Справа № 346/532/16-к0
Провадження № 11-кп/779/255/2016
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів : ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч.2, 185 ч. 3 КК України за його апеляційною скаргою на вирок Коломийського міськрайонного суду від 18 березня 2016 року, з участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить призначити йому менш суворе покарання, ніж призначено вироком суду першої інстанції.

Оскарженим вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло повторно. Його дії кваліфіковано за ст. ст. 15 ч.2, 185 ч. 3 КК України з призначенням покарання у виді трьох років позбавлення волі.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що вирок суду першої інстанції відносно нього є занадто суворим, а покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину. Свою позицію мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання взяв до уваги лише одну пом`якшуючу покарання обставину, що він активно сприяв розкриттю злочину, а не взяв до уваги те, що він повністю відшкодував завдану шкоду, що потерпілий не мав на суді до нього жодних претензій, що він на утриманні має неповнолітню дитину та вагітну дружину, в якої незадовільний стан здоров`я і яка не в змозі себе утримувати

Суд першої інстанції встановив, що 25.12.2015 приблизно о 14 годині ОСОБА_7 діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на заволодіння чужим майном, маючи непогашені судимості, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом взлому вхідних дверей, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагався проникнути до приміщення квартири, що за адресою АДРЕСА_2 , однак з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілий в цей час знаходився по місцю свого проживання, злочин ним не був доведений до кінця.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник ОСОБА_9 апеляційні вимоги підтримали, просили апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити, прокурор апеляційну скаргу заперечив, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і в частині призначеного покарання.

Оскільки обвинувачений в апеляційній скарзі не оспорює ні кваліфікації вчиненого ним злочину ні обставин, при яких він скоєний, тому вирок суду в цій частині не переглядається.

Оспорюється тільки покарання призначене обвинуваченому.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиння нею нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Даних вимог закону судом дотримано.

Згідно з п.п.1,2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.220 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в повністю дотримався загальних засад призначення покарання, встановлених у ст. 65 КК України та призначив йому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дані про його особу та помякшуючі його покарання обставини, що він щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завдані збитки.

Покликання обвинуваченого про те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував як пом`якшуючі покарання обставини, що ним потерпілому повністю відшкодовано збитки і що він до нього не має жодних претензій є необгрунтованими, оскільки вони враховані судом першої інстанції при постановленні даного вмроку. Щодо його покликань про неврахування судом при постановленні вироку пом`якшуючих йому покарання обставин, що у нього на утриманні є неповнолітня дитина, що його дружина ОСОБА_10 на даний час є вагітною, що в неї незадовільний стан здоров`я, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають, оскільки на підтвердження цього в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які об`єктивні докази.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни про що йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, немає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 18 березня 2016 року відносно нього без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим - з часувручення йому її копії.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4