Номер провадження: 11-сс/785/1147/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2016 року по кримінальному провадженню №0005914від 01.08.2016 року,-

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Роздільнянського району, с. Кірове, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0005914 від 01.08.2016 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за наступних обставин.

01.08.2016, приблизно о 02:10 год., ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знаходились на території скверу «ім. Томаса» в м. Одеса, де помітили незнайомих їм раніше ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які відпочивали разом в даному парку.У вказаний час ОСОБА_15 вступив в злочинну змову із ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , направлену на заволодіння чужим майном ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яке знаходилось у них.

Розуміючи, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 фізично не достатньо розвинуті, а тому не зможуть ефективно протистояти нападу, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вирішили, що для безпечного для них заволодінням чужим майном достатньо буде погрозити застосуванням насильства щодо потерпілих при цьому використовуючи чисельну перевагу, закрити їм шляхи відходу, а в разі відмови останніх віддати належне їм майно, напасти на них, шляхом нанесення останнім тілесних ушкоджень, що призведе до втрати орієнтації потерпілих та надасть можливість безпечно та безперешкодно обшукати їх одежу з метою виявлення цінного майна, яким можливо заволодіти.

Діючи з вказаною метою, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підійшли до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і почали провокувати конфліктну ситуацію, в ході якої вимагали від останніх віддати належні їм мобільні телефони, попередивши, що в разі їх відмови виконати вказані дії, то до них буде застосовано фізичну силу.

Не бажаючи одразу віддавати своє майно ОСОБА_14 заступившись за дівчину ОСОБА_13 , намагався заспокоїти нападників, але ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , користуючись чисельною перевагою, закривши їм шляхи відходу, почали ще наполегливіше висловлювати погрози життю та здоров`ю потерпілих, при цьому ОСОБА_9 тримаючи сумку руками, яка знаходилась на його поясі, почав погрожувати застосуванням пістолету, хоча у останнього його не було. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 сприймаючи як реальну погрозу їхньому життю та здоров`ю, так як від всіх оточуючих лунали погрози фізичним насиллям в разі відмови видати нападникам належне потерпілим майно. Під даною погрозою потерпілі дістали з карманів свої мобільні телефони, а саме телефон ОСОБА_14 марки «Леново К-900», сірого кольору в металевому корпусі, вартістю 1000 гривень, та телефон ОСОБА_13 марки «Мейзу М2» білого кольору, вартістю 3500 гривень, та останні відібрав ОСОБА_11 , які передав своїм товаришам. Після чого ОСОБА_12 почав обшукувати сумку ОСОБА_14 , звідки витягнув зарядний пристрій до телефону, чорного кольору та навушники білого кольору, загальною вартістю 200 гривень, та поклав до себе у карман.

В результаті вказаних злагоджених дій, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , заволоділи майном потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , чим спричинили їм матеріальний збиток на загальну суму 4700 гривень.

01.08.2016 року ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, та того ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді. Адвокат зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, хворіє на тяжку хворобу, а матеріали справи не міститься будь-яких доказів, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України. Адвокат зазначає, що ризики зазначені в клопотанні слідчого, в дійсності не існують.

У відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проводиться за відсутністю підозрюваного ОСОБА_9 , який не заявляв клопотання бути присутнім в судовому засіданні апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката, яка підтримала апеляційну скаргу та просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту; позицію прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги адвоката та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін; обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судовогопровадження; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухваливстановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 навмисного тяжкого злочину, за яке законом передбачено позбавлення волі до 10 років. Слідчий суддя прийшов до висновку про те, що: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно вплинути на свідків та потерпілих.

Як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказав слідчий в своєму клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, у даному кримінальному провадженні існує необхідність у запобіганні спробі підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, продовжити злочинну діяльність та перешкоджати кримінальному провадженню.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходута обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду на законних підставах не визначив йому розмір застави, що відповідає вимогам ч.4 ст.183 КПК України, у зв`язку з тим, що злочин вчинено із погрозою застосування насильства.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які б слугували перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено не було.

Апеляційний суд вважає, що обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, враховуючи обставини справи, наявність реальних ризиків невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що слідчим суддею не врахований стан здоров`я підозрюваного та діагноз зазначений в медичних документах датованих червнем 2014 року, оскільки будь-яких документів щодо стану здоров`я підозрюваного на теперішній час, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою, захисником, слідчому судді та апеляційному суду надано не було.

Що стосується доводів захисника про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання його родичів, які мають постійне місце проживання в місті Одесі, то вони є необґрунтованими, оскільки захисник не надав апеляційному суду будь-яких документів, які б підтверджували ці доводи, а в матеріалах судової справи такі документи також відсутні.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи захисника підозрюваного про необґрунтованість клопотання про обрання відносно його підзахисного міри запобіжного заходу та незаконність ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного, а тому ухвала слідчого судді є вмотивованою та законною.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183,193, 376, 404, 405,419,422,424,532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2016 року по кримінальному провадженню №0005914, якою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днівщодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного судуОдеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_17