Роздільнянський районний суд Одеської області
_______________________________________________________________________________________________

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
511/3245/15-к

Номер провадження: 1-кп/511/47/16

21 липня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого та законного представника неповнолітнього потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна матеріали кримінального провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петро-Євдокіївка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, маючого незакінчену середню освіту закінчив 9 класів, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000028 від 07.08.2015року, -

ВСТАНОВИВ:
06 серпня 2015 року біля 17 год. обвинувачений ОСОБА_4 , після скоєння ДТП, на грунті раптово виниклих особисто неприязних відносин, перебуваючи на перехресті вулиці Леніна та вулиці Котовського в м. Роздільна Одеської області, наніс декілька ударів руками та мотоциклетним шоломом по голові та обличчю ОСОБА_6 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального злочину не визнав повністю, спростовуючи свою провину як у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди так і в нанесенні ударів потерпілому. Спочатку обвинувачений суду пояснив, що він взагалі не винен як в скоєнні ДТП, оскільки потерпілий виїхав на дорогу та сам врізався в обвинуваченого, так і в побитті потерпілого. Окрім того вказував, що він навпаки намагався допомогти хлопцю викликати швидку допомогу, але потерпілий відмовився. Надалі приїхав дідусь потерпілого та почав шарпати обвинуваченого, намагався вчинити бійку, тому він вважав що він сам є потерпілим та дуже здивувався коли через два місяця його викликали в поліцію, де він дізнався що на нього написана заява по вказаним подіям. Стверджував, що ОСОБА_9 не бив ні руками ні шоломом. На протязі судового розгляду обвинувачений змінив свої пояснення та надалі вказував про те, що коли він намагався допомогти потерпілому, утримуючи шолом на зігнутому лікті, може необережно зачепив останнього та у нього утворилися вказані ушкодження. Вважав себе не винним.

Суд вважає, що обвинувачений заперечує свою вину з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, його ствердження судом до уваги не приймаються, оскільки повністю підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема поясненнями потерпілого та свідків, а також оголошеними по справі письмовими доказами.

Так, в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що 06.08.2015р. він їхав на велосипеді з центру м. Роздільна в бік с.Н.Чобручи, коли він проїхав перехрестя вулиць Леніна та ОСОБА_11 його збив мопед. Надалі ОСОБА_12 підійшов до нього, почав кричати та бити його шоломом по голові. Підійшли незнайомі люді та намагалися захистити його та відтягнути ОСОБА_12 від нього, потім йому стало погано та він втратив свідомість. Надалі приїхала швидка допомога та міліція, його відвезли в лікарню. Пояснював, що коли він впав після зіткнення у нього були садна та подряпини на лікті та стегні з лівої сторони, а потім ОСОБА_12 наніс один удар кулаком в області обличчя та розбив йому губу, надалі декілька разів вдарив його шоломом по голові, розбив йому окуляри.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 суду пояснив, що 06.08.2015р. йому подзвонив син ОСОБА_6 та сказав що сталося ДТП його збили. Коли він приїхав на місце ДТП, то побачив там ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , котрий був в збудженому агресивному стані та всім погрожував. Він побачив у сина наступні ушкодження розбиту губу, подряпини та крововиливи. Приїхала швидка допомога та ГАІ, сина направили до лікарні, а потім вони поїхали до міліції та написали заяву. Надалі йому розповідали очевидці подій, що обвинувачений не тільки збив його сина на велосипеді, але потім ще й побив і руками і шоломом.

Свідок ОСОБА_14 , яка була очевидцем подій суду пояснила, що вона самого ДТП не бачила, а тільки бачила як ОСОБА_12 підійшов до хлопчика, котрий лежав на дорозі, та декілька разів вдарив останнього шоломом в підборіддя та по голові. Вона особисто бачила 2 удара шоломом, потім прохожі намагалися захистити хлопця та відтягнути ОСОБА_12 від нього, а ОСОБА_9 сів на узбіччя, закривав обличчя та намагався уникнути ударів, у нього було ушкоджено коліно та рука, йшла кров з губи. Стверджувала, що події відбувалися в напрямку руху в сторону с.Н.Чобручі. Надалі її викликали до міліції, де вона впізнала ОСОБА_12 як особу, яка побила хлопця.

Свідок ОСОБА_15 , який був очевидцем подій суду пояснив, що коли він в той день їхав на автомобілі з ОСОБА_16 то побачив, як на перехресті вулиць Леніна та ОСОБА_11 (в бік с. Н.Чобручі) мотоцикл спочатку трохи обігнав велосипед, а потім збив його; надалі мотоцикліст побіг до велосипедиста та почав його бити шоломом по голові. Коли він побачив як хлопець почав бити дитину, він вийшов з машини та намагався припинити побиття, було дуже багато людей, які також робили спроби відтягнути чоловіка від хлопця, але ОСОБА_12 був в агресивному стані.

Свідок ОСОБА_16 , який був очевидцем подій суду за допомогою відео конференції суду пояснив, що коли він їхав на автомобілі разом з ОСОБА_17 по вул. Котовського в бік Бокалове в м. Роздільна та зупинився на зебрі, то побачив, як на перехресті вулиці Котовського та Леніна мотоцикліст збив велосипедиста. Хлопчик сів на узбіччя дороги, а мотоцикліст вихватив шолом та почав його бити по голові. Коли вони все побачили та зрозуміли що дитині треба допомога, то ОСОБА_17 вийшов з машини, а він відігнав машину з перехрестя та також пішов до місця події. Наполягав, що події відбувалися на вул. Леніна в бік с.Н.Чобручи та він бачив що ОСОБА_12 не один раз вдарив хлопця по голові шоломом.

Допитаний в якості свідка захисту свідок ОСОБА_18 , який є батьком обвинуваченого, суду пояснив, що він особисто учасником подій не був, але йому все розповів син. Вказував, що відразу після того як все сталося йому на телефон подзвонив син та сказав, що сталося ДТП, але постраждалі відсутні; син казав, що його побили ОСОБА_9 , які йому погрожували. Він особисто викликав ОСОБА_19 , місяця через два сина викликали до міліції. Вважав сина не винним ні в ДТП ні в побитті.

Та свідок захисту ОСОБА_20 суду пояснив, що він в той день працював на хлібовозці та коли їхав по вул.Леніна в бік центру, то попереду нього їхав велосипед, легковий автомобіль та мотоцикл. Коли вказана машина обігнала велосипедиста, стався удар велосипедист впав. Мєдвєдь, який керував мотоциклом, підійшов до велосипедиста та підняв його, потім підійшов іншій чоловік та почав шарпати ОСОБА_12 . Стверджував, що події відбувалися влітку 2016 року, біля 2 місяців тому.

Експерт ОСОБА_21 суду пояснив, що він проводив експертне дослідження ОСОБА_6 та виявив у нього струс головного мозку, крововиливи та садна. Свій висновок підтримав у повному обсязі. Зазначав, що оскільки знімки надсилалися на консультацію до м. Одеса, тому експертиза була проведена так довго. Вказував, що оскільки потертостей на саднах виявлено не було, та ушкодження на потерпілому були з різних частин тіла з ліва та с правого боку, тому крім пошкоджень, які утворилися він падіння в результаті ДТП не виключається можливість наявності ушкоджень від нанесення ударів. Зазначав, що всі наявні у потерпілого ушкодження він детально відобразив в своєму висновку, який відповідав дійсності. Окрім того суду пояснив, що наявні протиріччя в картці виїзду швидкої медичної допомоги та його висновку дуже легко пояснюються, оскільки мета швидкої допомоги врятувати життя та надати допомогу, а не фіксувати всі наявні ушкодження.

Суд не приймає до уваги пояснення свідка захисту ОСОБА_20 , оскільки вказаний свідок суду пояснив, що він був очевидцем зазначених подій та нібито все особисто бачив, але суд звертає увагу, що вказана особа в судовому засіданні навіть місце скоєння ДТП та напрямок руху транспортних засобів вказувала не вірно (зі слів по вул. Леніна в сторону центру), зазначала, що події відбувалися два місяця тому влітку 2016 року, тому у суду відсутні підстави визнавати вказані свідчення в якості належного доказу.

Окрім того, суд вважає, що пояснення свідка ОСОБА_18 також не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки останній суду пояснив, що очевидцем подій він особисто не був, але йому все відомо зі слів обвинуваченого, який є його сином. Оскільки вказаний свідок очевидцем подій не був та він є батьком обвинуваченого, тому суд відноситься до його пояснень критично, т.я. він є зацікавленою особою по вказаному кримінальному провадженню.

Судом у порядку ч.6 ст.22 КПК України було створено належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема були приєднані до матеріалів провадження письмові докази, надані захистом та допитані всі свідки захисту, окрім того судом був досліджений відеозапис місця події від 06.08.2015р., але всупереч загальним засадам кримінального провадження, сторона захисту своїм правом щодо змагальності не скористалася та інших доводів щодо відсутності провини обвинуваченого на протязі двадцяти судових засідань, суду не надала.

Таким чином судом достовірно встановлено із показань потерпілого та всіх свідків обвинувачення про те, що дійсно 06.08.2015 року біля 19-00год на вул. Леніна в м. Роздільна, ОСОБА_4 , керуючи мопедом «Мустанг» спочатку порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , а потім після ДТП декілька разів вдарив потерпілого руками та мотоцилетним шоломом по голові та обличчю, оскільки протиріч вказані пояснення всіх учасників події не мають, підстав для наклепу на обвинуваченого судом не встановлено, а тому судом повністю приймаються до уваги, оскільки вони крім того повністю узгоджуються з наданими та дослідженими судом і письмовими доказами.

Так, згідно заяви ОСОБА_7 від 06.08.2015р., останній звернувся до міліції та зазначав, що саме ОСОБА_4 06.08.2015р. причинив тілесні ушкодження його неповнолітньому сину ОСОБА_6 , вдаривши останнього декілька разів руками та мотоциклетним шоломом в область голови (а.с. 89).

За даним фактом 07.08.2015р. зазначені відомості були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №000028 з правовою кваліфікацією ст. 125 ч. 2 КК України (а.с.88).

Факт того, що потерпілий ОСОБА_6 є неповнолітнім, підтверджується свідоцтвом про народження, згідно до якого останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 90)

ОСОБА_6 пройшов судове-медичне обстеження, згідно якого в нього виявлені по одному кровопотьоку в середній треті правого плеча і правого стегна, які могли бути спричинені саме 08.10.2014р. за результатами впливу тупими предметами (предметом) (а.с. 68).

Наявність тілесних ушкоджень у потерпілого підтверджується висновком судово-медичної експертизи №201, згідно якого у ОСОБА_6 були виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, садна в області перенісся та лівої подглазничної області, а також в області верхньої губи справа; садна в області лівого ліктьового суглобу, крововиливи на спині зліва та в області верхньої треті лівого стегна. Дані ушкодження заподіяні, можливо в указаний вище період часу 06.08.2015 року, в результаті впливів тупими предметами. Виявлені у ОСОБА_6 ушкодження не відносяться до небезпечних для життя; закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку тягне розлад здоров`я протягом більше 6 днів, але не більше 21 дня та по вказаній кваліфікуючий ознаці відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.с.91-92).

Даний висновок експертизи повністю узгоджується з іншими доказами по справі в тому числі і показаннями всіх свідків і потерпілого та свідчить про те, що у ОСОБА_6 дійсно були виявлені тілесні ушкодження, які були спричинені саме 06.08.2015р.

Крім того, в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 вказаний висновок повністю підтвердив та пояснив, що наявність у потерпілого саден та крововиливів на різних сторонах обличчя (зліва та справа) вказує на той факт, що зазначені ушкодження не могли бути спричинені тільки за результатами ДТП або падіння з велосипеду.

Не спростовують наявність у потерпілого ушкоджень і надані захистом документи лист ЦРЛ від 13.01.2016р. та картка виїзду швидкої медичної допомоги від 06.08.2015р., згідно яких вбачається, що на місце ДТП виїжджала фельдшер Роздільнянської підстанції ВП «Великомихайлівська станція екстреної (швидкої) допомоги» ОСОБА_22 , яка при попередньому медичному огляді у ОСОБА_6 встановила наступні тілесні ушкодження: садна лівого ліктьового суглобу, в області верхньої губи набряк м`яких тканин з боку слизової; після огляду потерпілий був доставлений до ЦРЛ (а.с. 58-59).

Також, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27.11.2015р., з фото таблицею, свідок ОСОБА_14 вказувала, що вона впізнає ОСОБА_4 як особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.с. 93-97).

Ставити під сумнів зазначений доказ у суду немає підстав, оскільки зазначена слідча дія була проведена у відповідності до вимог КПК України та за участю понятих, заперечень щодо допустимості зазначеного доказу суду не надавалося, тому суд вважає, що зазначений доказ приймається до уваги.

Окрім того, вина обвинуваченого також підтверджується і матеріалами адміністративної справи № 511/833/16п, провадження 3/511/299/16, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та відеозаписом подій, згідно яких чітко вбачається, що велосипед та мопед рухалися в одному напрямку, по одній і тій же дорозі та на перехресті мопед вчинив наїзд на велосипедиста.

Згідно постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.04.2016 року зміненою постановою апеляційного суду Одеської області від 01.06.2016р. вбачається, що ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито у зв`язку зі ст. 38 КУпАП - з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вказані рішення суду, які набрали законної сили, у відповідності до ст. 90 КПК України мають преюдиціальне значення для суду.

Разом з цим судом не приймаються до уваги доводи захисту в частині того, що потерпілий сам винний в ДТП т.я. порушив правила дорожнього руху їхав в навушниках та в окулярах, тому тягар відповідальності повинен бути покладений також і на нього, оскільки вказані доводи повністю спростовуються письмовими доказами по справі, а саме - матеріалами адміністративної справи, згідно яких винним в скоєнні ДТП визнаний саме обвинувачений.

Крім того, посилання захисту на той факт, що тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися в той час, коли ОСОБА_4 , намагаючись після ДТП допомогти потерпілому та утримуючи шолом на зігнутому лікті, необережно декілька разів його вдарив, суд також вважає не спроможними, оскільки очевидці подій - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому засіданні вказані пояснення спростували, надавши аналогічні пояснення, що вони бачили як обвинувачений навмисно шоломом бив потерпілого після ДТП по голові.
Таким чином, суд приходить до висновку, що всі доводи захисту та обвинуваченого повністю спростовані матеріалами кримінального провадження тому підстави для виправдання обвинуваченого у суду відсутні.

Разом з цим, суд вважає, що всі наявні докази обвинувачення по справі показання потерпілого, його законного представника та свідків очевидців події та письмові докази повністю узгоджуються між собою щодо місця вчинення злочину, присутності осіб на місці події та механізму заподіяння тілесних ушкоджень; всі досліджені докази протиріч не мають; крім того наявність тілесних ушкоджень в тих місцях, куди за словами потерпілого та всіх свідків бив обвинувачений, підтверджуються висновком експертизи; підстав для обмови обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням вищенаведеного, суд повністю приймає до уваги докази обвинувачення, оскільки вони є належними, допустимими та відкритими; заперечень з боку захисту та обвинуваченого з вказаного питання суду не надавалося.

Тому судом робиться висновок, що на підставі вищенаведених доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_4 навмисно спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, давши оцінку всім доказам в сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, оскільки останній дійсно вчинив навмисне легке тілесне ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, яке правильно кваліфіковане за ст.125 ч.2 КК України .

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

Так, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Окрім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем фактичної реєстрації де останній час не проживає, не працює та офіційного джерела доходів не має, будучи працездатним, скоїв злочин щодо неповнолітнього.

Також судом враховується поведінка обвинуваченого, що передувала злочину - після скоєння ДТП допомогти неповнолітньому потерпілому не намагався, а продовжував вчиняти протиправні дії; та поведінка після вчинення злочину - вину не визнає, спроб попросити вибачення у потерпілого та відшкодування шкоди - не робив, а навпаки намагався вплинути на учасників провадження, зокрема на потерпілу сторону, шляхом запрошення на судове засідання добровільного громадського угрупування.

Тому при призначенні покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину, враховуючи відсутність як пом`якшуючих так і обтяжуючих покарання обставин, враховуючи думку потерпілої сторони щодо необхідності призначення покарання винному у вигляді громадських робіт, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді громадських робіт, передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки призначення більш м`якого покарання не можливе у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого офіційного джерела доходів, та вказане не буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Накладення на обвинуваченого інших видів покарання, передбачених санкцією інкримінованої статті, вважаю таким, що не буде відповідати характеру вчиненого та особі винного, який не розкаюється у вчиненому і навіть в судовому засіданні намагався перекласти тягар відповідальності на потерпілого.

Що стосується заявленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову про відшкодування збитків завданих злочином та стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1358, 11грн та моральної шкоди в розмірі 20000 грн., суд вважає таким, що підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Так, статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим визнається особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1358, 11грн, суд вважає, що з урахуванням встановлених судом обставин з обвинуваченого на користь цивільного позивача, на підставі ст. 1166 ЦК України, підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 338, 11 грн (246,26+91,85) - розмір витрат підтверджених чеками про купівлю ліків та проведення досліджень (а.с. 29).

Що стосується позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі однієї тисячі гривень, які були витрачені на доставку та зберігання велосипеду на штраф майданчик, то суд вважає, що вказана матеріальна шкода не є збитками в розумінні збитків завданих злочином, але вона має відношення до факту ДТП та питання про можливе відшкодовування повинно окремо розглядатися за правилами ЦПК України не в рамках кримінального провадження, тому в цій частині позовні вимоги слід залишити без розгляду.

Окрім того, згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, при наявності її вини.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня та форми вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань цивільного позивача потерпілого по справі, який двічі на день постраждав від дій обвинуваченого та отримав тілесні ушкодження спочатку в результаті ДТП, а потім побиття та приймаючи до уваги матеріальне становище обвинуваченого, який не працює, особистого доходу не має, а тому з врахуванням доведеності, розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює моральну шкоду завдану позивачу в розмірі 2000 грн., в іншій частині позову суд вважає необхідним відмовити.

Судові витрати відсутні. Речові докази не приєднувались. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петро-Євдокіївка Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 04.03.2008р. Роздільнянським РВ ГУМВС України в Одеській області; ІПН НОМЕР_2 ), проживаючого по АДРЕСА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 338, 11 грн (триста тридцять вісім гривень одинадцять копійок) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень.

Іншу частину позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1