Справа № 372/1224/16-к
Провадження 1-кп-173/16
ухвала
Іменем України
18 листопада 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника ювенальної превенції сектору превенції Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 від 15 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12.10.2016 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000206 від 15.02.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Вказані матеріали призначені до розгляду у підготовче судове засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурор, вважав за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Захисник при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Потерпілі подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Обвинувачені, та представник ювенальної превенції сектору превенції Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції також не заперечили, щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, подані у судовому засіданні матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, імя, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи помякшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Згідно з ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною третьою статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.
Відповідно до п.п. 2 п. 3 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Тобто обвинувачений має бути поінформованим не тільки про «підстави» обвинувачення, а й про «характер» обвинувачення, тобто про правову характеристику таких дій. І хоча ступінь деталізації обвинувачення може відрізнятися в залежності від обставин справи, обвинуваченому має бути принаймні надана інформація, достатня для повного розуміння пред`явлених звинувачень, для підготовки відповідного захисту (рішення Європейського суду з прав людини у справах Матточіа проти Італії, пункт 59; Пенєв проти Болгарії, пункти 33 та 42).
Обвинувальний акт має містити відомості і щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він взагалі не містить розмір спричиненої шкоди кожному з шести потерпілих про яких зазначено в обвинувальному акті.
Крім того в обвинувальному акті зазначається що, 01.02.2016 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_5 за попередньою змовою спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебуваючи біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_11 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та бажаючи того, з корисливих мотивів, проникли на територію вищевказаного домоволодіння через металевий паркан, та в подальшому, шляхом пошкодження вхідних металевих дверей, зайшли до гаражного та підсобного приміщень, належних ОСОБА_11 , звідки таємно викрали бензопилу вартістю 1955,09 грн., та бензопилу вартістю 2554,33 грн., після чого з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь.
Також, 01.02.2016 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_5 , за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та бажаючи того, з корисливих мотивів, проникли через металевий паркан на територію вищевказаного домоволодіння та в подальшому, шляхом зламу навісного замку на вхідних дерев`яних дверей, зайшли до підсобного приміщення, належного Кошику ЮТІ., звідки таємно викрали шини в кількості 3 штуки, вартістю 1325,00 грн., шину вартістю 400 грн., та колісні диски чорного кольору із серебристими полосками, в кількості 4 штуки, вартістю 4316,66 грн., після чого з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь.
Також, 15.02.2016 року близько 00 год. 00 хв. ОСОБА_5 , за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_13 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та бажаючи того, з корисливих мотивів, проникли через металевий паркан на територію вказаного домоволодіння та в подальшому, шляхом злому вхідних дверей до будинку та підсобного приміщення, зайшли в середину, звідки таємно викрали плиту електричну вартістю 682,48 грн., кутову шліфувальну машину вартістю 853,33 грн., ланцюгову бензопилу вартістю 2799,75 грн., та дрель електричну вартістю 300,00 грн. В подальшому, вони помістили вказані електроінструменти на двоколісну оцинковану тачку, вартістю 356,13 грн. що стояла біля входу до підсобного приміщення, та вивезли за територію домоволодіння ОСОБА_13 , після чого з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь.
Також, 15.02.2016 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_5 , за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_16 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та бажаючи того, з корисливих мотивів, шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли до вищевказаного будинку, звідки таємно, незаконно, викрали бензинову електростанцію вартістю 4500,00 грн., після чого з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь.
Також, 15.02.2016 року близько 02 год. 50 хв. ОСОБА_5 , за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_17 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та бажаючи того, з корисливих мотивів, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_17 через металевий паркан, та шляхом злому врізного замка вхідних дверей до гаражного приміщення, проникли до даного приміщення, звідки таємно викрали саморобний зварювальний апарат ринкову вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №8-04/106 встановити не є можливим, подовжувач електричний на одне гніздо, довжиною 9,6 метрів та електричний кабель довжиною 9,9 м зі штепсельною вилкою на кінці, вартістю 185,38 грн., кабель 3x1,5 довжиною 32,75 м, вартістю 333,40 грн., після чого з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь.
Також, 15.02.2016 року близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_5 , за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_18 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та бажаючи того, з корисливих мотивів, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_18 , перелізши через дерев`яний паркан, яким огороджена дана територія, та шляхом віджиму металопластикового вікна зайшли до будинку ОСОБА_18 , звідки намагалися викрасти фотоапарат вартістю 4706,13 грн., перфоратор вартістю 2946,72 грн., дриль - шуруповерт вартістю 2674,72 грн. та електролобзик вартістю 1334,39 грн., проте не довели свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були викриті ОСОБА_17 ..
Як вбачається зі змісту вищевказаного обвинувального акту він не містить чіткого формулювання обвинувачення, щодо кожного обвинуваченого так як є ідентичним, з обвинувального акту неможливо зрозуміти хто конкретно з обвинувачених виконував яку дію, яка була його роль, та характер вчинених дій кожного обвинуваченого, чітко не зазначено ознаки спрямованості умислу, мотив дій та мети обвинувачених оскільки у всіх чотирьох обвинувачених він є ідентичним, що є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.91 КПК України.

Крім того відповідно до обвинувального акту дії всих чотирьох обвинувачених кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, та за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у володіння особи, та як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у володіння. Разом з тим, у фактичних обставин кримінального правопорушення зазначається, що такі дії особи вчинювали неодноразово та за попередньою змовою, що свідчить про суперечливість кваліфікації дій обвинувачених та змісту обвинувального акту.

Викладаючи фабулу обвинувачення в обвинувальному акті в зазначеній неконкретній формі, прокурор фактично позбавляє можливості суд донести його дійсний зміст до обвинувачених і тим самим призведе до порушення права на захист. Сформульоване прокурором узагальнене обвинувачення, що має спрощений підхід є недопустимим, та є наслідком висновку про відсутність обвинувачення, як складової частини обвинувального акту, що свідчить про його неконкретність, що призводить до порушенням прав, як обвинувачених так і потерпілих по даній справі.

Слід зазначити, що за правилами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини, кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Зазначені висновки містяться у рішенні Верховного Суду України від 03.03.2016 року у справі № 5-347 кс15.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.
Разом з тим, процесуальні порушення, допущені при прийнятті рішень на стадії досудового розслідування не можуть бути усунуті в ході судового розгляду, оскільки відповідно до приписів ст. 22 КПК України суд позбавлений можливості перебирати на себе функції обвинувачення.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно обвинувачених обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, спливає 11.12.2016 року.

Незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому суд враховуючи зазначені вимоги закону, за відсутності клопотань захисника та обвинувачених про зміну запобіжного заходу на більш м`який і будь-яких об`єктивних даних щодо недоцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, за наявності обґрунтованої підозри обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, приймаючи до уваги тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведеності їх винуватості у вчиненні цих злочинів, приходить до висновку, що обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити в межах двохмісячного строку, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000206 від 15 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України повернути прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити кожному без змін, та продовжити його дію до двохмісячного строку, та утримувати обвинувачених в Київському слідчому ізоляторі до 16 січня 2017 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя