АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2036/2016 Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 303, 304 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві, а фактично на постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в

м. Києві ОСОБА_7 від 21 березня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005377 від

25 червня 2014 року, повернуто особі, яка її подала.

В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя в ухвалі вказав, що

ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до суду з пропуском десятиденного строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, а наведені заявником у клопотанні причини пропуску процесуального строку оскарження не є поважними для його поновлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року та постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 21 березня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 005377 від 25 червня 2014 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги та посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, ОСОБА_6 зазначає, що постанову про закриття кримінального провадження він отримав 25 березня 2016 року і 04 квітня 2016 року звернувся зі скаргою до прокурора - процесуального керівника про її скасування. Отримавши повідомлення про відсутність підстав для скасування постанови, він звернувся за захистом своїх прав до суду, проте скарга не була розглянута, а повторно подана ним скарга - повернута без розгляду. Вважає, що зазначені обставини є поважними причинами пропуску строку оскарження постанови про закриття кримінальної справи, проте слідчий суддя їх безпідставно не прийняв до уваги, порушивши таким чином вимоги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки слідчий під час досудового розслідування не здійснив жодної дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального правопорушення, тобто порушив вимоги ст. 9 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та матеріали закритого кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як визначено в ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, водночас згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України підлягає поновленню за клопотанням заінтересованої особи процесуальний строк, пропущений із поважних причин.

Водночас, вирішуючи клопотання про поновлення пропущеного строку, слідчий суддя, суд повинен враховувати, що право особи на оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення.

Колегією суддів встановлено, що 18 травня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого від 21 березня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005377 від 25 червня 2014 року. Як в окремому клопотанні про поновлення процесуального строку, так і безпосередньо у скарзі пропуск строку заявник обґрунтував тим, що спочатку подав скаргу прокурору. Оскільки підстав для задоволення скарги прокурор не вбачав, про що він дізнався з листа, звернувся за захистом своїх прав до суду. При цьому ОСОБА_6 долучив до скарги документи, які підтверджують такі обставини, отже, на думку колегії суддів, у слідчого судді було достатньо підстав для висновку про те, що заявник пропустив строк оскарження постанови з поважних причин і він підлягав поновленню, а скарга на рішення слідчого розгляду по суті. До того ж кримінальне провадження № 0005377 взагалі не містить даних про дату вручення ОСОБА_6 копії постанови слідчого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді від 20 травня 2016 року про повернення скарги не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому згідно зі ст.ст. 407, 409 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції, якою необхідно поновити ОСОБА_6 строк оскарження процесуального рішення слідчого та розглянути його скаргу по суті.

За доводами скарги, ОСОБА_6 вважає, що під час досудового розслідування слідчим не були дотримані вимоги ст. 9 КПК України, що є підставою скасування процесуального рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0005377.

За результатами перевірки зазначених доводів колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Під час кримінального провадження слідчий згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України зобов`язаний дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про його закриття приймається слідчим у разі, якщо зібрані, перевірені та оцінені в своїй сукупності докази свідчать про наявність обставин, які виключають в діянні особи (осіб) складу кримінального правопорушення.

Крім того, згідно з положеннями ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено обставини, встановлені під час досудового розслідування та обставини, які виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття, мотиви та обґрунтування такого рішення, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників провадження.

Проте наведені положення кримінального процесуального закону слідчим при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження дотримані не були.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 25.06.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005377, з визначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України внесені за результатами розгляду матеріалу (вх.К-586 від 07.05.2014) відомості про те, що колишня дружина ОСОБА_6 ОСОБА_8 в 2011 році шляхом підроблення судового рішення № 2-1255 від 23.07.2003 незаконним шляхом приватизувала жилу площу за адресою: АДРЕСА_1 . Слідчим ОСОБА_9 було розпочато досудове розслідування, за результатами якого 05.02.2015 прийнято рішення про закриття кримінального провадження з посиланням на те, що «відносини, які виникли між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не підпадають під дію КК України, а саме дію ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки в даному випадку прямий умисел у посадових осіб ОК ДБК «Святошинський регіон», відсутній (невстановлений)».

15.07.2015 зазначена постанова слідчого була скасована першим заступником прокурора Святошинського району м. Києва ОСОБА_11 як така, що винесена передчасно, без з`ясування всіх істотних обставин справи та в порушення вимог КПК України.

03.10.2015 начальником відділення СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 в якості свідка в цьому провадженні був допитаний ОСОБА_6 , а 06.02.2016 досудове розслідування було доручено слідчому ОСОБА_7 , який 21.03.2016 виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Таке рішення слідчий обґрунтував тим, що «відносини, які виникли між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мають ознаки цивільно-правових, в зв`язку з чим не підпадають під дію кримінального-процесуального законодавства», «досудове слідство не має можливості встановити злочинний умисел зі сторони ОСОБА_14 », «досудовим слідством умислу зі сторони ОСОБА_14 щодо заволодіння грошовими коштами та майном ОСОБА_13 не встановлено», «в даному випадку прямий умисел зі сторони ОСОБА_10 відсутній, а відтак відсутність хоча б одного з елементів складу злочину свідчить про те, що в даному конкретному випадку дії останньої не є злочином, передбаченим ч. 1 ст. 190 КК України».

Між тим, з матеріалів кримінального провадження неможливо встановити яке відношення до події, про яку повідомив ОСОБА_6 , мають ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , котрі в кримінальному провадженні не допитувались і жоден документ не вказує на їх причетність до того повідомлення про злочин, яке зробив ОСОБА_6 . Водночас показання ОСОБА_6 , викладені в постанові як обставини, встановлені під час досудового розслідування, не відповідають змісту протоколу його допиту та інших письмових звернень, бо ОСОБА_6 не повідомляв про начебто незаконні дії його колишньої дружини, пов`язані з приватизацією квартири АДРЕСА_2 , а детально наводив обставини, за яких, використовуючи судове рішення за 2003 рік, яке, на його думку, є підробленим, ОСОБА_10 незаконно набула права власності на житлове приміщення, власником якого він є на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2003.

Аналіз змісту постанови про закриття кримінального провадження, як вважає колегія суддів, переконливо доводить, що слідчий ОСОБА_7 , який не здійснив під час досудового розслідування жодної слідчої дії, прийнявши рішення про закриття кримінального провадження, навіть не спромігся в постанові проаналізувати показання ОСОБА_6 в сукупності з тими документами, які останній надав на підтвердження своїх пояснень, тобто слідчий не дотримав вимог ст. 9 КПК України і зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, без будь-якої перевірки показань ОСОБА_6 , який фактично і повідомив про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому зміст процесуального рішення слідчого не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотриманні вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого від 21 березня 2016 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

За таких обставин, апеляційну скарга ОСОБА_6 слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року, якою скарга ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 21 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0005377 від 25 червня 2014 року, повернута особі, яка її подала скасувати.

Поновити ОСОБА_6 строк оскарження постанови слідчого від 21 березня 2016 року про закриття кримінального провадження.

Скаргу ОСОБА_6 задовольнити та скасувати постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 21 березня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005377 від 25 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4