АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/459/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/322/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:
Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянвши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 червня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нивра Борщівського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, студента 1-го курсу ДНЗ Борщівський професійний ліцей, раніше несудимого, -

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15,ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст.15,ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України 200 годин громадських робіт; за ч.1 ст.309 КК України штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 грн., які на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3475,42 грн. за проведення: судової трасологічної експертизи від 16 березня 2016 року №1.4-247/16, товарознавчої експертизи від 30 березня 2016 року №6-206/16, комп`ютерно-технічної експертизи від 21 березня 2016 року №7-38/16, товарознавчої експертизи від 14 квітня 2016 року №6-252/16, експертизи дослідження наркотичних засобів від 11 березня 2016 року №2-97/16 та від 09 березня 2016 року №2-98/16.

Вирішено долю речових доказів по епізоду незаконного придбання, виготовлення, зберігання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 29 лютого 2016 року біля 23.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу будинку культури у с.Нивра Борщівського району Тернопільської області, з метою вчинення крадіжки чужого майна, з корисливих спонукань, розбив скло одного з вікон будинку культури та проник у приміщення, де діючи умисно, таємно склав на плюшеву скатертину ціною 250 грн., що належить Ниврянській сільській раді Борщівського району, кнопочно-пневматичний музичний інструмент баян Мечта, ціною 250 грн., що належить ОСОБА_10 , кнопочно-пневматичний музичний інструмент баян Москва, ціною 380 грн., електронно-променевий комп`ютерний монітор (дисплей) торгової марки Самсунг, модель 550В, ціною 210 грн., системний блок марки Асер, модель VT 72D, ціною 900 грн., комп`ютерну клавіатуру торгової марки Свен, модель Стандарт 500, ціною 45 грн., лазерний проектор ціною 433,50 грн., що належать ОСОБА_11 , однак, свої дії, направлені на незаконне викрадення чужого майна до кінця не довів, на місці пригоди був виявлений працівниками поліції.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 у липні 2014 року, діючи умисно, на присадибній ділянці господарства ОСОБА_12 , що у с.Нивра Борщівського району, незаконно зірвав зелені рослини коноплі, приніс їх до господарства, в якому проживає і яке знаходиться в с.Нивра Борщівського району та належить ОСОБА_13 , де подрібнив рослину, висушив та залишив незаконно зберігати на горищі вказаного господарства без мети збуту. 01 березня 2016 року під час проведення працівниками поліції огляду в приміщенні будинку культури, що в с.Нивра Борщівського району Тернопільської області, у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено із кишені куртки особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,18 г. Того ж дня, працівниками поліції у господарстві ОСОБА_13 , що у с.Нивра Борщівського району та в якому проживає обвинувачений ОСОБА_7 , на горищі сараю виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 191,22 грам. Всього, ОСОБА_7 незаконно придбав, виготовив та зберігав, без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 191,4 г.

В зміненій та доповненій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст.309 КК України 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України шляхом повного складання призначених покарань визначити остаточне покарання 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 рік, на підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок в період іспитового строку періодично реєструватися в органах КВІ та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Окрім того просить у резолютивній частині вироку зазначити рішення щодо речових доказів кнопочно-пневматичний музичний інструмент баян Мечта, що повернуто потерпілій ОСОБА_10 під розписку вважати повернутим за приналежністю; плюшеву скатертину, що належить Ниврянській сільській раді Борщівського району, кнопочно-пневматичний музичний інструмент баян Москва, електронно-променевий комп`ютерний монітор (дисплей) торгової марки Самсунг модель 550B, системний блок марки Асер моделі VT 72D, комп`ютерну клавіатуру торгової марки Свен моделі Стандарт 500, лазерний проектор, що повернуті ОСОБА_11 під розписку вважати повернутим за приналежністю.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі засудженого внаслідок мякості та застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Зазначає, що при ухваленні вироку та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом безпідставно враховані обставини, що пом`якшують покарання та не врахована обставина, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що є недопустимим для застосування ст.69 КК України.

Також, судом визнані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, однак висновок суду, що ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України є помилковим, відноситься фактично до злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та ґрунтується лише на показаннях, даних останнім у судовому засіданні, оскільки обсяг доказів, визначений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежувався тільки допитом обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд безпідставно вказав про наявність помякшуючих покарання обставин добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки речі, які ОСОБА_7 намагався викрасти з будинку культури с.Нивра Борщівського району були вилучені працівниками Борщівського відділення поліції Чортківського відділу ГУНП в Тернопільській області при огляді місця події будинку культури та передані потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

При постановленні вироку, суд також безпідставно визнав обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , те, що він є особою, що перебуває на пенсійному обліку, отримує пенсію по втраті годувальника батька ОСОБА_14 , є особою молодого віку, навчається в ДНЗ Борщівський професійний ліцей, оскільки це відомості, які характеризують особу, а не обставини, які пом`якшують покарання.

Крім того, однією з обставин, яка визнана судом, такою що істотно знижує ступінь вчиненого злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України зазначено, що ОСОБА_7 до кінця його не довів і його дії кваліфіковані як незакінчений замах на крадіжку чужого майна, що є невірним оскільки дана обставина перебуває у причинному зв`язку з обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, так, як перебуваючи в такому стані, всупереч бажанню ОСОБА_7 крадіжка ним не доведена до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Також вказує на те, що в порушення вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку не зазначено рішення щодо речових доказів, по епізоду обвинувачення за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав змінену та доповнену апеляційну скаргу і з підстав наведених у ній просив її задовольнити частково, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги і просили відмовити у її задоволенні, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за які його визнано винним, за обставин, встановлених судом першої інстанції і викладених у вироку та кваліфікація його дій, апелянтом не оспорюється, а тому в цій частині вирок суду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень п. 4 ч.1 ст.409 та ч.2 ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

За змістом ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Оскаржуваним вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 червня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України 200 годин громадських робіт; за ч.1 ст.309 КК України штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 грн., які на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у вироку вказав, що враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. При цьому, визнання обвинуваченим обставин інкримінованих кримінальних правопорушень, розкаяння у вчиненому та висловлення ним жалю з приводу цих обставин, суд розцінює, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.66 КК України є обставинами, які помякшують покарання.

Крім цього, відповідно до п.2 ч.1 ст.66 КК України, суд визнав помякшуючими обставинами добровільне відшкодовання обвинуваченим шкоди, те, що він є особою, яка перебуває на пенсійному обліку, отримує пенсію по втраті годувальника свого батька ОСОБА_14 , є особою молодого віку, навчається в ДНЗ Борщівський професійний ліцей, а також врахував те, що злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_7 до кінця не довів і його дії за цим епізодом кваліфіковано, як незакінчений замах на крадіжку чужого майна.

На думку суду першої інстанції вищенаведені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і дають підстави суду, з урахуванням особи обвинуваченого, застосувавши ст.69 КК України, перейти до іншого більш мякого виду основного покарання, не передбаченого в санкції частини статті обвинувачення та призначити покарання за вчинення вказаного злочину у виді громадських робіт.

Однак з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції, в повній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких, наявність обставини, що обтяжує покарання за цей злочин, зокрема вчинення його особою що перебуває у стані алкогольного спяніння, а також належним чином не мотивував, з посиланням на відповідні докази, визнання ним помякшуючими покарання таких обставин, як активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди по обвинуваченню за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

У вироку відсутня належна мотивація того, чому суд дійшов висновку про наявність таких помякшуючих покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди по епізоду обвинувачення за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Як убачається з вироку ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю та по епізоду незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у приміщення показав, що 29 лютого 2016 року після вживання у компанії спиртного сильно захмелів та не пригадує подій, які відбувалися безпосередньо після вживання ним спиртного. Події пригадав лише в момент, коли йому в очі засвітили ліхтарем і він зрозумів, що знаходиться в будинку культури за стільцями в залі, спить. Коли прийшов до себе, оцінив усі на той час доводи працівників поліції розбите скло у вікні клубу, пошкодження власної куртки на рукаві від порізу скла, виявлення у залі клубу лише його одного, наявність складених серед залу на скатертині речей, які були предметом замаху на крадіжку, виявлення на цих речах та підвіконні слідів його відбитків пальців рук, у звязку із чим не заперечив того факту, що мав намір на викрадення речей з будинку культури, однак не довів свій умисел до кінця, заснувши на місці пригоди.

Зазначені показання ОСОБА_7 , які судом покладено в основу обванувального вироку та доведення його винуватості, за умов розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, без дослідження інших доказів, повністю спростовують висновки суду першої інстанції про наявність таких помякшуючих покарання обставин, як активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди по епізоду незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.

При цьому, колегією суддів взято до уваги, що ОСОБА_7 було виявлено працівниками поліції на місці вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України в момент коли останній спав і тоді ж працівники поліції, без участі та допомоги обвинуваченого виявили речі, які останній намагався викрасти з приміщення клубу не довівши свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, а тому в цій частині доводи прокурора в апеляційній скарзі є обгрунтованими.

Також, суд першої інстанції належним чином не мотивував визнання ним, як помякшуючими покарання ОСОБА_7 обставинами те, що він є особою, яка перебуває на пенсійному обліку, отримує пенсію по втраті годувальника свого батька ОСОБА_14 , його молодий вік та те, що він навчається в ДНЗ Борщівський професійний ліцей, а лише формально послався на ч.2 ст.66 КК України, як на підставу визнання цих обставин помякшуючими покарання обвинуваченого.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів прийшла до переконання, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, судом першої інстанції безпідставно застосовано ст.69 КК України та призначено покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через мякість чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.409, п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставами для скасування вироку та ухвалення нового вироку.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі прокурора на необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року позбавлення волі, то такі, апелянтом належним чином не мотивовані, а тому колегія суддів вважає, що в цій частині вимоги апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають та є безпідставними.

Крім цього, в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про безпідставне не прийняття судом першої інстанції при постановлені вироку рішення щодо речових доказів по епізоду обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України в резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається рішення щодо речових доказів і документів.

Як убачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, у ній відсутнє рішення, щодо речових доказів, а саме: кнопочно-пневматичного музичного інструменту баяну Мечта, належного потерпілій ОСОБА_10 ; плюшевої скатертини, належної Ниврянській сільській раді Борщівського району, кнопочно-пневматичного музичного інструменту баяну Москва, електронно-променевого комп`ютерного монітору (дисплею) торгової марки Самсунг модель 550B, системного блоку марки Асер моделі VT 72D, комп`ютерної клавіатури торгової марки Свен моделі Стандарт 500, лазерного проектору, належних ОСОБА_11 , що є порушенням вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та ухваленні оскаржуваного вироку, допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, у зв`язку із чим вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких та злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, який відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини злочинів, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності і є не судимим, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, знаходиться на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Борщівському районі, як отримувач пенсії по втраті годувальника, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, його ставлення до вчинених ним злочинів, зокрема висловлення жалю з приводу вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання, зокрема щире розкаяння у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння у розкритті злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

До обставин, що обтяжують покарання колегія суддів відносить вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України в межах санкції статті обвинувачення у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.309 КК України в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Остаточне покарання призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Водночас, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, конкретних обставин кримінальних правопорушень, вищевказаних даних про особу обвинуваченого та помякшуючих покарання покарання обставин, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому на підставі ст.75 КК України, його слід звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 рік.

Також, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_7 у період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст.76 КК України, на нього слід покласти наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На переконання колегії суддів призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання та буде сприяти запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Вартість проведених у даному кримінальному провадженні судових експертиз в сумі 3475,42 грн., відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягає стягненню з обвинуваченого.

Визнані в даному кримінальному провадженні речовими доказами (а.к.п. 33,): плюшеву скатертину, кнопочно-пневматичний музичний інструмент баян Москва, електронно-променевий комп`ютерний монітор (дисплей) торгової марки Самсунг модель 550В, системний блок марки Асер модель VT 72D, комп`ютерну клавіатуру торгової марки Свен модель Стандарт 500, лазерний проектор, повернуті під розписку потерпілій та представнику потерпілого ОСОБА_11 (а.к.п. 31, 74), а також кнопочно-пневматичний музичний інструмент баян Мечта, повернутий під розписку потерпілій ОСОБА_10 (а.к.п. 73) слід вважати повернутими за приналежністю; частини рослини коноплі канабіс, масою у сухому вигляді 191,4 грами, що знаходяться на зберіганні в управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Тернопільській області (а.к.п. 89), у відповідності до вимог п.3 ч.9 ст.100 КПК України знищити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 червня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України та призначити за цими статтями покарання:

- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., зі стягненням в дохід держави.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 , в період дії іспитового строку наступні обовязки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 3475 (три тисячі чотириста сімдесят п`ять) гривень 42 (сорок дві) копійки за проведення судової трасологічної експертизи від 16 березня 2016 року №1.4-247/16, товарознавчої експертизи від 30 березня 2016 року №6-206/16, комп`ютерно-технічної експертизи від 21 березня 2016 року №7-38/16, товарознавчої експертизи від 14 квітня 2016 року №6-252/16, експертизи дослідження наркотичних засобів від 11 березня 2016 року №2-97/16 та від 09 березня 2016 року №2-98/16.

Визнані в даному кримінальному провадженні речовими доказами (а.к.п. 33): плюшеву скатертину, кнопочно-пневматичний музичний інструмент баян Москва, електронно-променевий комп`ютерний монітор (дисплей) торгової марки Самсунг модель 550В, системний блок марки Асер модель VT 72D, комп`ютерну клавіатуру торгової марки Свен модель Стандарт 500, лазерний проектор, повернутий під розписку ОСОБА_11 , вважати повернутими за приналежністю (а.к.п. 31, 74); кнопочно-пневматичний музичний інструмент баян Мечта, повернутий під розписку потерпілій ОСОБА_10 (а.к.п. 73) вважати повернутим за приналежністю.

Частини рослини коноплі канабіс, масою у сухому вигляді 191,4 грами, що знаходяться на зберіганні в управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Тернопільській області (а.к.п. 89), у відповідності до вимог п.3 ч.9 ст.100 КПК України знищити.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2