Ухвала
08 червня 2016 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілих - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

його захисників - адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 ,

з участю секретаря - ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 379, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, -

Встановив:

В провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України та інших.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.04.2016 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді взяття під варту до 14 червня 2016 року.

В судовому засіданні головуючим поставлено питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , так як строк тримання під вартою закінчується.

Адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, в тому числі і домашній арешт, де зазначено, що на даний час ризики, які були підставою для обрання та в подальшому продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_7 надав суду відповідь Департаменту охорони державного кордону, із якого вбачається, що перетинання громадянами лінії зіткнення в межах Донецької та Луганської областей, а також в`їзд на тимчасово окуповану територію та виїзд з неї поза контрольними пунктами чинним законодавством не передбачено. Також адвокат ОСОБА_7 зазначив, що на даний час стан здоров`я обвинуваченого погіршується, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою слід замінити на більш м`який. Крім цього, адвокат ОСОБА_7 пояснив, що не мав змоги заявити клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки про те, що 08 червня 2016 року буде ставитись питання щодо доцільності продовження обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу, йому стало відомо лише за 30 хвилин до початку судового засідання.

Адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтримали клопотання адвоката ОСОБА_7 та прохали змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший, більш м`який. Крім цього, адвокат ОСОБА_8 надав суду копії заяв правозахисних організацій до організацій «Лікарі за права людини», Підкомісії з заохочення та захисту прав людини, Верховного комісара ООН з прав людини, Комітету проти катувань, Організації «Міжнародна Амністія в Україні», із яких вбачається, що правозахисні організації звертаються до вище перелічених установ для розгляду та вирішення питань щодо фактів грубого порушення прав ОСОБА_6 . Також суду надано посвідчення щодо нагороди ОСОБА_6 почесною медаллю «30 років ліквідації аварії на ЧАЕС» та подяки і почесні грамоти про нагороди колективу та співробітників ТРК «Візит».

Прокурор ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_5 вважали за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки на даний час ризики, які були підставою при обранні запобіжного заходу не відпали, а більш м`який запобіжний захід не може запобігти цим ризикам. В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі прохали відмовити.

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали думку прокурора та прохали продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглянувши подане клопотання, заслухавши учасників його розгляду, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обраного ОСОБА_16 запобіжного заходу та щодо можливості його зміни на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії»).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у організації (замові) умисного заподіяння судді тілесних ушкоджень у зв`язку з діяльністю останнього, пов`язаного із здійсненням правосуддя вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також в організації (замові) умисного вбивства, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, мера міста Кременчука Полтавської області, що є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, об`єктом якого є життя людини, а в даному випадку це є життя публічних людей, і тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення обвинуваченого може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

Посилання адвоката ОСОБА_7 на те, що в даному випадку відсутній суспільний інтерес, спростовується тим, що всі судові засідання фіксуються засобами масової інформації, і наявність у залі лише учасників процесу не свідчить про відсутність суспільного інтересу.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді тримання під вартою на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_6 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду.

Твердження адвоката ОСОБА_7 про те, що у ОСОБА_6 не має наміру переховуватись від суду на не підконтрольних Україні територіях, обґрунтовуючи дані твердження листом Департаменту охорони державного кордону із якого вбачається, що перетинання громадянами лінії зіткнення в межах Донецької та Луганської областей, а також в`їзд на тимчасово окуповану територію та виїзд з неї поза контрольними пунктами чинним законодавством не передбачено, не свідчить про відсутність ризику переховування від суду з огляду на матеріальні можливості ОСОБА_6 та існуючу ситуацію в Україні.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки крім ризику переховування від суду, існують ризики незаконного впливу на свідків та експертів, допит яких іще не проведено.

Таким чином, суд вважає, що оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не зменшились, підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 , який не пов`язаний з позбавленням волі, не вбачається, а тому обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою слід продовжити.

Суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_17 на більш м`який в зв`язку із станом його здоров`я, оскільки суду не надано доказів щодо погіршення стану здоров`я та не можливості отримати належну медичну допомогу в місцях попереднього ув`язнення.

Суд не приймає до уваги надані адвокатом ОСОБА_8 заяви правозахисних організацій, оскільки факту порушення прав ОСОБА_6 на даний час не встановлено.

Також не заслуговують на увагу, як на підставу для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , подані адвокатом ОСОБА_8 подяки та грамоти, оскільки останніми нагороджений весь трудовий колектив ТРК «Візит», а не особисто ОСОБА_18 , а нагородження ОСОБА_6 медаллю відбулося з нагоди 30 річчя аварії на Чорнобильській АЕС та не є новою обставиною, оскільки судом при попередніх розглядах питань щодо зміни та продовження тримання під вартою ОСОБА_6 взято до уваги, що останній є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС.

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію складності справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, адже на даний час проведено допит лише частини свідків, та проводиться дослідження письмових доказів по справі, судом вживаються всі необхідні дії для розгляду справи в розумні строки, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на два місяці.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому може бути подано через 30 днів з дня постановлення попередньої ухвали, а тому зауваження адвоката ОСОБА_7 стосовно того, що він не мав достатнього часу для підготовки клопотання та його подачі не заслуговують на увагу.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, ч.3 ст.331, ч. 3 ст. 383 КПК України, суд -

Постановив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 із тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавлення волі, відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, тобто до 08 серпня 2016 року (включно) щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає .

Суддя: