Справа № 346/1174/16-к
Провадження № 1-в/346/599/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ВК № 41 ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Коломия у режимі відео конференції клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Смодна Косівського району, Івано-Франківської області, з неповною вищою освітою, одруженого, раніше судимого 09.09.2011 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 307ч.2. з застосуванням ст.69, 263 ч.1,з застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, засудженого 14.04.2014 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ст. 307 ч.2, з застосуванням ст.69 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, згідно ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.06.2014 року вирок змінено, рахувати засудженим за ст. 307 ч.2, з застосуванням ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області зараховано згідно ст. 72 ч.5 КК України термін попереднього ув`язнення 4 місяці 6 днів,-

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , мотивуючи клопотання тим, що відповідно до ст.81 КК України, засуджений може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання. Вказує,що засуджений ОСОБА_6 відбув більше двох третин строку покарання (початок строку з 17.02.2014 року кінець терміну 11.10.2016 року). В клопотанні зазначається,що для застосування умовно-дострокового звільнення необхідні такі критерії як правомірна поведінка засудженого, ставлення до скоєного, відсутність злісних порушень, сумлінне ставлення до обов`язків в період відбування покарання, а також шанобливе ставлення до інших засуджених і співробітників виправної системи.
З 20.02.2014 року засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Коломийській ВК -41. Згідно характеристики адміністрації колонії в період відбування покарання засуджений вину в скоєному злочині визнав, розкаявся у вчиненні ним злочину. Засуджений 6 разів притягувався до відповідальності, однак, на думку адвоката, дані порушення не є злісними і всі погашені. За час відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 не оголошувались заохочення, а останнє стягнення накладалось 27.09.2015 року, тому у відповідності до ст.134 КВК України засуджений вважається таким, що стягнень не має, негативні відгуки у характеристиці зазначені не об`єктивно та є надуманими, і є не підтвердженими жодними матеріалами особової справи засудженого. Засуджений реалізував програму диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», в Коломийському навчальному центрі № 41 здобув професію «Виробник художніх виробів з дерева», працевлаштований, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, за характером тихий спокійний, зв`язок з рідними підтримує.
Засуджений ОСОБА_6 клопотання свого захисника підтримав, вказав,що що він звертався до начальника колонії із заявою про працевлаштування, однак був працевлаштований тільки у листопаді 2015 року. На даний час він одружений, створив сім`ю і просить задовольнити клопотання,вважає,що став на шлях виправлення.
Прокурор в судовому засіданні подане клопотання заперечив, вказав,що засуджений не довів своє виправлення, йому неодноразово було відмовлено в підготовці матеріалів на умовно-дострокове звільнення. Крім цього порушена сама процедура подання клопотання про умовно-дострокове звільнення,яка передбачена чинним КВК України.
Представник Коломийського ВК-41 в судовому засіданні подане клопотання заперечив та пояснив,що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення,відповідно просить у клопотанні відмовити.
Ознайомившись з матеріалами особової справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6 , які просять задовольнити подане клопотання, пояснення представника Коломийської ВК № 41, який просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання, прокурора, який заперечує проти задоволення вказаного клопотання, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, чи необережний особливо тяжкий злочин.
Таким чином, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засудженого за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як свідчать матеріали справи, на засудженого ОСОБА_6 було накладено 6 (шість) стягнень за порушення порядку та умов відбування покарання, за період з 30 липня 2014 року по 29 липня 2015 року,які погашені в установленому законом порядку. Однак, на думку суду, стягнення за відмову від чергування в ДКДіР та ДІЗО, які накладались тричі та стягнення за порушення внутрішнього розпорядку, яке було накладено один раз (а.с.12-13) є злісними, оскільки дотримання внутрішнього розпорядку та порядку в колонії, де відбувають покарання засуджені, є наріжним каменем процедури відбуття покарання для засуджених, які зобов`язані дотримуватись всіх належно встановлених правил відбуття покарання, що є одним з принципів виховного процесу для засуджених. Суд зауважує,що накладені стягнення не були зняті,а є погашені погашені. Засудженому ОСОБА_6 за час перебування в ВК-41 не було оголошено жодного заохочення за зразкову поведінку та сумлінне відношення до праці.
Згідно характеристик засудженого ОСОБА_6 , які були затверджені 2.02.2016 р. та 04.02.2016 р. (а.c.12,20) і є в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_6 характеризується негативно. За весь період відбування покарання у Коломийській ВК-41, починаючи від серпня 2014 року, засуджений працював на виробництві установи тільки у листопаді та грудні 2015 року по 3 дні, тобто до початку дії ст.81 КК України щодо умовно- дострокового звільнення,що підтверджується довідками про працевлаштування засудженого від 28.01.2016 року,2.03.2016 року,які є в матеріалах справи (а.с.13,22,23). Весь інший час ні до вказаного періоду, ні після вказаного періоду засуджений більше не працював,жодних підтверджуючих документів про це суду не подано.

Як наслідок, рішеннями комісії Коломийської ВК-41 з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення, заміни не відбутої частини покарання більш м`яким та переводу до дільниці соціальної реабілітації від 25.02.2015 року засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України, тобто у переводі до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не стає на шлях виправлення, 20.08.2015 року засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), як такому що не став на шлях виправлення та 04.02.2016 року в умовно-достроковому звільненні (ст. 81 КК України). Дані рішення комісії засуджений ОСОБА_6 не оскаржував ні прокурору, ні до суду.

При прийнятті рішення, про відмову у направленні матеріалів до суду про застосування ст.81 КК України до засудженого ОСОБА_6 , комісія брала до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не за окремо обраний період часу. Також на комісії розглядались всі належні документи, які містяться у особовій справі та характеризують особу засудженого ОСОБА_6 і саме на основі цих документів були зроблені висновки, що поведінка засудженого та його ставлення до праці не є сумлінними, як це вимагає ст.81 КК України.

Згідно виписки з протоколу № 3 від 04.02.2016 року засідання адміністративної комісії з розгляду питань умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 йому було відмовлено у направленні матеріалів до суду для умовно-дострокового звільнення з підстав що засуджений не довів своє виправлення.
Крім цього при вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги наступне.

На засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81 Кримінального кодексу України), відповідний підрозділ виправної колонії, де засуджений відбуває покарання, готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтями 152 та 154 КВК України, та особова справа. Після погодження подання зі спостережною комісією, матеріали направляються до суду.

Однак, питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання в даному судовому засіданні розглядається не на підставі подання Коломийської ВК-41, погодженого зі спостережною комісією, як цього вимагає кримінально-виконавче законодавство, а на підставі клопотання його захисника, що є недотриманням процедурного порядку дострокового звільнення від відбування покарання, передбаченого ст.ст.152,154 КВК України. Даний факт позбавляє можливості спостережну комісію при Коломийській РДА здійснювати громадський контроль за дотриманням законодавства при умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 , а також організувати громадський контроль за його поведінкою протягом невідбутої частини покарання.

Крім того, засуджений ОСОБА_6 має заборгованість за виконавчими листами на загальну суму 203909,33 грн., проте жодної участі у погашенні даної заборгованості не приймає (а.с.13).

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 2300/5 від 04.11.2013 «Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими», яким затверджено «Положення про самодіяльні організації суджених до позбавлення волі», у відділенні соціально-психологічної служби створюються самодіяльні організації засуджених до позбавлення волі, які надаються з ради колективу, самодіяльних секцій та редакції стінної газети. В обов`язок ради колективу засуджених відділення входить сприяння формуванню у засуджених правомірної поведінки та попередженню конфліктів, надання громадської оцінки порушенням засудженими встановленого режиму відбування покарання. Так згідно витягу з протоколу №5 від 25.01.2016 засідання ради колективу засуджених відділення СТІС №4, рада колективу засуджених вирішила не виходити із клопотанням перед адміністрацією колонії, щодо можливості застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_6 (а.с.61).

Згідно п.п.1,2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

Крім цього, суд зауважує, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.04.2016 року було скасовано ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12 березня 2016 року щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 . В даній ухвалі зазначено,що з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами у даному кримінальному провадженні проведено неповно та з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. У відповідності до вимог ч.3 ст.415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
За таких обставин, враховуючи вимоги ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.04.2016 року, у суду відсутні підстави щодо не врахування вищезазначених даних при винесенні даної ухвали.

Суд приходить до висновку, що всі вищезазначені факти свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою своє виправлення, що є єдиною підставою для умовно-дострокового звільнення.

На підставі наведеного, ст.81 КК України, керуючисьст.ст.152,154 КВК України, ст.ст.336,415 ч.3, 537, 539 КПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1