Єдиний унікальний номер 236/2436/13-к
Номер провадження 11/775/15/2016

У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду

Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

розглянула 16 лютого 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника засудженого на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 листопада 2013 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Торське Краснолиманського району Донецької області, громадянин України, українець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий в силу ст. 89 КК України,

засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що 07 липня 2012 року у період часу з 19.00 до 20.26 год., знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , підійшовши до автомобіля «Москвич 412 ИЭ», в якому той знаходився на задньому сидінні, відкрив двері та з метою заподіяння тілесних ушкоджень вдарив молотком потерпілого у область лівого ока, спричинивши йому тяжке тілесне ушкодження, а саме, синці вік, забиті рани верхнього і нижнього віка лівого ока, субкон`юнктивальний розрив склери лівого ока, випадіння оболонок і циліарного тіла лівого ока, розтрощування райдужки, гифема і гемофтальм лівого ока, що викликали за собою повну сліпоту на ліве око і які викликали стійку втрату працездатності на 35%.

В апеляції захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 , не погодившись з вироком суду, просить змінити його у бік пом`якшення, застосувавши щодо ОСОБА_5 ст.. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням. Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував щире його каяття, добровільне відшкодування засудженим заподіяної потерпілому матеріальної шкоди, дані, які характеризують його особу. Також вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги обставини вчинення злочину, на яких наполягає ОСОБА_5 .

До початку судового розгляду прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, відмовився від апеляційних вимог та відкликав свою апеляцію, про що заздалегідь повідомив апеляційний суд.

Будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду апеляції, засуджений ОСОБА_5 і його захисник адвокат ОСОБА_7 до апеляційного суду не прибули без поважних причин і клопотань від них про перенос розгляду справи на інший день не надійшло, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за апеляцією захисника без участі вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення апеляції захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про наявність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, при викладених у вироку обставинах, підтверджений сукупністю доказів, що зібрані у встановленому законом порядку і перевірені в судовому засідання з додержанням вимог кримінально-процесуального закону.

Вина засудженого ОСОБА_5 в умисному заподіянні ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, встановлена судом і підтверджується як показаннями самого засудженого, який не заперечував факт побиття ним потерпілого, так і показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив, що ОСОБА_5 наніс йому удар молотком в око; також вина засудженого підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні очевидців події свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 на вул. Подстепній с. Кіровськ наніс удар в око потерпілому саме молотком, коли той сидів у машині.

Свої показання потерпілий ОСОБА_6 підтвердив при проведенні відтворення обстановки і обставин події, в ході якого вказав на місце скоєння злочину, обставин заподіяння ОСОБА_5 йому тілесного ушкодження, механізм його спричинення; ці показання узгоджуються з висновками судово-медичних експертів, у тому числі комісії експертів, які відносно питання про механізм і локалізацію заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, показання потерпілого, даних ним при проведенні слідчих дій, дійшли висновку про їх спроможність і не виключають спричинення ушкоджень в результаті нанесення удару молотком.

Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 також підтвердили свої показання при проведенні очної ставки з ОСОБА_5 (свідок ОСОБА_8 ) і при відтворенні обстановки і обставин події ( свідок ОСОБА_9 ).

Суд також дослідив і показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які є родичами засудженого, котрі підтвердили твердження ОСОБА_5 про нанесення одного удару потерпілому кулаком у обличчя біля кукурудзяного поля і заподіяння потерпілому тоді ушкодження лівого ока, та визнав їх зацікавленими в результаті справи і їх показання такими, що не відповідають дійсності.

Твердження засудженого ОСОБА_5 про нанесення удару ОСОБА_6 кулаком з наявним на одному з пальців золотим перснем, а не молотком, спростовуються як наведеними вище доказами по справі, так і поясненнями в судовому засіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_12 про те, що саме ушкодження лівого ока потерпілому спричинив ОСОБА_5 біля дому 30 по вул.. Підстепній, а не біля кукурудзяного поля, про що наполягає засуджений. Самого удару не бачила, але бачила, як від автомобіля «Москвич», в якому знаходився спочатку її чоловік, з молотком в руці відходив ОСОБА_5 , а сам потерпілий вже стояв на колінах біля задньої лівої двері цього автомобілю. З лівого ока у нього йшла кров, було таке враження, що око у нього вибито.

З таких причин колегія суддів вважає неспроможними і вимоги апеляції захисника засудженого, який наполягає у апеляції на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 від удару рукою біля кукурудзяного поля, а не при тих обставинах, які встановив і виклав у вироку суд.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно дослідив та проаналізував всі докази по справі і прийшов до вірного висновку, що 07 липня 2012 року ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин при викладених у вироку обставинах наніс потерпілому ОСОБА_6 молотком тяжке тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності на 35 відсотків, а злочинні дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання ОСОБА_5 судом враховані характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, конкретні обставини справи, дані про його особу, добровільне відшкодування потерпілому матеріальну шкоду в сумі 1420 грн. як обставину, що пом`якшує покарання, але достатньо переконливо мотивував не прийняття за обставину, що пом`якшує покарання, заяву ОСОБА_5 про його щире каяття.

Призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень норм кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність зібраних по справі доказів вини засудженого, колегія суддів не вбачає, а тому підстав для скасування чи зміни вироку, пом`якшення покарання або звільнення ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, про що йдеться у апеляції захисника, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 листопада 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляцію захисника - без задоволення.

.

Судді: