Дата документу Справа № 330/709/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №330/709/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/316/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Запорізької області на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сторожів Корецького району Рівненської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, інваліда 3 групи, ,раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.1 ст.249 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нові Куконешти, Єдинецького району, Республіки Молдова, українця, громадянина Республіки Молдова, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,

засуджено за ч.1 ст.249 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком суду, 25 березня 2015 року, приблизно о 05 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , знаходячись у човні «Бакай» з реєстраційним номером НОМЕР_1 в акваторії Азовського моря навпроти бази відпочинку «Надія» по вул. Коса Федотова, 108, в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, не маючи ніяких дозвільних документів за допомогою заздалегідь приготовлених заборонених знарядь лову - двох зяберних сітей здійснив незаконний вилов водних живих ресурсів, а саме: 462 екземплярів риби бичка - кругляка, вартістю згідно такс, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 541 від 24 липня 2013 року по 30 гривень за один екземпляр та 88 екземплярів бичка - мартовика, вартістю згідно такс, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 541 від 24 липня 2013 року, по 141 гривні за один екземпляр, внаслідок чого завдав рибному господарству України істотну шкоду на загальну суму 26268 гривень.

В апеляції прокурор, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить в цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання ч.1 ст. 249 КК України у виді 1 року обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого. Відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 2,3,4 ст. 76 КК України. ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 249 КК України у виді 1 року обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого. Відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленні іспитового строку 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляції; прокурора, в т.ч. в судових дебатах, який підтримав апеляцію та наполягав на скасуванні вироку суду першої інстанції і постановленні нового вироку; обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в т.ч. в судових дебатах і останньому слові, які не заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнали себе винними, дали показання по суті пред`явленого їм обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинувачених ніким з учасників провадження не оспорюється.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.1 ст.249 КК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до переконання, що при призначені покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції безпідставно не було призначено покарання з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого, що в даному випадку є обов`язковим, чим було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу призвело до неправильного призначення покарання.

Також судом при призначені покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України безпідставно не покладений на обвинувачених обов`язок, передбачений п.4 ст. 76 КК України щодо необхідності періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію, що є безпідставним у даному випадку і може потягнути за собою труднощі у виконанні зазначеного вироку.

Відповідно до положень п.4 ч.1 та ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону Україна про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону який підлягає застосуванню.

Вищезазначене не враховано судом при ухваленні вироку.

З урахуванням зазначеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що зазначене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність вирок суду підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію прокурора задовольнити.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року у відношенні обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яких засуджено за ч.1 ст.249 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання ч.1 ст. 249 КК України у виді 1 року обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 249 КК України у виді 1 року обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленні іспитового строку 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Захід забезпечення кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не обирався.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяця з моменту проголошення вироку.

Головуючий:

Судді: