АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/1920/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1200/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2016 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно а саме: сільськогосподарські культури (врожай 2015-2016 р.р.) на земельних ділянках на території Довгенівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, кадастрові номери № :03:000:0225 площею 27,7000 га, яка засіяна овесом, та № :01:000:0110 площею 90,0126 га, яка засіяна сояшником, шляхом встановлення заборони будь яким фізичним чи юридичним особам псувати, знищувати, а також здійснювати збір врожаю з застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки.(а.с.20)

Як зазначено в ухвалі, 21.07.2016 року до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області звернувся прокурор Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області молодший радник юстиції ОСОБА_7 з клопотанням від 21.07.2016 року про накладення арешту на майно, а саме на сільськогосподарські культури (врожай 2015-2016 р.р.) на земельних ділянках на території Довгенівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, кадастрові номери № :03:000:0225 площею 27,7000 га, яка засіяна овесом, та № :01:000:0110 площею 90,0126 га, яка засіяна сояшником, шляхом встановлення заборони будь яким фізичним чи юридичним особам псувати, знищувати, а також здійснювати збір врожаю з застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки, де вказав, що 15 липня 2016 року прокурором Ізюмської місцевої прокуратури згідно із інформацією Управління Держгеокадастру в Ізюмському районі №10-20.02-0,3-1980/2-16 від 24.06.2016 відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.197 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки,яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику).

Досудовим розслідуванням встановлено, що Догеньківської сульської ради Ізюмського району Харківської області невстановлені особи самовільно зайняли та використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу та резерву) загальною площею 237,7756 га кадастрові номери №:03:000:0224 площею 27,7071га, :03:000:0225 площею 27,7000га, :01:000:0110 площею 90,0126 га,:01:000:0108 площею 50,858га, :01:000:0109 площею 41,5039 га на території Довгеньківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, чим завдали значної шкоди інтересам держави.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що має місце факт самовільного використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 27,7000 яка засіяна овесом та 90,0126 га, яка засіяна соняшником, для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, недопущення знищення, заволодіння сільськогосподарськими культурами, забезпечення подальшого повернення державі збитків шляхів вжиття відповідних заходів цивільно- правового характеру, виникла необхідність у накладенні арешту на сільськогосподарські культури, які засіяні на самовільно захоплених земельних ділянках, а також, збереження речових доказів даного кримінального правопорушення, які знаходяться на земельних ділянках №:03:000:0225 площею 27,7000га та №:01:000:0110 площею 90,0126га необхідно накласти арешт.

На даний час особа, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення органом досудового розслідування не встановлена.

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, слідчий судя послався на те, що в супереч п.3 ч. 2 ст 173 КПК України в матеріалах клопотання про арешт майна відсутня наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння.

До того ж, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути спавмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. А вартість майна зазначене у клопотанні прокурора, фактично не з*ясовано.

Також слідчий судя врахував наслідки арешту майна, так як земельні ділянки засіяні овесом та соняшником, і мають ваду псуватися та врожай має бути зібраний у відповідний термін із застосуванням сільськогосподарської техніки.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22.07.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Ізюмської місцевої прокуратури по накладення арешту на майно, скасувати. Та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді доповідача, прокурора який наполягав на задоволенні апеляційних вимог,перевіривши матеріали кримінального провадження та розглянувши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.171 КПК України, у клопотанні прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Між тим, вказані вимоги КПК України прокурором при поданні клопотання не виконані.

Прокурор в клопотанні мотивував необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України цивільний позов заявляється, якщо кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову шкоду.

Як вказано в ч.4 ст.171 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співрозмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також щодо необхідності такого арешту.

Колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про те, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в той час, як вартість майна, зазначеного в клопотанні прокурора фактично не з`ясовано.

Цивільний позов не заявлений і крім того, прокурором не було доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що слідчий суддя достатньо ретельно перевірив доводи, які були викладені в клопотанні слідчого та прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав для скасування якої, за доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України , -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 липня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання щодо накладення арешту на майно по справі № 623/1920/16-к залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: