Справа № 750/6992/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/23/2016
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.015.270.010.001.537, за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2015 року, постановлений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Михайло-Коцюбинське, Чернігівського району і області, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта загальна середня, не одруженого, останній раз судимого 23 грудня 2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова по ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 75 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком місцевого суду ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжним заходом залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня затримання, тобто з 16 червня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 1250 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

ОСОБА_7 , 08 березня 2015 року, приблизно, в 09 год. 23 хв., знаходячись у магазині «Салтівський м`ясокомбінат», що по вул. Рокосовського, буд. 16, у м. Чернігові, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «НТС А510», вартістю 2500 грн., в комплекті з флеш - картою об`ємом 16 ГБ, вартістю 250 грн., з сім-картою мобільного оператора «Лайф», вартістю 10 грн., з грошима на рахунку 35 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2795 грн..

14 квітня 2015 року, приблизно, в 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав 500 грн. грошей, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

14 червня 2015 року, в 16 год. 36 хв., ОСОБА_7 , діючи повторно, знаходячись у магазині «Мир животных», по вул. 1-го Травня, буд. 163, у м. Чернігові, відкрито викрав дві переносні сумки для тварин вартістю 690 грн. і 560 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1250 грн.. Ці дії ОСОБА_7 місцевий суд перекваліфікував з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.

16 червня 2015 року, приблизно, в 17 год. 20 хв., ОСОБА_7 , біля магазину «Продукти», по вул. Космонавтів, буд. 3-а, у м. Чернігові, повторно, таємно викрав велосипед марки «FORMULA KOLT», вартістю 4000 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Не погодившись з вироком місцевого суду в частині перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, прокурор подала апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити новий і призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Зазначає, що суд мотивував перекваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим 14.06.2015 року, з ч. 2 ст. 186 КК на ч. 2 ст. 185 КК України відсутністю доказів щодо саме відкритого викрадення чужого майна, а наявні докази узгоджуються з показаннями обвинуваченого, що він вважав вчинення ним викрадення таємним. На думку місцевого суду, цю обставину підтверджують і покази потерпілої про те, що у момент викрадення вона була відсутня у торгівельному залі, а обвинувачений побіг лише після того, як вийшов з магазину і почув її крик. Одночасно з цим судом не враховані покази потерпілої ОСОБА_10 , що ОСОБА_7 вона помітила коли той виходив з магазину тримаючи у руках щось об`ємне. Потерпіла оглянувши торгівельне приміщення побачила зникнення двох сумок переносок для тварин, і зрозуміла, що вони викрадені обвинуваченим. У той час ОСОБА_7 уже вийшов за двері, тому потерпіла побігла за ним, побачивши, що він спокійно відходить від магазину, почала кричати, вимагаючи зупинитися. ОСОБА_7 , почувши крики потерпілої, побіг від магазину. Також, у судовому засіданні досліджено відеозапис з камери спостереження, встановленої у торгівельному приміщенні магазину, на якому видно, що у момент вчинення ОСОБА_7 злочину присутня ще одна особа, яка помічає обвинуваченого і яку останній теж бачить. Суд першої інстанції даний доказ до уваги не взяв.

Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити та на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. Зазначає, що вирок є надто суворим та підлягає зміні, оскільки при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував його особу та наявність пом`якшуючих обставин, зокрема явку з повинною, визнання вини, сприяння слідству, стан здоров`я.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, прохання прокурора, обвинуваченого та його захисника задовольнити їхні апеляційні скарги і відмовити у задоволенні апеляційної скарги супротивної сторони, думку потерпілої яка покладалася на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає лише апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою.

У судових засіданнях місцевого та апеляційного судів обвинувачений свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково, не погодившись з кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України скоєного ним 14 червня 2015 року в магазині «Мир животных» кримінального правопорушення. Стверджує, що при цьому діяв цілком таємно і сторонні особи не бачили викрадення ним двох сумок.

Свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів як крадіжок визнав повністю, просив пом`якшити покарання.

Колегія суддів відноситься критично до твердження обвинуваченого, що викрадаючи дві сумки по епізоду від 14 червня 2015 року він діяв таємно, а коли вийшов на вулицю то побіг не тому, що його гукнула потерпіла з вимогою повернути сумки, а просто хотів якомога швидше зникнути з місця пригоди.

При таємному викраденні двох сумок, як про те стверджує обвинувачений, вийшовши спокійно на вулицю, у нього не було ніякої потреби кинутись бігти і тим самим привертати до себе увагу інших громадян.

Окрім того потерпіла ОСОБА_10 на протязі всього провадження, в тому числі і в апеляційному суді, давала послідовні свідчення, що бачила як ОСОБА_7 виходив із магазину тримаючи при собі дві сумки, пропажу яких із свого місця в магазині вона виявила. Коли вона вибігла із магазину і звернулася до обвинуваченого з вимогою повернути сумки, той зразу ж побіг. Переслідувати ОСОБА_7 вона не могла бо в магазині залишався ще один чоловік. Сумки їй повернуто, до їхнього стану вона претензій не має, як не має і претензій матеріального характеру до обвинуваченого.

Перекваліфіковуючи вказані дії на ч. 2 ст. 185 КК України, місцевий суд сам собі суперечить, бо вказує, що розпочавши таємно викрадення сумок, ОСОБА_7 побіг з місця пригоди після того як почув крик потерпілої і виникла загроза бути затриманим. Які конкретно досліджені докази підтверджують саме таємне викрадення майна по цьому епізоду у вироку не вказано.

Згідно п. 4 Постанови №10 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Таким чином колегія суддів вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_7 по ч. 2 ст. 186 КК України як скоєне повторно відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 ..

Враховуючи повернення потерпілій ОСОБА_10 викрадених двох сумок і відсутність у неї претензій матеріального характеру, вирок в частині задоволення цивільного позову підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині.

Призначаючи покарання обвинуваченому колегія суддів враховує його стан здоров`я, характер та ступінь тяжкості скоєного, дані про його особу, неодноразові попередні судимості та неодноразове скоєння нових злочинів під час умовного відбуття покарання, такі обставини, що пом`якшують покарання як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину за відсутності обставин, що обтяжують покарання.

У матеріалах провадження відсутні дані, що саме дякуючи явці з повинною обвинуваченого було розкрито скоєні ним злочини.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

з а с у д и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 відхилити, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Скасувати вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині цивільного позову і призначеного покарання і вважати його засудженим до покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2014 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Закрити провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди.

В решті вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 16 червня 2015 року по 12 квітня 2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4