н/п 1-кп/640/740/16

25.10.2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,
04.04.2014 року Жовтневим РВК Миколаївської області па підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 р., ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 НГУ в АДРЕСА_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 46 від 19.09.2014 р., ОСОБА_4 було зараховано до списків особовою складу вищевказаної військової частини (дислокується в АДРЕСА_2 ) та поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до вимог ст.ст. 1. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2. 9. 11. 16. 127. 128. 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 2. 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України , законів України,Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього. згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України, без дозволу відповідних начальників та командирів, 06.10.2014 р. вирішив самовільно залишити розташування військової частини НОМЕР_2 (дислокується: АДРЕСА_2 ) та відбув за адресою проживання в с. Полігон. Жовтневого району Миколаївської області, де перебував до 11.07.2016 року.
11.07.2016 року ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_2 (дислокується: АДРЕСА_2 ).
Увесь час з 06.10.2014 р. по 11.07.2016 р. ОСОБА_4 не повідомляв командування військової частини НОМЕР_2 про своє місцезнаходження та поважність причин відсутності на службі, обов`язків військової служби не виконував, час проводив на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно залишив місце служби, однак зробив це з поважних причин, оскільки спочатку знаходився на лікарняному, а потім повинен був повернути борг, тому влаштувався на роботу, наслідки своїх дій розуміє, у скоєному щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, за що він повинен нести покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, однак, враховуючи обставини справи, відомості про особу обвинуваченого, зазначені вище, суд відповідно до вимог ст. 75 КК України вважає можливим звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі визначеного судом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2/ двох/ років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі 2 (двох) років іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, зобов`язавши його у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -