АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_6 , який народився у 1976 році в червні 23 числа, уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 01 березня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року подані апеляційні скарги, в яких:

-обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що кримінальне провадження було сфальсифіковане працівниками Синельниківської поліції, що вирок суду підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону;

-прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 витрати на проведення судово-хімічної, судово - трасологічної та судових експертиз волокон та волокнистих матеріалів в сумі 3 070 гривень 80 копійок на користь держави.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 124, 374 КПК України, в резолютивній частині вироку не зазначив, що з обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно стягнути витрати за проведення експертиз, які були проведені в НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме: за проведення судово-хімічної експертизи № 70/10-568 від 27 березня 2015 року, вартість проведення якої згідно довідки проведення експертизи в кримінальному провадженні складає 614 гривень 40 копійок; за проведення судово-трасологічної експертизи № 70/01-151 від 12 березня 2015 року - 1 227 гривень, 60 копійок; за проведення судової експертизи волокон та волокнистих матеріалів № 70/13-582 від 25 березня 2015 року - 614 гривень 40 копійок; за проведення судової експертизи волокон та волокнистих матеріалів № 70/13-583 від 25 березня 2015 року - 614 гривень 40 копійок;

-потерпіла ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом першої інстанції було неодноразово відмовлено в задоволенні клопотання захисту про встановлення механізму скоєння вбивства двох людей, який так і не було встановлено; також судом відмовлено в задоволенні клопотання про встановлення дійсності предметів злочину, які були визнані речовими доказами по справі, оскільки на ножі та мотузці (яких не було вдома у бабці) немає відбитків пальців обвинуваченого ОСОБА_6 , не встановлено чи дійсно кров на речах належить потерпілій, чи це кров обвинуваченого.

Зазначає, що ні суд, ні прокурор ніяким чином не відреагували на постійні твердження обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що його катували та неодноразово били працівники міліції і наявність свіжих тілесних ушкоджень у обвинуваченого підтверджено при прибутті його до СІЗО № 3 та чітко видно на відеоматеріалах, досліджених в суді.

Також зазначає, що суд у вироку безпідставно посилається на показання непрямих свідків, прямі свідки по справі нічого суду не повідомили, а лише висловили свою думку з приводу справи та дали характеристику обвинуваченого.

Вважає, що у ОСОБА_6 не було умислу вбивати свою бабусю та матір, тому що він психічно здорова і неагресивна людина, сварок між ними не було, він ніколи не підіймав руку ні на матір, ні на бабцю, на взятий ним кредит у банку він не звертав увагу, тому що гроші платили всі разом, крім того, обвинувачений жив за допомогою та на кошти потерпілих, також у нього не було сенсу просити бабусю продати будинок, оскільки їй будинок не належав, також не було сенсу шукати гроші в будинку, оскільки обвинувачений добре знав, що пенсію матері приносили 5 числа на адресу по АДРЕСА_3 .

Вказує, що в судовому засіданні нею було зроблено заяву і звернуто увагу судової колегії, що вона бажає висловити свою позицію по справі саме в судових дебатах, проте судова колегія закінчила судовий розгляд в її відсутність, навіть не повідомивши її про судові дебати.

Також вказує, що дана справа стосується життя її найближчих рідних людей матері та бабусі, і вона понад усе зацікавлена в покарання злочинця, і якщо будуть дійсні докази і якщо ним виявиться її брат ОСОБА_6 , вона погодиться з вироком суду про суворе покарання, але на даний час, не бачить доказів вини ОСОБА_6 ;

-захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати як незаконний та необґрунтований у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що про неповноту судового розгляду свідчить той факт, що суд першої інстанції навіть не намагався з`ясувати всіх обставин справи в їх сукупності, при цьому неодноразово відмовляв в задоволенні заявлених стороною захисту клопотань, які були подані з метою встановлення механізму скоєння вбивства двох людей (який, на його думку так і не встановлений, тому що коли взяти до уваги посилання суду у вироку на первинні показання ОСОБА_6 та його показання при відтворенні обставин, то вони повністю суперечать як механізму нанесення, локалізації так і кількості ударів виявлених у потерпілих), що судом було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту щодо встановлення дійсності предметів злочину (які, як заявив в судовому засідання судово-медичний експерт, він ніколи не бачив, та додав, що механізм скоєння вбивства як ОСОБА_11 так і ОСОБА_12 , не відповідає показанням обвинуваченого, як щодо кількості спричинених колото-різаних ран, так і щодо утворення странгуляційної борозни). Зазначає, що на ножі та мотузці немає ніяких відбитків пальців обвинуваченого, що судом було відмовлено в задоволенні клопотання захисту про проведення декількох судово-медичних, в тому числі геномної експертизи для встановлення чи дійсно кров на речах належить потерпілим, чи це кров обвинуваченого, якого катували, кров живої чи мертвої людини, та якій статі належить, а також щодо проведення комплексної судово-медичної (криміналістичної) експертизи, якою необхідно було б встановити за належністю предметів злочину та одягом потерпілих механізм спричинення тілесних ушкоджень та чи дійсно дані предмети є речовими доказами по справі. Посилається і на те, що судом було відмовлено в проведенні додаткового відтворення обстановки та обставин події за участю судово-медичного експерта ОСОБА_13 , який проводив дослідження трупів, але не був присутнім на відтворенні, а також за участю судово-медичного експерта ОСОБА_14 , який нічого не знав про дослідження двох трупів, але був присутнім на відтворенні.

Крім того зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово твердив в суді, що його катували та били працівники міліції, на одного з них обвинувачений вказав в судовому залі та який є на відеозапису, однак ні колегія суддів, ні прокурор ніяким чином не відреагували на показання обвинуваченого, тому що для них було достатньо перевірки правоохоронних органів від 30 травня 2015 року, яка була приєднана до провадження тільки перед судовим дебатами 23 лютого 2016 року.

Звертає увагу, що суд першої інстанції, порушуючи вимоги ст. 95 ч.4 КПК України, зазначив у вироку, що до показань обвинуваченого ОСОБА_6 в частині зміни раніше даних ним показань віднісся критично.

Також зазначає, що у вироку суду немає жодного посилання на те, що ОСОБА_6 офіційно працював в ТОВ «Агро Овен», і за клопотанням захисту до кримінального провадження було долучено позитивну характеристику обвинуваченого за місцем роботи.

Вказує, що у вироку суду не зазначено, чому за наявності суперечливих доказів, які могли істотно вплинути на висновки суду, суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, що в кримінальному провадженні проведено 33 судові експертизи, які жодним чином не доводять вину саме ОСОБА_6 ; посилання суду на показання свідків по справі абсурдне, оскільки по справі немає жодного прямого свідка, суд посилається тільки на вибіркові висловлювання свідків, зокрема показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , які нібито стверджували, що ОСОБА_6 ніде не працював, зловживав спиртними напоями, що не відповідає дійсності, а також спростовується показаннями свідка ОСОБА_23 та свідка ОСОБА_24 .

Вважає, що посилання суду на показання свідка ОСОБА_25 на його думку є хибними, оскільки даний свідок знаходиться під слідством, при цьому має залежність від міліції. Звертає увагу і на те, що суд спотворив на свій лад показання свідка ОСОБА_25 надані ним в суді 23 липня 2015 року, де він вказав, що було темно, але він побачив чоловіка, який вийшов з подвір`я будинку АДРЕСА_1 , біля 20 годин, і пішов на вул. Енгельса, в чоловіка була світла куртка, обличчя він не розгледів, а вже при додатковому допиті в суді 09 грудня 2015 року ОСОБА_25 пояснив, що він не впевнений у тому, що бачив саме ОСОБА_6 .

