Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/468/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004904 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , судимого:

- 26.09.2008 року Кіровським районним судом Кіровограда за ч. 1 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 17.09.2009 року Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч 2. ст. 185, ст.71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 20.03.2013 року Кіровським районним судом м.Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України на 6 місяців арешту;

визнано винуватим та призначено покарання:

-за ч 2 ст. 190 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-за ч 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертизи 245 грн. 52 коп.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) повторно, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) повторно, при наступних обставинах.

02.06.2015 року о 16 год., ОСОБА_8 на АДРЕСА_2 з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, повторно підійшов до знайомої ОСОБА_9 та під приводом здійснення дзвінка попросив у останньої мобільний телефон «НТС 328» вартістю 1550 грн., з сім картою та картою пам`яті які не становлять цінності для потерпілої. Отримавши телефон з місця пригоди зник, телефоном розпорядився на власний розсуд чим спричинив матеріальної шкоди ОСОБА_9 на загальну суму 1550 грн.

Крім того, в період з 08.06.2015 по 19.06.2015 року ОСОБА_8 знаходячись в будинку по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу повторно, таємно, з шафи, викрав золоті речі належні ОСОБА_10 і, зокрема: золотий хрестик 585 проби вагою 1 грам, золотий ланцюжок 585 проби, вагою 1,5 грам, золоту сережку 585 проби вагою 0,5 грам, пару сережок 585 проби вагою 2 грам, обручальне кільце 583 проби вагою 6 грам, золоту каблучку 583 проби вагою 3 грам, золоту каблучку 583 проби вагою 4 грам, золотий ланцюг 583 проби вагою 2 грам, золоту підвіску «козеріг» 583 проби вагою 2 грам, пару сережок зі вставками 583 проби вагою 2 грам., на загальну суму 33250 грн. Та крім того, 15.06.2015 року, знаходячись в у вказаному будинку належному повторно таємно зі шафи викрав 1000 доларів США та 300 євро, що по курсу НБУ складало 28147 грн. 23 коп., належні ОСОБА_10 , а всього викрав майна належного потерпілій на загальну суму 61397 грн. 23 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини та юридичну кваліфікацію своїх дій, просив змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити йому покарання, оскільки призначене покарання не спів розмірне із вчиненим кримінальним правопорушенням та є надто суворим. При призначенні покарання просив врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів та пом`якшуючі обставини, такі як: за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно прияв розкриттю злочину. Вказав, що вибачився перед потерпілими за свої дії. Зазначив, що за розгляду справи зрозумів свою провину та став на шлях виправлення, пообіцяв, що в майбутньому не вчинятиме жодних протиправних дій. Вважає себе абсолютно соціалізованою людиною, таким, що має авторитет серед знайомих та близьких, в суспільстві веде себе адекватно, спокійно, а тому не потребує ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 які просили задовольнити апеляцію обвинуваченого, прокурора про залишення вироку суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимог змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинена повторно, та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, судимості є непогашеними, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував, тривалий час знаходився у розшуку та після першого епізоду скоєння злочину не зупинився, продовжував скоювати кримінальні правопорушення, що вказує на те, що останній вперто не бажає стати на шлях виправлення. Врахував пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та повне визнання вини, відсутність обтяжуючих обставин та на переконання колегії суддів правильно призначив останньому покарання за вчинені кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі із реальним відбуванням покарання в умовах ізоляції від суспільства, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, та буде відповідати меті покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо не врахування судом першої інстанції ступеню тяжкості вчинених злочинів та пом`якшуючі обставини і, зокрема те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно прияв розкриттю злочину є безпідставними і необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження (Т.1 а. с. 176) наявна характеристика на обвинуваченого ОСОБА_8 , надана за місцем його проживання, яка в повній мірі врахована судом першої інстанції під час винесення вироку. Також, судом першої інстанції в повній мірі враховано пом`якшуючі обставини визнання вини та щире каяття.

Крім того, безпідставними є доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо наявності авторитету серед знайомих та близьких, та того, що в суспільстві він веде себе адекватно, спокійно, а тому не потребує ізоляції від суспільства чому не надав оцінку районний суд. Так, судом першої інстанції в повній мірі враховано, що ОСОБА_8 неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, належних висновків для себе не зробив, тривалий час знаходився в розшуку та після першого епізоду скоєння кримінального правопорушення не зупинився, продовжував скоювати інші кримінальні правопорушення.

Усні доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни рішення суду першої інстанції та пом`якшення покарання у зв`язку із тим, що у нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей є необґрунтованими, оскільки як встановлено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 одружився під час того як був затриманий по даному кримінальному провадженню та перебував у місцях попереднього ув`язнення, він не є батьком дітей, їх не всиновлював, батьком є інша особа - ОСОБА_11 , який і записаний батьком у свідоцтвах про народження дітей.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що навіть з урахуванням пом`якшуючих обставин, та наданої до суду апеляційної інстанції позитивної характеристики, підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.ст. 69,75 КК України та пом`якшення покарання останньому відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
Разом із тим, враховуючи те, що судом зараховано у строк попереднього ув`язнення обвинуваченому із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два днів позбавлення волі, з моменту затримання - 28.01.2016 року, але не зазначено, що зарахуванню підлягає строк попереднього увязнення з моменту затримання до набрання вироком законної сили, тому в цій частині вирок підлягає зміні.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» слід зарахувати обвинуваченому один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 28.01.2016 року по день набрання вироком законної сили, тобто до 25.08.2016 року, включно, оскільки вказаний термін останній перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що на підставі ч.2 ст.404 КПК України вирок суду слід змінити в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування обвинуваченому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з моменту затримання останнього і до набрання вироком законної сили, включно, в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2016 року стосовно ОСОБА_8 - змінити.

На підставі ч.2 ст.404 КПК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з дня затримання - 28 січня 2016 року по день набрання вироком законної сили - 25 серпня 2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4