ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року Індустріальний районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: прокурора ОСОБА_2
секретаря ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000577 від 10.03.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого останній раз 17.03.2008 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 5 років та 6 місяців позбавлення волі, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 09 березня 2016 року о 09 годині 55 хвилин перебуваючи біля скверу розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора (Петра Калнишевського) 70, разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 , побачив у останнього мобільний телефон марки "Nokia 225 Dual SIM".

Під час спілкування з ОСОБА_5 у обвинуваченого ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном "Nokia 225 Dual SIM", що належить ОСОБА_5 , так шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , для спрощення доступу до вказаного майна з метою відкритого його викрадення, обвинувачений ОСОБА_6 попрохав ОСОБА_5 передати йому вказаний мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, на що останній погодився та передав його обвинуваченому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, шляхом зловживання довірою потерпілого, як допоміжним етапом для реалізації вказаного злочинного наміру, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, обвинувачений ОСОБА_4 , утримуючи при собі мобільний телефон "Nokia 225 Dual SIM", який належить ОСОБА_5 , почав тікати з місця скоєння злочину. ОСОБА_5 намагався присікти дії обвинуваченого ОСОБА_4 та почав кричати в слід останньому про те, щоб він повернув мобільний телефон, але обвинувачений ОСОБА_4 на заклики не відреагував, та продовжував тікати.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 , ігноруючи волю потерпілого ОСОБА_5 , який намагався присікти дії останнього, з місця скоєння злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на суму 1331 гривень 91 копійка.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду, що 09 березня 2016 року близько 10 години знаходився разом з ОСОБА_5 у сквері біля будинку АДРЕСА_2 де побачив у останнього "Nokia 225 Dual SIM" та у цей час вирішив заволодіти вказаним телефоном. Після чого він попросив ОСОБА_5 дати йому телефон, на що останній відповів згодою та передав телефон та після чого як він отримав вказаний телефон почав тікати з мобільним телефоном який належить ОСОБА_5 не реагуючи на заклики ОСОБА_5 повернути телефон.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшли заява про проведення судового розгляду без його участі та проханням не суворої міри покарання, оскільки претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою провину визнав повністю та у скоєному щиро кається, відсутність претензій матеріального характеру із боку потерпілого, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставинам, і вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи; періодично з*являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 змінити з тримання під вартою на особисте зобов*язання до набранням вироком законної сили, звільнивши його з під варти із зали суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судово товарознавчої експертизи у розмірі 150 гривень.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня врученя копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1