Вказує, що впізнання особи, за участю ОСОБА_25 , було проведено з порушення вимог ст. 228 КПК України, оскільки ОСОБА_25 «впізнавав» ОСОБА_6 , серед працюючих разом з ним двох людей ОСОБА_26 та іншого напарника, які за своїм віком, одягом та за статурою різняться, крім того ОСОБА_6 ще був одягнений в залізничний бушлат.

Крім того посилається на те, що показання потерпілої та свідків різняться між собою на досудовому слідстві та під час судового розгляду, але судом не було надано їм належної оцінки та не проаналізовані.

Також зазначає, що судом не було взято до уваги показання потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що у її брата ОСОБА_6 не було ніякого мотиву та умислу вбивати матір та бабусю, які прали його одяг, прибирали за місцем мешкання, кормили його, а незначний борг банку, на який він майже не звертав уваги, тому що гроші на погашення кредиту, як правило давали саме мати ОСОБА_12 , бабуся ОСОБА_11 та сама потерпіла, також потерпіла зазначила, що ніяких лайок між обвинуваченим та потерпілими не було.

Крім того вказує, що в порушення вимог ст. 412 ч.2 п.5 КПК України, суд провів судові дебати без участі потерпілої.

Вважає недоречними твердження суду про те, що при дачі первинних пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 на досудовому слідстві були присутні захисники ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , оскільки даних захисників обвинуваченому було примусово надано міліцією тільки для їх присутності, які наполягали, щоб ОСОБА_6 зізнався у вчиненні злочину.

08 квітня 2016 року до апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких він просить вирок суду щодо нього скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених в судовому рішення фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суддів.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що він не вбивав свою матір та бабусю, які його виховали, поставили на ноги, завжди про нього піклувалися, годували, одягали та допомагали грошовими коштами. Зазначає, що в нього був невеликий банківський кредит, який він погашав як за рахунок своєї зарплати, так і за рахунок допомоги матері, бабусі та сестри.

Вказує, що показання про вчинене вбивство на досудовому слідстві давав через те, що боявся за своє життя, оскільки його били та катували працівники міліції, також вони роз`яснювали йому що треба казати слідчому та прокурору, малювали схему, щоб він запам`ятав куди нібито викинув мотузку на ніж.

Також зазначає, що суд першої інстанції проігнорував його пояснення, які не відповідають механізму скоєння вбивства, кількості спричинених тілесних колото-різаних поранень, їх локалізації, ушкоджень на одязі, а також суперечать його первинним поясненням щодо механізму смерті бабусі, оскільки на відео він показує, що стояв зліва від бабусі і тягнув мотузку на себе, а експерт вказав, що тягнули стоячи справа від бабусі, впираючись їй в спину, найімовірніше коліном; також експерт зазначив, що на одязі потерпілих зовсім не було слідів волочіння, хоча була мокра та сира погода.

Крім того зазначає, що судом не було взято до уваги, що по справі не було проведено судово-медичної та криміналістичної експертизи ножа та мотузки на їх причетність до знаряддя вбивства, неодноразові клопотання сторони захисту про проведення додаткових судових експертиз без всяких пояснень колегією суддів були відхилені; що судом не взято до уваги та не було з`ясовано звідки взялися наркотичні засоби на тілах потерпілих; його та потерпілої ОСОБА_8 показання про те, що у будинку бабусі ніколи не було предметів, що визнані предметами вчинення злочину мотузки та ножа, на яких так і не було знайдено його відбитків пальців.

Вказує, що судом не було взято до уваги його позитивні характеристики з місця роботи та з СІЗО-3 м. Дніпропетровська, а також довідку зі слідчого ізолятора про наявність в нього тілесних ушкоджень.

Також вказує, що судом було порушено право його сестри ОСОБА_8 на присутність в судових дебатах, до яких вона готувалася та хотіла висловити свою думку.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.2 п.1 КК України та призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_6 залишено утримання під вартою.

Початок відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 14 березня 2015 року, з дня фактичного його утримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні наступного:

28 лютого 2015 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося можливим), ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті своїй бабусі ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклої сварки, наніс останній один удар долонею руки в обличчя, після чого, доводячи свій умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 до кінця, зайшов до туалетної кімнати та взяв тканеву мотузку, після чого накинув потерпілій на шию мотузку зав`язану в петлю, став, тягнучи двома руками кінці мотузки, здавлювати петлю на шиї ОСОБА_11 до тих пір, поки остання померла на місці події. В цей час до будинку зайшла ОСОБА_12 - мати ОСОБА_6 .

Маючи умисел, направлений на протиправне позбавлення життя двох осіб, розуміючи наслідки скоєного вбивства ОСОБА_11 , громадянин ОСОБА_6 після короткої суперечки з ОСОБА_12 з приводу позбавлення життя ОСОБА_11 , взяв на кухні із столу ніж, та реалізуючи свій злочинний умисел, наніс потерпілій ОСОБА_12 не менше семи ударів ножем в область тулубу та шиї, а саме: 2 удари в область спини, один колючий тичковий удар ножем в шию, 4 тичкові удари в черевну поверхню, в результаті чого потерпіла ОСОБА_12 померла на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 65 від 02 березня 2015 року, смерть потерпілої ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії внаслідок удавлення шиї мотузкою.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №66 від 02 березня 2015 року, смерть потерпілої ОСОБА_12 настала внаслідок колото-різаного проникаючого поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені, ускладнене масивною кровотечею та недокрів`ям внутрішніх органів, що і з`явилося безпосередньою причиною її смерті.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги в своїх інтересах та заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив скасувати як незаконний та необґрунтований вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, а під час досудового розслідування оговорив себе під фізичним впливом робітників міліції; захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , який підтримав апеляційні скарги в інтересах ОСОБА_6 та просив скасувати вирок щодо останнього через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового та судового розгляду справи та істотне порушення права потерпілої ОСОБА_8 та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, посилаючись на те, що вина ОСОБА_6 в умисному вбивстві двох осіб не встановлена, показання від обвинуваченого під час проведення досудового розслідування були отримані з застосуванням фізичної сили та тортур, суд відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про проведення ряду експертиз, які б на їх думку встановили істину у справі та не дав оцінки зібраним у справі доказам; потерпілу ОСОБА_8 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила скасувати вирок суду через істотне порушення судом її права взяти участь у судових дебатах та висловити свою думку щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину та направити справу на новий судовий розгляд; думку прокурора ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора про необхідність зміни вироку в частині покладення на обвинуваченого ОСОБА_6 судових витрат в розмірі 3070 гривень 80 копійок на проведення необхідних експертиз та вважала необґрунтованими апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника та потерпілої, оскільки судове засідання проведено у відповідності до чинного законодавства, потерпіла сама зверталася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю і суд дав всебічну оцінку зібраним доказам та правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 ; вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляційних скаргах, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника, потерпілої та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду - скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого, його захисника та потерпілої, колегія суддів дійшла висновку про те, що їх твердження про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що, зокрема, виразилися в порушенні прав потерпілої ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції є обґрунтованими.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд якого проходив з 11 червня 2015 року до 24 лютого 2016 року, з журналів судових засідань та технічного носія, 23 липня та 14 вересня 2015 року потерпілою ОСОБА_8 було подано до суду заяви про розгляд кримінального провадження без її участі (т.1, арк. 81, 125).

В подальшому, потерпіла ОСОБА_8 з`являлася в судові засідання та приймала участь при розгляді кримінального провадження 8 грудня, 10 грудня, 11 грудня 2015 року, 04 лютого 2016 року (т.1, арк. 145,154, 164, 187), тобто на усі судові засідання, які проводилися судом 1 інстанції.

04 лютого 2016 року в присутності потерпілої ОСОБА_8 судовий розгляд кримінального провадження було відкладено на 23 лютого 2016 року для виклику в судове засідання свідка ОСОБА_29 (т.1, арк. 191).

