/2016
Справа № 537/4576/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Кременчуцької ВК №69 ОСОБА_4 , розглянувши у виїзному судовому засіданні у КВК-69 клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України на невідбуту частину покарання,
ВСТАНОВИВ
До суду звернувся засуджений ОСОБА_5 , де просить звільнити його умовно достроково в порядку ст.. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити. Окрім того, зазначив, що в нього є престаріла мати, яка хворіє і потребує постійного догляду.
Представник Кременчуцької виправної колонії №69 в судовому засідання пояснив, що засуджений не довів свого виправлення, тому клопотання не підлягає задоволенню.
Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення заяви.
Суд, заслухавши засудженого, думку прокурора та представника Кременчуцької виправної колонії №69, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_5 по даній справі засуджений 05.10.2009 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 115 ч.1 КК України до 11 років позбавлення волі. Згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано термін попереднього ув`язнення з 23.04.2009 року по 22.03.2010 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 23.04.2009 року.
Кінець строку покарання 24.05.2019 року з урахуванням ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2016 року.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі знаходиться з 23.04.2009 року.
Пільга по ст. 81 КК України настала 24.08.2016 року по відбуттю засудженим ? міри покарання.
Під час утримання в слідчому ізоляторі м. Полтави ОСОБА_5 характеризується задовільно, порушення режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 18.04.2010 року ОСОБА_5 відбуває покарання в КВК-69. За час відбування покарання характеризується задовільно, дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня. Дев`ять разів допускав порушення режиму відбування покарання , за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення, одне стягнення знято достроково, решта погашена в установленому законом порядку . Має п`ять заохочень , оголошені правами начальника відділення та правами начальника установи. По відношенню до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх законні вимоги. Ззовні охайний, спальне місце тримає в чистоті, за час відбування покарання татуювань собі не наносив. Дотримується правил особистої гігієни, стежить за своїм зовнішнім виглядом. Працевлаштований на виробництві установи робітником дільниці сувенірних виробів, до роботи ставиться задовільно, поставлені завдання виконує під контролем. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. Злодійських традицій не підтримує , до ради колективу засуджених ставиться задовільно. Стан здоров`я засудженого задовільний, за характером мовчазний, спокійний, на контакт іде легко. Не приймає участі у суспільному житті колективу засуджених відділення, на заходи виховного характеру реагує задовільно. Вину свою не визнає.
Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі , може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України передбачено , що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний злочин.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконачої системи, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від вдування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодільних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п.1 та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Згідно особової справи у засудженого 31.10.2014 року формально настало право на зміну умов тримання згідно ст. 101 КВК України; 26.04.2016 року формально настало право на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України. Проте, у застосуванні вказаних пільг комісією колонії та спостережною комісією Крюківського райвиконкому м. Кременчука було відмовлено через те, що засуджений не довів свого виправлення.
З весь час відбування покарання ОСОБА_5 отримав 9 стягнень , з яких:
-4 стягнення 18.12.2010 року, 15.03.2011 року,28.03.2014 року, 09.05.2014 року за порушення встановлених правил;
-3 стягнення 21.11.2014 року, 22.12.2014 року, 25.05.2015 року за зберігання заборонених предметів;
-1 стягнення 01.02.2016 року за вживання продуктів бродіння;
-1 стягнення 17.02.2016 року за порушення режиму відбування покарання.
Також, маж 5 заохочень 15.08.2012 року, 09.11.2013 року,01.02.2016 року, 08.06.2016 року та 01.09.2016 року за сумлінну поведінку і ставлення до праці.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ре соціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 який засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину тяжкості, на час звернення до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення, фактично відбув 3/4 строку призначеного покарання і має право на пільгу, передбачену ст..81 КК України.
Як вбачається з матеріалів особової справи та встановлено в судовому засіданні , що поведінка засудженого, не додержання ним вимог режиму відбування покарання не можуть свідчити про виправлення ОСОБА_5 за весь період відбування покарання.
Посилання засудженого на хвору мати , як одну з підстав його умовно-дострокового звільнення, не може бути врахована судом , оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Приймаючи до уваги , що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на даних про його поведінку і ставлення до праці, вимоги засудженого про те, що він довів своє виправлення не обумовлені достатніми підставами, оскільки матеріали особової справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
З урахуванням викладеного , у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд, -,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України на невідбуту частину покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1 .
Повний текст ухвали виготовлений 26.10.2016 року