АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/769/16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 191 КК України Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Яготинського району, села Панфіли, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого в охоронній фірмі «СТЕЛС 1», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2016 року обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу, у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речові докази по справі, повернуто власнику ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет».

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_8 злочину за наступних обставин.

23.09.2013 року між ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» та ОСОБА_8 укладено строковий трудовий договір, відповідно до якого останнього прийнято на роботу до ТОВ «Ашан України Гіпермаркет» комплектувальником товарів.

Того ж дня, тобто 23.09.2013, ОСОБА_8 уклав з ТОВ « Ашан Україна Гіпермаркет» договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Перебуваючи на посаді комплектувальника товарів, 14.06.2015 о 13:30 годині, ОСОБА_8 заступивши на зміну, прийняв товарно-матеріальні цінності, що належали ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» та знаходився у приміщенні рибного відділу, розташованого у приміщенні гіпермаркету «Ашан» по проспекту Ватутіна, 2-Т в м. Києві.

Приблизно о 18:00 годині 14.06.2015, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на привласнення продуктів харчування, а саме: філе риби лосося (сьомги), що була у його віданні та належала ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет».

Реалізуючи свої злочинні наміри спрямовані на привласнення продуктів харчування, а саме філе риби лосося (сьомги), ОСОБА_8 14.06.2015р. близько 21 год. 00 хв., перебуваючи в рибному відділі ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», за адресою м. Київ, пр-т. Ватутіна, 2-Т, під виглядом підготовки до купівлі двох пустих пластикових відер білого кольору, помістив в одне з них філе риби лосося (сьомги) масою 1900гр. закупівельною вартістю 233,20грн. за 1 кг загальною вартістю 443,10грн., встановив в нього інше відро, обтягнув їх пакувальною стретч-плівкою для маскування та подальшого безоплатного виносу за межі гіпермаркету філе риби лосося (сьомги) масою 1900 гр. загальною вартістю 443,10 грн., та заздалегідь підготував їх для купівлі як два пустих пластикових відра.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , будучи обізнаний в тому, що до його колеги, а саме, до ОСОБА_11 для купівлі продуктів харчування прийде її чоловік ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на привласнення ввіреного йому чужого майна, попросив останню допомогти йому в купівлі двох пластикових відер з допомогою її чоловіка.

Так, ОСОБА_11 , яка не була обізнана щодо злочинних дій на його прохання, та отримавши від останнього два пластикових відра, поміщених одне в одне та обтягнутих пакувальною стретч-плівкою, передала їх своєму чоловікові ОСОБА_12 для оплати на касі гіпермаркету.

В свою чергу, ОСОБА_12 який в свою чергу також не був обізнаний щодо злочинних дій ОСОБА_8 та не усвідомлюючи, що в одному з відер знаходиться неоплачений товар, отримавши від ОСОБА_11 , надав для огляду та подальшої оплати касиру гіпермаркету «Ашан», крім своїх продуктів харчування, два пластикових відра, поміщених одне в одне та обтягнутих пакувальною стретч-плівкою.

Однак, ОСОБА_8 не вчинив усіх дій з посередництвом дій ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки касиром ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» було виявлено прихований товар.

Не погодившись з вироком, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосуванням закону, який підлягає застосуванню, та просить в зв`язку з цим вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих розмірів доходів громадян, що становить 510 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю, строком на 1 рік.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що в порушення вимог санкції ст. 191 КК України, суд не визначив ОСОБА_8 обов`язкове додаткове покарання, в чому й полягає неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того зазначає, що у вироку судом не наведено мотивів незастосування вказаного додаткового покарання та не здобуто доказів, які б обґрунтовували таке рішення суду.

При цьому вважає, що факт звільнення ОСОБА_8 із займаної посади на момент винесення вищевказаного вироку не є підставою для того, щоб не застосовувати до останнього обов`язкове додаткове покарання.

На вказаний вирок подав апеляційну скаргу і прокурор місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 . Прокурор просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2015 стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю на 2 роки в усіх підприємствах, організаціях, установах будь-якої форми власності.

Не оспорюючи фактичних обставин, встановлених у кримінальному провадженні прокурор звертає увагу на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме не призначення у даному випадку обов`язкового додаткового покарання.

При цьому прокурор вважає, що основне покарання, призначене без додаткового, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок чого є невиправдано м`яким та явно несправедливим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 та частково підтримав апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4, пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційних скарг, посилаючись на те, що визнає вину та готовий понести відповідальність, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно журналу судового засідання (а.с.59), фактичні обставини кримінального провадження ніким з учасників судового провадження не заперечувалися і стосовно них, відповідно до вимог ч. 3ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися, а тому висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України за обставин наведених у обвинувальному вироку та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за вказаним законом про кримінальну відповідальність, які не оспорюються і в апеляційних скаргах прокурорами, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, колегією суддів не перевіряються.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання за вказаним вище Законом України про кримінальну відповідальність, правильність призначення якого оскаржується прокурорами, то колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України призначено відповідно до вимог вищенаведеного закону, адже, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, враховано судом дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується. А також враховані обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та сприяння розслідуванню в ході досудового слідства, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності , суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідно призначити за вищевказаним злочином основне покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 191 КК України без призначення додаткового покарання, тобто призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 191 КК України.

При цьому з апеляційних скарг прокурорів вбачається, що призначений ОСОБА_8 як вид, так і розмір основного покарання не оспорюють і прокурори в апеляційних скаргах.

Що стосується доводів апеляційних скарг прокурорів щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, яка полягає у не призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю в усіх підприємствах, організаціях, установах будь якої форми власності, то такі доводи не заслуговують на увагу, виходячи з таких підстав.

Обидва апелянти посилаються на те, що додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю санкцією ч. 1 ст. 191 КК України передбачено як обов`язкове.

Проте, такі посилання є безпідставними, адже, санкцією ч. 1 ст. 191 КК України, призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, чи займатися певною діяльністю, визначено як альтернативне.

Крім того, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення, дані про особу винного, який зрозумів свою провину і щиро розкаявся у вчиненому, з врахуванням суми майна, яке мав намір привласнити ОСОБА_8 443, 10 грн., стадії злочину (незакінчений замах на вчинення злочину), та як наслідок відсутності завданих збитків, не призначення в даному випадку ОСОБА_8 додаткового покарання колегія суддів вважає обґрунтованим.

Підстав для призначення додаткового покарання, крім посилань прокурорів на посаду та вид діяльності ОСОБА_8 , як матеріально відповідальної особи, прокурори в апеляційних скаргах не навели. Проте, саме ця обставина стала підставою для обвинувачення і засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 191 КК України.

Відтак, підстав для задоволення апеляційних скарг заступника прокурора м. Києва та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2016 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 191 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4