Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________копія:________
У Х В А Л А
Іменем України
14 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2012 року за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 11 (одинадцять) днів адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року;

За участі:
секретаря с/з - ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено подання начальника Катеринівської виправної колонії УДПС України в Рівненській області №46 (далі Катеринівська ВК). Встановлено відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд на строк 2 (два) роки зі слідуючими обмеженнями: 1)заборонено виходити з будинку (квартири) з 22-ї години по 6-ту годину наступного ранку; 2)заборонено перебувати в ресторанах, кафе міста (району); 3)зобов`язано реєструватися в поліції 4 (чотири) рази на місяць.

Задовольняючи клопотання начальника Катеринівської ВК, суд в ухвалі зазначив, що враховуючи те, що ОСОБА_4 є злісним порушником установленого порядку відбування покарання, а стороною захисту у судовому засіданні не спростовано доводи подання начальника Катеринівської ВК в частині необхідності встановлення відносно засудженого адміністративного нагляду та, врахувавши кількість накладених на засудженого ОСОБА_4 дисциплінарних стягнень, вирішив, що є всі підстави для задоволення цього подання зі встановленням максимального строку, передбаченого законом для такого тимчасового профілактичного заходу спостереження та контролю за поведінкою засудженого.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд матеріалів судового провадження у суді першої інстанції. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала є незаконною, оскільки не відповідає вимогам ст.158 КВК України та суперечить Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі». Крім того вказує, що висновки, викладені в ухвалі суду, грунтуються на припущеннях, а судом порушено принцип сприяння захисту та не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки суду при прийнятті рішення. Також доводить, що подання начальника Катеринівської ВК належним чином не оформлене, оскільки в цьому поданні відсутня дата його складання та відсутнє посилання на норму закону, якою передбачено підставу для встановлення адміністративного нагляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про відмову в задоволенні скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням начальника Катеринівської ВК з доданими матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_4 , та обговоривши наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.
З матеріалів даного судового провадження вбачається, що суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Пункт шостий ч.1 ст.407 КПК України надає право суду апеляційної інстанції, за наявності підстав, визначених у ч.1 ст.415 цього Кодексу скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вказує, що, на його думку, з підстав порушення судом першої інстанції вимог п.3 ч.2 ст.412 КПК України, якою передбачено, що якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених статтею 381 КПК і, оскільки засуджений ОСОБА_4 заперечував про проведення судового засідання в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції), то є всі підстави для скасування оскаржуваної ухвали відносно ОСОБА_4 з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Із системного аналізу ст.336 КПК України можна зробити висновок, що суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, якщо обвинувачений перебуває поза межами приміщення суду та заперечує проти цього.

З матеріалів судового провадження та ухвали суду не вбачається, що засуджений ОСОБА_4 заперечував щодо розгляду подання начальника Катеринівської ВК відносно нього в режимі відеоконференції і в судовому засіданні Сарненського районного суду від 15 вересня 2016 року по даній справі, до ухвалення рішення по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції заявив лише клопотання про призначення йому захисника, оскільки потребує правової допомоги, що і було зроблено судом. Не заперечував проти такого розгляду провадження засуджений ОСОБА_4 і в судовому засіданні 19 вересня 2016 року вже з участю призначеного йому захисника, при винесенні судом оскаржуваної ухвали.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 заперечував проти здійснення дистанційного судового провадження та письмової згоди на такий розгляд провадження не надавав, що є суттєвим порушенням прав засудженого який, відповідно до ч.3 ст.43 КПК України, має права обвинуваченого, є надуманими, не грунтуються на законі та суперечать матеріалам судового провадження.

У відповідності до вимог п.«б» ст.ст. 3-5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01 грудня 1994 року (з подальшими змінами та доповненнями), адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства на підставі матеріалів установ виконання покарань суддею за місцезнаходженням установи за поданням її начальника.

Згідно статті 2 цього ж Закону, завданням адміністративного нагляду є запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 засуджений вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2012 року за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 11 (одинадцять) днів, тобто за вчинення умисного тяжкого злочину. Строк покарання ОСОБА_4 за даним вироком було вирішено обчислювати з 02 січня 2012 року по 20 вересня 2016 року, що свідчить про те, що покарання за даним вироком ОСОБА_4 вже відбув та звільнився з місць позбавлення волі. Суд подання начальника Катеринівської ВК розглядав напередодні звільнення ОСОБА_4 з місць позбавлення волі.

З характеристики Катеринівської ВК на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що міру призначеного покарання останній у Катеринівській ВК відбував з 19 травня 2012 року.

Твердження захисника ОСОБА_5 про відсутність підстав для встановлення ОСОБА_4 адміністративного нагляду є безпідставними та спростовується даними, наявними в матеріалах провадження, а тому колегія суддів їх до уваги не бере.

Поданням начальника Катеринівської ВК, характеристикою на засудженого ОСОБА_4 та довідкою про наявність стягнень та заохочень підтверджується, що за час відбування покарання у Катеринівській ВК за допущення порушення установленого порядку відбування покарання до ОСОБА_4 неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного впливу, за що він має 41 (сорок одне) дисциплінарне стягнення, з яких 15 (п`ятнадцять) - поміщення до ДІЗО та 1 (один) раз переводився до ПКТ. Заохочень ОСОБА_4 за час відбування покарання не мав.

З огляду на викладене, характер допущених порушень протягом усього часу відбування призначеного судом покарання свідчить про систематичне порушення та небажання засудженого ОСОБА_4 поліпшити свою поведінку та стати на шлях виправлення, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність встановлення за ним адміністративного нагляду.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо необхідності встановлення ОСОБА_4 адміністративного нагляду після звільнення з місць позбавлення волі на відповідний строк згідно п.«б» ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», з покладенням обмежень, передбачених ст.10 цього Закону та належним чином своє рішення в цій частині мотивував.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про неналежне оформлення подання начальника Катеринівської ВК, то ні Закон України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», ні КПК України, вимог до оформлення такого подання не передбачають.

Крім того, статтею 369 КПК України встановлено, що судове рішення, в якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, в якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Інших судових рішень, які може прийняти суд, незалежно від інстанції, чинний КПК України не встановлює.

Захисник ОСОБА_5 , наголошуючи в апеляційній скарзі на тому, що суд незаконно ухвалив рішення за результатами розгляду подання начальника Катеринівської ВК та виклав його у формі ухвали, а не постанови, як зазначено у Законі України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» (зі змінами та доповненнями) не врахував, що даний Закон був прийнятий 01 грудня 1994 року, а зміни до нього, з урахуванням чинного Кримінального процесуального кодексу України в ред. 2012 року, не внесені, а тому, колегія суддів доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в цій частині, до уваги не бере також.

Викладене судом першої інстанції рішення у формі ухвали за результатами розгляду подання прийняте у відповідності до вимог ст.369 КПК України.

Доводи захисту про те, що судом першої інстанції не конкретизовано приміщення (будинок, квартира), яке суд заборонив покидати ОСОБА_4 з 22 год. до 06 год. ранку, встановивши таким чином одне з обмежень, визначених у ст.10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» також не грунтуються на вимогах цього закону.

Законодавець у даному випадку встановлює обмеження із забороною особі, яка звільнена з місць позбавлення волі та піддається адміністративному нагляду, покидати місце свого проживання.

З урахуванням викладеного та враховуючи те, що підстав для призначення нового розгляду наданих матеріалів судового провадження в суді першої інстанції захисник ОСОБА_5 не навів, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду, якою задоволено подання начальника колонії, є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника про скасування ухвали суду з наведених в ній мотивів не підлягає до задоволення.

Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.407 КПК України, має право залишити ухвалу без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_4 , якою ОСОБА_4 встановлений адміністративний нагляд на строк 2 (два) роки з відповідними обмеженнями - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя- доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згнідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1