АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/7808/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/201/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 квітня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3
суддів : ОСОБА_4 , ОСОБА_5
секретар ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі кримінальне провадження, №0002870, внесене, 02.10.2015р. до Единого реєстру досудових розслідувань відносно:
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу,

Дніпропетровської області, зареєстрованого

та мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2016р.
Вироком суду першої інстанції 15 січня 2016р., ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4р.
Вирішено питання по речовим доказам.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник обвинуваченого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 , просить змінити вирок суду, в частині призначеного покарання, застосувавши ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.
В апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні, просить змінити рішення суду першої інстанції, зазначивши у резолютивній частині вироку вказівку, що строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту затримання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
За обставин, встановлених судом і детально наведених у вироку, ОСОБА_7 визнано винниму вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_7 , маючи намір на заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, 01 жовтня 2015р., приблизно о 15.10 год., знаходячись біля будівлі КЗШ №31, що по вул.Качалова, 4 в м.Кривому Розі, побачив раніше йому незнайому малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в руці тримала свій мобільний телефон.

Переслідуючи корисний мотив, ОСОБА_7 підійшов до малолітньої ОСОБА_10 та застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося у тому, що ОСОБА_7 рукою схопив ОСОБА_10 за волосся та нахилив її голову, після чого з її руки спробував відкрито викрасти мобільний телефон "Samsung Galaxy Star SM-G350E", IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 188 від 05 жовтня 2015р. складає 1709 грн., в якому знаходилися флеш-карта, обсягом пам`яті 2 гб, вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи №188 від 05 жовтня 2015р. складає 70 грн. та сім-карта НОМЕР_3 , яка для потерпілої майнової цінності не представляє.

Обвинувачений ОСОБА_7 , з майном малолітньої потерпілої, загальною вартістю 1 779 грн., отриманим злочинним шляхом, спробував зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення, щоб розпорядитися ним на власний розсуд, але з причин, які не залежали від його волі, не довів злочинний намір до кінця, оскільки був затриманий перехожими громадянами.

Обвинувачений ОСОБА_7 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує, що суд першої інстанції призначив йому суворе покарання яке за своїм видом і розміром не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину і його особі, просить призначити йому покарання, із застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням.
На думку обвинуваченого, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував, його щире каяття, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, навчався за фахом газоелектрозварника, претензій матеріального характеру до нього не має.
Прокурор у кримінальному провадженні, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на те, що суд першої інстанції порушив вимоги п.2 ч.4 ст.374 КПК України, при цьому, не звернув увагу на рекомендації зазначені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990р. №5 «Про виконання судами України з питань розгляду кримінальних справ і постановлення вироків», оскільки не зазначив у резолютивній частині вироку початок строку відбування засудженим покарання, що на його думку є порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Обвинувачений ОСОБА_7 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, змінити рішення суду в частині призначеного покарання, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, стосовно апеляційної скарги прокурора, поклався на думку колегії суддів.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді, повністю підтримала апеляційну скаргу свого підзахисного, просила її задовольнити, змінити рішення суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від призначеного судом покарання з випробуванням, щодо апеляційної скарги прокурора, поклалася на думку колегії суддів.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, змінити вирок суду першої інстанції, зазначивши у резолютивній частині вироку рішення щодо початку строку відбування засудженим покарання, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , в цій частині, рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 , просила залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, порівнявши їх з матеріалами, наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора, не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.
Доводи ОСОБА_7 , щодо суворого покарання, колегія суддів, вважає не обґрунтованими, оскільки при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, виходячи з вимог ст.ст.50, 65 КПК України, ретельно перевірив, обставини які пом`якшують покарання, а також перевірив відомості, характеризуючи його особу, і встановив що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, крім того,він вчинив злочин щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , 2005 року народження, що суд першої інстанції правильно визнав за обставину, яка обтяжує покарання, суд також врахував і зухвалу поведінку обвинуваченого при скоєні злочину, його небажання в подальшому вибачитися перед потерпілою. Законні представники потерпілої наполягали на призначенні суворого покарання обвинуваченому.

Вирішуючи питання про вид і строк покарання, суд першої інстанції, слушно вказав, що він раніше не судимий (ар.пр.67, т.1), позитивно характеризується за місцем проживання (ар.пр.70, т.1), не перебуває на обліку у лікаря психіатра (ар.пр.68, т.1), однак не працює і з червня 2012р. перебуває під профілактичним наглядом у лікаря нарколога (ар.пр.69т.1) з приводу вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах встановлених в санкції ч.2 ст.186 КК України, врахував зазначені вище обставини і дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69, 75 КК України і призначення йому більш м`якого покарання ніж передбачено санкцією ч.2 ст.186 КК України або звільнення від відбування покарання з випробуванням, з яким повністю погоджується і колегія суддів.
Щодо доводів прокурора про порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, колегія суддів вважає, що не зазначення судом першої інстанції у цьому кримінальному провадженні початку строку відбування засудженим покарання, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому зазначені обставини не можуть бути підставою для зміни судового рішення.
З резолютивної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції у рішенні щодо запобіжного заходу обраного ОСОБА_7 , зазначив, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін до набрання вироком законної сили (ар.пр.34, т.2).
У ст..535 КПК України передбачено що судове рішення звертається до виконання коли набирає законної сили.
Крім того, питання, яке порушує прокурор в апеляційній скарзі, він може вирішити, відповідно до ст.ст.537, 539 КПК України, звернувшись з клопотанням до суду, який ухвалив оскаржуваний вирок.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним і не вбачає підстав, для його зміни.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і прокурора у кримінальному провадженні, залишити без задоволення, а вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2016р., яким ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України - без змін.
Запобіжний захід, застосований ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання-залишити без змін, до виконання вироку в порядку ст.ст.534, 535 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5