Потерпіла ОСОБА_8 в зазначене судове засідання не з`явилася з невідомих причин.

Не дивлячись на це, суд першої інстанції прийняв рішення про продовження розгляду кримінального провадження без її участі, керуючись її попередніми заявами про розгляд кримінального провадження без її участі, закінчив з`ясування обставин та провів за її відсутності судові дебати, а також переніс судове засідання на 24 лютого 2016 року, про що потерпілу взагалі не повідомив, оскільки матеріали кримінального провадження не містять відомостей про належне повідомлення потерпілої про час, дату та місце судового засідання 24 лютого 2016 року, та 24 лютого 2016 року постановив щодо ОСОБА_6 вирок.

Закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, проведення судових дебатів та заслуховування останнього слова обвинуваченого за відсутності потерпілої ОСОБА_8 у відповідності до ст. 412 ч. 2 п. 5 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою згідно зі ст. 415 ч. 1 п. 1 КПК України для скасування судового рішення з подальшим призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, проведення судових дебатів та заслуховування останнього слова обвинуваченого за відсутності потерпілої, яка не була повідомлена про вказане, потягло порушення права потерпілої висловити свою думку щодо можливості закінчення з`ясування обставин та прийняти участь у судових дебатах.

Обгрунтованими визнає колегія суддів і доводи сторони захисту та потерпілої про відсутність у вироку належної оцінки доказів, які були надані суду органом досудового розслідування та приведені у вироку суду, про посилання у вироку на суперечливі докази та про невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції ухваливши обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 в підтвердження доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному вбивстві ОСОБА_11 та ОСОБА_12 привів показання свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 ОСОБА_23 ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , однак не дав оцінки тому, які ж саме факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, підтверджуються показаннями чи частиною показань зазначених осіб.

Крім того, суд привів у вироку як докази вини ОСОБА_6 у вбивстві двох осіб усі письмові матеріали, зібрані стороною обвинувачення під час проведення досудового розслідування та надані суду, частина з яких не є доказами в сенсі ст. 84 КПК України: постанови про призначення експертиз, акт про застосування службової собаки, огляд вилучених під час обшуку банківських карток, довідку Синельниківського БТІ, згідно з якою за ОСОБА_11 в м. Синельникове та Синельниківському районі нерухомого майна не зареєстровано (арк. 34 т. 4), тощо.

Крім наведеного, суд першої інстанції послався у вироку на письмові матеріали, які у відповідності до положень ст. 84 КПК України законодавцем визначені як докази та перерахував їх на 3 аркушах вироку (т.1 арк. 223 - 225), у тому числі і на численні висновки експертів, протоколи впізнання тощо, однак не дав кожному з них та їх сукупності належної оцінки, а лише зазначив, що вони підтверджують вину ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину.

При цьому, як убачається з вироку, суд послався, зокрема і на висновок експерта №70/10/568 від 27березня 2015 року, відповідно до якого надані експерту 03 березня речовини масою 1, 400г. та 1,360г., вилучені з трупів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів канабіс … (т. 3, арк. 9 -11); висновок експерта № 257 від 19 березня 2015 року, згідно з яким на поверхні навісного замку з пластиною, що були надані на дослідження, ядровмістимі клітини не знайдені (т.3, арк. 56 57); висновком експерта 3 «55 від 23 березня 2015 року, згідно з яким в цитологічних препаратах, виготовлених з наданого на дослідження предмета (застібки з жіночої сумки), клітини з ядрами не знайдені (т. 3, арк. 60 - 61),; висновок експерта № 252 від 17 березня 2015 року, згідно з яким в піднігтьовому вмісі обох рук ОСОБА_12 (об`єкти 1; 2) статева та групова належність крові не встановлена через відсутність придатних для дослідження формених елементів крові (т.3, арк. 128 130); висновком експерта № 348 від 11 березня 2015 року, згідно з яким на марлевих серветках зі змивами з долоней рук ОСОБА_30 наявність крові не встановлено (т. 3, арк. 146- 147); висновком експерта № 397 від 20 березня 2015 року, відповідно до якої на шапці, яка належить ОСОБА_6 (об`єкти № 1 3) наявність крові не встановлено (т.3, арк. 175 176); на протокол пред`явлення речей для впізнання, під час якого ОСОБА_6 не впізнав ножа, яким було заподіяно ушкодження ОСОБА_12 (т. 4 арк. 38 - 39); на протокол пред`явлення речей для впізнання, під час якого ОСОБА_40 не впізнав мотузку (т.4 арк. 40 - 41), тощо, однак не дав їм будь - якої оцінки та не вказав, які саме обставини, які мають значення для висновків суду щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вбивстві двох осіб зазначені докази підтверджують.

