Провадження № 1-кп/643/451/16
Справа № 643/2345/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 р. Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , з участю обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000953 від 03 лютого 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-19.11.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України, призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин;
у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

встановив:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2015 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. 28.12.2015 р. зазначений вирок надійшов до Московського РВ КВІ УДПтСУ у Харківській області на виконання.

18.01.2016 р. засуджений ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання, на підставі ч. 2 ст. 389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, про що надав письмову розписку.

З 19 січня 2016 р. ОСОБА_4 згідно наказу був залучений до безкоштовних громадських робіт у Московському ВП ГУНП в Харківській області. Згідно постанови про встановлення днів на реєстрацію, відповідно до ч. 1 ст. 37 КВК України, засуджений ОСОБА_4 повинен з*являтися на реєстрацію - третій та четвертий вівторок кожного місяця.

Однак, ОСОБА_4 , будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт, та належним чином повідомленим про порядок відбуття призначеного йому покарання, про кримінальну відповідальність в разі ухилення від його відбування, в порушення вимог ч.З ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, згідно з якої ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт є, крім іншого, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, в період часу з 19.01.2016 р. по 16.02.2016 р., діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного покарання, не приступив до виконання громадських робіт, без поважних на те причин.

Засуджений ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді громадських робіт до Московського РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області не вийшов більш ніж два рази в місяць без поважних на те причин та, таким чином, ухилився від відбування покарання, не пов*язаного з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду свою винуватість у скоєні злочину визнав повністю і підтвердив, що 19.11.2015 р. був засудженим за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт; 18.01.2016 р. під власний підпис, письмово, Московським РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність у разі ухилення від виконання громадських робіт та дійсно протягом місяця двічі не вийшов на громадські роботи, оскільки, працював і, боячись звільнення, не покинув робоче місце.

Оскільки, учасники судового провадження не оспорювали доказів по справі, що надані прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються та які є належними і допустимими, тому, за згодою учасників кримінального провадження, розглянув справу в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Суд кваліфікує діяння ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки, він ухилився від

відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у вигляді громадських робіт, як особа, яка засуджена до цього покарання.

Судом вивчалась особа обвинуваченого і встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває; працює без оформлення трудової угоди; на утриманні має мати ОСОБА_5 , 1940 року народження, яка є непрацездатною, перебуває на обліку лікарів та потребує стороннього догляду.

Обставинами, які пом*якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире розкаяння винного, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого в порядку ст.67 КК України судом не встановлено.

При визначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, тяжкість скоєного злочину, обставини, які пом*якшують покарання, наявність у нього утриманців та призначає його в межах санкції статті КК України, за якою засуджується.

ОСОБА_4 засуджений 19.11.2015 р. вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до громадських робіт на строк 200 годин; покарання не відбув.

Тому, при призначення остаточного покарання суд застосовує правила ст.71,72,73 КК України; при цьому, виходить з того, що відповідно до п.4 ч.1 ст.72 цього Кодексу одному дню обмеження волі відповідають 8 годин громадських робіт (200:8=25)

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 N3 "Про практику призначення судами кримінального покарання" заначено, що "Частиною 2 статті 75 КК ( 2341-14 ) передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК ( 2341-14 ), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК ( 2341-14 ). У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим."
Отже, заборони застосування положень статті 75 КК України до осіб, вчинивших злочин, передбачений статею 389 цього Кодексу немає.

Тому, виходячи з принціпів справедливости, розумности, загальних засад призначення покарання, визначених статею 65 КК України, суд вважає, що відбування покарання ОСОБА_4 можливе в умовах испитового строку.

По справі судових витрат, речових доказів немає.

Клопотань щодо обрання запобіжного заходу до набуття вироком чинності - не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно ст.71 КК України до призначеного покарання повністю призначити покарання, не відбуте за вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2015 р. у вигляді 200 годин громадських робіт, що дорівнює 25 днів обмеження волі та остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 1 року 25 днів обмеження воли.

Відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу цієї інспекції.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженої та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_6 .