Справа № 686/7617/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України,
ОСОБА_4 в період з серпня 2014 року по лютий 2015 року, перебуваючи на посаді головного інженера ДП «Новатор», будучи відповідальним за гарантійне обслуговування продукції виготовленої підприємством, розвиток системи її обслуговування та координацію діяльності підпорядкованих підрозділів (в тому числі експлуатаційно-гарантійного цеху з відділом спеціальної техніки), в порушення п. 7 рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про заходи щодо удосконалення державної військово-технічної політики», введеного в дію Указом Президента України № 691/2014 від 27.08.2014 року, в частині припинення здійснення експорту до Російської Федерації товарів військового призначення з метою їх військового кінцевого використання Російською Федерацією, п. 3 «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», затвердженого постановою КМУ від 20.11.2003 року за № 1807, в частині необхідності отримання дозволу Державної служби експортного контролю України на здійснення міжнародної передачі товарів (послуг), що підлягають державному експортному контролю, не повідомивши директора ДП «Новатор» ОСОБА_6 про відсутність такого дозволу, діючи всупереч встановленому порядку міжнародних передач (послуг) військового призначення, відрядив працівників підприємства ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до ВАТ «Рязанський приладобудівний завод» (м.Рязань, Російська Федерація) для проведення, відповідно до договору № 60/20 від 18.03.2014 року, обслуговування та ремонту виробів «Привід - 1», що є товарами військового призначення, а також організував їх проведення, в результаті чого здійснив експорт послуг військового призначення, що підлягають державному експортному контролю.
При цьому, 07.08.2014 року, 21.08.2014 року, 22.08.2014 року, 03.09.2014 року, 08.09.2014 року, 10.09.2014 року, 18.09.2014 року, 23.09.2014 року, 28.10.2014 року, 07.11.2014 року, 12.11.2014 року, 17.11.2014 року, 20.12.2014 року, 21.12.2014 року, 30.12.2014 року, 13.02.2015 року, 20.02.2015 року, 27.02.2015 року ОСОБА_4 , не поставивши до відома керівництво ДП «Новатор» про відсутність дозволу Державної служби експортного контролю України на здійснення експорту товарів (послуг) військового призначення, використавши підпорядкованих йому по службі працівників підприємства, забезпечив гарантійне обслуговування, тобто складання, випробування, ремонт, технічне обслуговування товарів військового призначення «Привід-01» на ВАТ «Рязанський приладобудівний завод», здійснивши таким чином міжнародну передачу товарів (послуг) на територію Російської Федерації, чим порушив встановлений порядок здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.
Своїми діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 333 КК України (Порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів (послуг), що підлягають державному експортному контролю).
31 березня 2016 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вказаного злочину на таких умовах:
-обвинувачений повністю визнає свою винуватість у зазначеному злочині, активно сприяв у його розкритті;
- сторони погодили призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 333 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Судом встановлено, що обвинувачення ОСОБА_4 є обґрунтованим. Обвинувачений свою винуватість у вчиненому визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Прокурор та захисник в суді також просили затвердити угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.
Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 333 КК України, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових правопорушень. При цьому, враховано ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання, а саме повне визнання винуватості, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття у вчиненому, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність хвороби серцево-судинної хвороби, перебування на утриманні дружини ОСОБА_16 (інваліда ІІ групи).
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченим угоду про визнання винуватості затвердити, призначивши останньому узгоджене сторонами покарання.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374-376, 474, 475 КПК України, суд
Укладену 31 березня 2016 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: