АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1597/16-к Номер провадження 11-кп/786/495/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
захисника засудженого ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено подання про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою спеціальною освітою, громадянина України, засудженого 23.06.2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.1 ст.115 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі,

та звільнено останнього від відбування покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 19 днів.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_9 відбув більше ? строку покарання та своєю поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, не погашених або не знятих стягнень не має, має два заохочення, в теперішній час працевлаштований на виробництві установи в бригаді по розпилу деревини, до праці ставиться сумлінно, з поставленими виробничими завданнями справляється вчасно. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія», оволодів робітничою професією токаря. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Правова освіта» та «Підготовка до звільнення». Заходи виховного характеру відвідує, робить для себе вірні висновки. Підтримує соціально-корисні зв`язки. Приймає активну участь в суспільному житті колективу відділення, подає позитивний приклад іншим засудженим.

В апеляційній скарзі прокурор Полтавської місцевої прокуратури ставить питання про скасування ухвали суду через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

На переконання прокурора, засуджений ОСОБА_9 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а висновки суду є передчасними. Зазначає, що ОСОБА_9 під час відбування покарання в установі працював не постійно, має лише 2 заохочення, до засудженого неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного впливу, в тому числі - найбільш суворі.

Прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши заперечення засудженого ОСОБА_9 , та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вирішила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2014 року ОСОБА_9 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі. На час розгляду місцевим судом подання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання ОСОБА_9 є таким, що відбув більше ? строку призначеного покарання за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув певний строк покарання, призначений судом, в залежності від ступеня тяжкості скоєного ним злочину.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Відповідно до наявних у особовій справі документів, за період відбуття покарання у виправній колонії засуджений ОСОБА_9 характеризується добре, має лише 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, що само по собі не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно відомостей, котрі зазначені в характеристиці на засудженого ОСОБА_9 , затвердженої заступником начальника Полтавської ВК УДПтС України в Полтавській області №64, яка наявна в матеріалах провадження, засуджений працевлаштований на виробництві установи в бригаді по розпилу деревини. При цьому, під час відбування покарання засуджений працював не постійно, що підтверджується довідкою про суми виплаченої ОСОБА_9 заробітної плати за період з жовтня 2014 року по січень 2016 року. Проте будь-які відомості про поважність причин, з яких засуджений не був залучений до праці на території установи, в матеріалах особової справи відсутні. Зазначені обставини свідчать про те, що засуджений таким ставленням до праці свого виправлення не довів.

Крім того, за час відбування покарання до ОСОБА_9 неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного впливу, за що він мав 3 стягнення, з яких 2 рази поміщався до карцеру, і які є погашеними, однак характер допущених порушень свідчить про систематичне порушення та небажання засудженого поліпшити свою поведінку.

Вищевикладене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_9 належним чином не довів свого виправлення.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не надав оцінку та не взяв до уваги поведінку засудженого протягом усього часу відбування покарання.

Таким чином, на даний момент підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання відсутні.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду, якою задоволено подання Полтавської виправної колонії УДПтС України №64 та спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 є передчасною. Відповідно апеляційна скарга прокурора про скасування ухвали суду з наведених в ній мотивів підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2016 року, якою ОСОБА_9 від відбування покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2014 року умовно-достроково звільнено на невідбутий строк покарання 10 місяців 19 днів - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Полтавської виправної колонії УДПтС України №64 та спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_2

Судді : ОСОБА_3

ОСОБА_4