Справа № 377/368/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1050/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 10.08.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 серпня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славутича Київської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого слюсарем в ТОВ «БК «Діора», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь державного закладу Спеціалізована медико-санітарна частина №5 Міністерства охорони здоров`я України 531,98 грн. за лікування потерпілого ОСОБА_8 в період з 30.09.2014 року по 13.10.2014 року.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинене за наступних обставин.

28.09.2014 року близько 03 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля однієї з лавок на Центральній площі міста Славутича Київської області на грунті раптово виниклих неприязних стосунків умисно штовхнув ОСОБА_8 , який впав на газон, після чого обвинувачений наніс йому не менше двох ударів кулаком в область голови, ногою по тулубу, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді гематоми в окружності лівого ока, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознакою вчинення останнім умисних дій, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши надані сторонами докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду і перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.1 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 КК України за ознаками завдання умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що з досліджених судом матеріалів кримінального провадження № 0000216 від 30.09.2014 року, які внесені до ЄРДР за заявою обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що 28.09.2014 року близько 04 год. на Центральній площі м. Славутича потерпілий ОСОБА_8 один раз вдарив ОСОБА_7 рукою в обличчя та ногою по руці, чим спричинив тілесні ушкодження. Однак, оскільки ОСОБА_7 не отримав направлення на судово-медичний огляд, в основу постанови про закриття кримінального провадження за даним фактом було покладено довідку з лікарні, згідно якої ОСОБА_7 до лікарні в період з 28.09.2014 року по 30.09.2014 року не звертався, що протирічить показам свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що він оглядав обвинуваченого ОСОБА_9 30.09.2014 року на прийомі і виявив у нього забій правої руки. В зв`язку з цим, суд критично оцінує рішення слідчого.

Суд у вироку зазначає, що факт отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я встановлений беззаперечно, однак обвинувачення не надало достатніх доказів, щодо вчинення обвинуваченим таких дій із хуліганських спонукань.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що висновки суду викладенні у вироку не відповідають фактичним обставинам справи.

В матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б вказували на вчинення ним злочину та наявні всі докази про нанесення саме йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який перебував у ніч на 28.09.2014 року у нетверезому стані.

На думку обвинуваченого, органом досудового розслідування та судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи, які роблять неправосудним судове рішення, а обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження належним чином не з`ясовані.

Так на думку апелянта, судом першої інстанції не було досліджено мотиву, умислу, способу, обстановки в якій обвинувачений нібито наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 , суд не взяв до уваги та не спростував тілесні ушкодження, які він отримав від ОСОБА_12 в ніч 28.09.2014 року.

Судом не взято до уваги, що покази свідків, які також перебували у нетверезому стані різняться та є непослідовними, при цьому суд необґрунтовано залишив поза увагою покази свідка ОСОБА_13 , який бачив напад ОСОБА_12 на нього.

Крім цього, судом при винесенні вироку безпідставно відхилено той факт, що 30.09.2014 року він звертався до органів міліції з приводу нанесення йому 28.09.2014 року ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, після чого він звертався за медичною допомогою. Слідством і прокуратурою зазначені факти були приховані, а надані суду документи були підроблені, що свідчить про однобічність обвинувачення та приховування незаконних дій слідства. Судом першої інстанції зазначені факти не були оцінені в їх сукупності та у вироку не спростовані.

В зв`язку з цим, обвинувачений просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати, винести свій вирок, яким його виправдати.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечував та просив відмовити в її задоволенні;

перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 28.09.2014 року близько 3 год., знаходячись біля однієї з лавок, розташованої поряд з найбільшою ялиною на Центральній площі м. Славутича Київської області, маючи умисел на вчинення хуліганських дій, підійшов до незнайомого йому ОСОБА_8 та без будь-якого приводу, нехтуючи загальноприйнятими в суспільстві нормами поведінки, непомітно для потерпілого з особливою зухвалістю, що виразилась в особливій нахабності, наніс ОСОБА_8 удар, від якого останній впав на землю.

Продовжуючи свої хуліганські дії, демонструючи свою зневагу до встановлених правил поведінки в суспільстві, ОСОБА_7 , перебуваючи в громадському місці, на очах у ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших осіб, наніс ОСОБА_8 , який лежав на землі, закривши руками обличчя, не менше двох ударів кулаком руки в область голови та удар ногою по тулубу.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді гематоми в окружності лівого ока, струсу головного мозку, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 35 від 26.12.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зазначені дії органами досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року ОСОБА_7 за вказаним обвинуваченням засуджено за ч.1 ст. 125 КК України.

Суд у вироку зробив висновок, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду і перекваліфікував його дії з ч.1 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 КК України за ознакою завдання умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Судом першої інстанції було встановлено, що 28.09.2014 року близько 03 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля однієї з лавок на Центральній площі міста Славутича Київської області на грунті раптово виниклих неприязних стосунків умисно штовхнув ОСОБА_8 , який впав на газон, після чого обвинувачений наніс йому не менше двох ударів кулаком в область голови, ногою по тулубу, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді гематоми в окружності лівого ока, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, суд у вироку не обґрунтував, чому він прийшов до такого висновку і мотивував своє рішення лише тим, що за заявою ОСОБА_7 до ЄРДР були внесені відомості про те, що 28.09.2014 року о 04 год. на Центральній площі м. Славутича ОСОБА_8 один раз вдарив ОСОБА_7 рукою в обличчя та ногою по руці, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, а з прийнятим слідчим рішенням про закриття кримінального провадження за даним фактом суд першої інстанції не погоджується, оскільки у ОСОБА_7 був виявлений забій правої руки (т.2 а.с. 61).

Однак, на думку колегії суддів посилання суду першої інстанції на неправильність прийнятого слідчим рішення є некоректним, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження не скасована, порядок її оскарження визначений кримінальним процесуальним законодавством (Глава 26 КПК України), а вдавшись до аналізу змісту даної постанови та оцінки прийнятого слідчим рішення в рамках розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому повноважень.

Перекваліфіковуючи дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.1 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 КК України, суд послався на те, що обвинуваченням не надано достатніх доказів щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованих йому дій із хуліганських спонукань.

За змістом ч.3 ст. 337 КК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 477 КПК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення та може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.

При цьому, як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , повідомлення про отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень в результаті побиття надійшло від лікаря невропатолога.

Вказані відомості були внесенні до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а 13.02.2015 року кваліфікацію дій правопорушника у даному кримінальному провадженні було змінено з ч.1 ст. 125 на ч.1 ст. 296 КК України.

Однак, судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що розслідування за ст. 125 КК України, в порушення вимог ст. 477 КПК України розпочато не за заявою потерпілого ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.1 ст. 296 КК України не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду і перекваліфіковуючи його дії на ч.2 ст. 125 КК України, не роз`яснив потерпілому його право підтримувати вказане обвинувачення в суді, не отримав його згоду та не надав йому час, необхідний для підготовки до судового розгляду.

За змістом ст. 340 КПК України, у випадку, якщо потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді за ст. 125 КК України, кримінальне провадження за відповідним обвинуваченням набуває статусу приватного і здійснюється за процедурою приватного обвинувачення.

Недотримання зазначених вимог закону є суттєвим порушенням вимог КПК України.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів та мотиви зміни обвинувачення.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, обвинувачений, потерпілі і свідки в судовому засіданні давали різні покази щодо обставин завдання тілесних ушкоджень потерпілому.

При цьому, суд у вироку виклавши зміст цих показів, не усунув зазначених розбіжності, не надав їм оцінки та не зазначив, чому прийняв до уваги одні докази, та не врахував інші.

Наведена неповнота проведеного судового слідства є істотною, а без усунення зазначеної неповноти, не можливо зробити однозначний висновок про наявність в діях обвинуваченого складу злочину та про правильність кваліфікації його дій.

При цьому будь-яких клопотань від учасників процесу про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження або дослідження нових доказів до суду Апеляційної інстанції не надходило.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення не припускають встановлення й доказування фактів, які не були встановленні та не доведенні судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

В зв`язку з цим, при новому розгляді суду першої інстанції слід усунути зазначені в даній ухвалі недоліки, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі наявні по справі докази в їх сукупності, перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4