Справа №479/36/16-к 25.05.2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000335 за апеляційними скаргами прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2,3 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити, звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст..ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2014р. та остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст.185 КК України та призначено покарання:

за ч. 2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2014 р., яке відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 72 КК України дорівнює 2 рокам позбавлення волі, та остаточно призначити покарання 4 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 витрати за залучення експерта в сумі 306, 90 грн.. Вирішено питання щодо речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи правильність кваліфікації своїх дій та доведеності вини, вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконним. Вважає, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та його особі. Зазначає, що судом 1-ої інстанції не було враховано, що в нього на утриманні знаходиться малолітня дитина, не враховано думку представника потерпілого, яка під час судових дебатів просила призначити йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі. Вважає, що судом безпідставно не було застосовано положення ст. 75 КК України при призначені покарання.

Не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 ,. прокурор вважає, що оскаржуваний вирок в частині призначення покарання є незаконним з підстав неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що в порушення вимог ст.65 КК України та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003р., де зазначено, що для правильного призначення покарання необхідно врахувати обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд 1-ої інстанції безпідставно не врахував обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 в середині травня 2015 року, працюючи охоронцем ПП «Зірка», що розташоване на 91 км. автодороги «Балта-Первомайськ» біля смт. Криве Озеро, маючи ключі від складських та господарських приміщень підприємства, скориставшись відсутністю працівників підприємства, відчинив двері господарського приміщення, звідки таємно викрав трьохфазний електродвигун потужністю 11 кВт вартістю 3800 грн.. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 13.07.2015 р. обвинувачений ОСОБА_6 , не перебуваючи у трудових відносинах з ПП «Зірка», за допомогою ключів проник до господарського приміщення, звідки таємно викрав водяну помпу з двигуном «Forte FP30C» вартістю 3060 грн.. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисним діями обвинувачений ОСОБА_6 завдав ПП «Зірка» матеріальний збиток на 6860 грн.

Такі дії ОСОБА_6 суд кваліфікував за першим епізодом за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за другим епізодом - за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи покарання за кожний злочин окремо, суд врахував, як пом`якшуючи покарання обставини, визнання вини та щире каяття обвинуваченого, позитивну характеристику з місця проживання, повне відшкодування майнової шкоди. З урахуванням того, що ОСОБА_6 вчинив злочини в період іспитового строку за попереднім вироком, у відповідності до вимог ст. ст. 71, 72 КК України суд остаточно призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку своєї апеляційної скарги, прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікацію його дій за ч..2 та ч. 3 ст. 185 КК України апелянти не оспорюють.

Що стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то при призначені покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно. Як пом`якшуючі покарання обставини, суд врахував визнання вини та щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування шкоди.

Виходячи з цього, суд призначив обвинуваченому покарання за кожний злочин окремо у виді позбавлення волі у межах санкцій статей кримінального закону, за якими він визнаний винним. При цьому за ч.3 ст. 185 КК України суд призначив ОСОБА_8 покарання у мінімальних межах санкції. У відповідності до вимог ч.1 ст. 70 КК України суд правильно визначив покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання, як за кожний злочин окремо, так і остаточне покарання за сукупністю цих злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. А тому підстав для пом`якшення покарання, або призначення більш суворого покарання ОСОБА_6 не вбачає.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше судимий вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.10. 2014р. за ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 125 , 70 КК України до 4-х років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Посилання прокурора на те, що суд 1-ої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, безпідставно не врахував обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочинів, є необґрунтованими, оскільки згідно ч.2 ст. 67 КК України суд має право, залежно від характеру вчиненого злочину, не визнати будь яку із зазначених у ч.1 цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у п. п. 2,6,7,9,10,12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Що стосується вчинення ОСОБА_6 раніше злочинів за ст. 190 КК України, то це враховано, як кваліфікуючу обставину повторно. Що стосується вчинення ним раніше злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, то, виходячи з того, що цей злочин вчинено проти особи, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, то за характером вчинених ним нових злочинів проти власності апеляційний суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочинів, як того просить прокурор.

Доводи прокурора про те, що суд не врахував, що обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, покарання за які не відбув, вчинив нові злочини є безпідставними, оскільки, мотивуючи призначення покарання, суд у вироку послався на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив нові умисні злочини в період іспитового строку, а тому зазначив, що його виправлення можливе в місцях позбавлення волі, визначив до відбуття остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст. ст. 71, 72 КК України, у виді позбавлення волі.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, то вони є необґрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається, суд 1-ої інстанції призначив обвинуваченому до відбуття покарання у виді 4 - х років позбавлення волі, а прокурор просить призначити йому остаточне покарання - 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Проте, не мотивує, чому саме призначене судом покарання є явно несправедливим через м`якість.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалення свого вироку через необхідність застосування більш суворого покарання, як того просить прокурор.

Що стосується посилання обвинуваченого на те, що суд 1-ої інстанції, призначаючи покарання, не врахував, як пом`якшуючу покарання обставину, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, то воно є необґрунтованим, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б це підтверджували. Крім того, доводи обвинуваченого про те, що суд не врахував думку представника потерпілого, є безпідставними, оскільки суд, призначаючи покарання згідно вимог ст. 65 КК України, врахував у сукупності всі встановлені під час судового розгляду обставини, в тому числі позицію потерпілого щодо покарання.

Оскільки суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з точки зору його необхідності й достатності для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів, підстав для пом`якшення покарання не вбачає. При цьому, виходячи з того, що ОСОБА_6 вчинив нові злочини протягом іспитового строку, то підстав для повторного застосування ст. 75 КК України не має.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуюча
Судді