Справа № 465/1001/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/892/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м.Львова від 04 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Франківського районного суду м. Львова від 04 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у вигляді громадських робіт строком на 60 годин. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 1515 грн. 04 коп. та моральну шкоду в сумі 40000 грн., а всього 41515 грн. 04 коп.

Згідно з вироком суду 28.12.2015 року о 16 год.00 хв. обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні кафе «Оксана», що по вул. Городоцька, 207 у м. Львові, діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, протягом 30 хвилин, наносила удари руками та ногами по тілу ОСОБА_8 . В результаті вказаних дій ОСОБА_6 , згідно висновку експертизи № 2256 від 29.12.2015 року, у потерпілої ОСОБА_8 виявлено синець на лівій руці, садна на правій руці, які утворилися від дії тупих предметів та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

На вказаний вирок обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи вину та кваліфікацію своїх дій, просить оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання змінити та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити їй покарання у виді штрафу в межах санкції статті та звільнити від сплати моральної шкоди за безпідставністю.

Обвинувачена ОСОБА_6 на підтримання своїх апеляційних вимог зазначає, що згідна відшкодувати потерпілій завдану матеріальну шкоду, однак зовсім не погоджується з призначеним розміром моральної шкоди. Вважає суму моральної шкоди надмірною та необґрунтованою, ступеню тяжкості скоєному злочину. Апелянт звертає увагу суду на той факт, що в неї на утриманні є неповнолітня дочка, вона є одинокою матір`ю без будь якої сторонньої допомоги, а призначена сума моральної шкоди є для неї не підйомною.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_9 та обвинувачена ОСОБА_6 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити.

Прокурор та потерпіла ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та просили вирок суду залишити без змін.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та обвинуваченої ОСОБА_6 , вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні злочинного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і в апеляційній скарзі обвинуваченої не оспорюється.
Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено призначення покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Суд першої інстанції призначив покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин, тобто в межах визначених санкцією ч.1 ст.125 КК України, що відповідає вимогам ст.56 КК України.
Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України у межах, встановлених у санкції статті, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими покликання обвинуваченої, що призначений розмір моральної шкоди є надмірним та необґрунтованим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, повністю погодилася відшкодувати завдану матеріальну шкоду, що є обставинами які пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
Крім цього, судом встановлено, що внаслідок дій обвинуваченої ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 було нанесено синці та садна, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що підтверджується висновком експерта №2256 від 29.12.2015 року. На лікування потерпілої ОСОБА_10 було затрачено кошти, а саме 1515 грн.04 коп., що підтверджено товарними чеками.
Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_8 , яку вона подала до суду першої інстанції, моральна шкода, що була завдана їй ОСОБА_6 полягає у спричиненні моральних та фізичних страждань, які позначили негативні зміни у її житті, а саме:щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, порушення сну, неприємні сновидіння,емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниження гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. розмір завданої шкоди потерпіла оцінила у 50 000 тис. грн. (а. с. 14).
Задовольняючи цивільний позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відшкодування на користь ОСОБА_8 40000 тис. грн. моральної шкоди. При цьому місцевий суд належним чином не обґрунтував саме такий розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню.
Відповідно до абзацу 2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи за якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
В п.9 вищевказаної постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характери та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характери немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що при задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 в розмірі 40000 грн. суд першої інстанції не дотримався зазначених вище рекомендацій Пленуму Верховного Суду України і не в достатній мірі дослідив у чому саме полягає завдання ОСОБА_8 моральної шкоди, і чи є обґрунтований саме такий її розмір, чим допустив порушення кримінального процесуального закону. Оскільки всупереч вимогам ч.3 ст.374 КПК України суд першої інстанції у своєму вироку не зазначив обґрунтованих підстав для задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 40000 грн., тому в цій частині вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині зменшення розміру моральної шкоди, в решті вирок суду слід залишити без змін.
З врахуванням ступеня тяжкості отриманих потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та пов`язаних з цим тривалості фізичних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості колегія суддів вважає, що суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 слід зменшити до 10000 грн..
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Франківського районного суду м.Львова від 04 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині задоволення цивільного позову змінити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 1515 грн. 04 коп. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Головуючий :

Судді :