Не давши цим, приведеним у вироку доказам передбаченої ст. 94 КПК України оцінки, суд привів загальні, стандартні та взяті з норми кримінального процесуального закону твердження про те, що «Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликають, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження. Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі у сукупності достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення» (арк. 226 т. 1).

Крім зазначеного, перерахувавши у вирок усі надані стороною обвинувачення докази, суд не звернув увагу на те, що вони містять у собі суперечливі відомості.

За таких обставин вирок суду щодо ОСОБА_6 не можна вважати законним, вмотивованим та обґрунтованим, тобто таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України, що також є підставою для його скасування у відповідності до вимог ст. 409 ч. 1 п. п. 2, 3 КПК України.

Що стосується доводів прокурора про те, що при ухваленні обвинувального вироку суд першої інстанції повинен був вирішити у тому числі питання і про судові витрати по справі, то вони є слушними, оскільки відповідно до положень ст. ст. 124 , 374 КПК України в обвинувальному вироку суд повинен оговорити на кого покладає понесені у справі процесуальні витрати на залучення експерта.

Під час нового розгляду кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно дотриматися усіх вимог кримінального процесуального закону, повно та всебічно дослідити докази кримінального провадження, дати їм належну оцінку, а також перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника та потерпілої, у тому числі і щодо застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 недозволених методів під час досудового розслідування, оскільки у обвинуваченого були виявлені тілесні ушкодження, а питання щодо давності та обставин їх спричинення у відповідності до вимог чинного законодавства правоохоронними органами з`ясовані не були, а суд спростовуючи твердження сторони захисту, послався на висновок службового розслідування начальника СКЗ Синельниківського МВ, яке було проведено за повідомленням Синельниківської міжрайонної прокуратури про те, що на у них на розгляді знаходиться скарга громадянина ОСОБА_6 та навіть не виясняв чи звертався ОСОБА_6 з відповідною заявою до правоохоронних органів про внесення до ЄРДР відомостей про спричинення йому тілесних ушкоджень та чи встановлено у встановленому законом порядку коли і за яких обставин отримав ОСОБА_6 тілесні ушкодження, чи приймалося прокуратурою рішення по заяві ОСОБА_6 , дотриматися прав учасників кримінального провадження та ухвалити законне, вмотивоване та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції, колегія суддів, обговорюючи питання про запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не вбачає на даний час підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки залишилися існувати ризики, встановлені під час обрання та продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, які можуть бути мінімізовані лише застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а усне клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід обвинувачений ОСОБА_6 нічим не обгрунтуване.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 24 червня 2016 року.

Щодо доводів апеляційних скарг обвинуваченого, його захисника та потерпілої відносно доказів, які на їх думку є недопустимими та недостовірними, то у відповідності до положень ст. 415 ч. 2 КПК України призначаючи новий розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409 ч. 1 п. п. 2, 3, 412 ч. 2 п. 5, 415 ч. 1 п.1, 418, 419 колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 його захисника адвоката ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишити тримання під вартою до 24 червня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: