Справа №489/5344/16-к 03.11.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року, якою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барівна Могилів Подільського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України,
- обрано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою до 24 листопада 2016 року до 14 год. 40 хв., без визначення розміру застави.
секретаря ОСОБА_6
захисника ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
Провадження № 11-сс/784/460/16 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_1 .
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано необгруновано, так як матеріали провадження не містять доказів, які б доводили його причетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення поза розумним сумнівом. На думку захисника, жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ст.187 КК України, окрім вилучених у нього речей, немає. Також вказує на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що судом при обрані запобіжного заходу не враховано дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має матір похилого віку, яка перебуває на його утриманні. В той же час, захисник посилається на те, що в ході судового розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри в скоєні інкриміновано кримінального правопорушення та наявність існування ризиків, однак не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.
3. Встановлені слідчим суддею обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 25.10.2016 року о 13 год. 20 хвилин за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на ділянці місцевості розташованої біля будинку №34 по вул. Залізничній в м. Миколаєві, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном на ОСОБА_10 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Умисно, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням ножа, вони заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме мобільним телефоном марки «Nokia», вартістю 300 грн., в якому знаходились дві сім-карти операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайф», гаманцем чорного кольору, вартістю 150 грн. та курткою чорного кольору, вартістю 300 грн., а всього на загальну суму 1035 грн. Після чого з місця події зникли, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд.
25.10.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.
27.10.2016 року слідчий СВ Інгульского ВП ГУНП України в Миколаївській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Мотивуючи необхідність обрання такого запобіжного заходу, слідчий послався на доведеність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого корисливого злочину та на те, що у разі визнання винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, йому загрожує покарання строком до 10 років позбавлення волі. Також зазначав, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, що у сукупності свідчить про ризики вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень. Вказував також на те, що ОСОБА_5 не працює та не має стійких соціальних зв`язків.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєні кримінального правопорушення і наявні достатні підстави вважати про існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме що він може вчинити інші кримінальні правопорушення.
4. Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника ОСОБА_4 на підтримку доводів апеляційної скарги; думку прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін; вивчивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вказані вимоги закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були дотримані.
Так, слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого корисливого кримінального правопорушення, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в скоєні кримінального правопорушення підтверджується даними, що містяться: в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 , який зазначив про те, що на нього було скоєно розбійний напад та впізнав одним із нападників ОСОБА_5 ; в протоколі обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , у якого були знайдені речі, які належать потерпілому; в протоколі обшуку місця події, на якому було знайдено светер одного із нападників; в протоколах допиту ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які були свідками того, як потерпілий впізнав одним із нападників підозрюваного; в протоколі допиту свідка ОСОБА_13 , який бачив ОСОБА_5 в одежі, яка за описом належить потерпілому.
Таким чином, доводи захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, є безпідставними.
Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 спростовує вказані нею попередні доводи щодо необґрунтованості підозри відносно ОСОБА_5 та зазначає, про те, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, однак не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може їм запобігти.
Однак, такі доводи захисника також є неспроможними.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя правильно встановив, що надані до суду докази доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого корисливого кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати про існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме, що, знаходячись не ізольованим від суспільства на період досудового розслідування ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення.
До такого висновку слідчий суддя обгрунтовано прийшов, враховуючи не тільки тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, але й те, що ОСОБА_5 характеризується негативно, не працює, постійного джерела доходів немає, стійки соціальні зв`язки в нього відсутні. Крім того, хоча ОСОБА_5 не судимий в силу ст.89 КК України, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини.
Посилання апелянта на те, що судом при обрані запобіжного заходу не враховано, що на утриманні ОСОБА_5 перебуває матір похилого віку, є необґрунтованими та матеріалами провадження не підтверджуються.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийняв вірне рішення про застосування саме такого виду запобіжного заходу, без визначення розміру застави, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України.
Підстав для скасування ухвали суду та застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд,-
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року, якою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 листопада 2016 року до 14 год. 40 хв., без визначення розміру застави, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3