АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1902/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«28» листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року поновлено пропущений строк подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000863 від 11.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України. Клопотання першого заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 молодшого радника юстиції ОСОБА_6 задоволено частково та накладено арешт на майно у вигляді речей, предметів та документів, яке вилучено 28.10.2016 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . Накладено арешт на майно у вигляді речей, предметів та документів, яке вилучено 28.10.2016 року під час проведення обшуку автомобілю «Toyota Land Cruiser 150», р.н. НОМЕР_1 . Грошові кошти, які були виявлені та вилучені 28.10.2016 року під час обшуку за адресою : АДРЕСА_1 та автомобілю «Toyota Land Cruiser 150», р.н. НОМЕР_1 повернуто особі, у якої їх було вилучено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подано до суду апеляційні скарги, в яких просить вказану ухвалу скасувати. У задоволенні клопотання прокурора від 04 листопада 2016 року про арешт майна відмовити. Повернути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно 28 жовтня 2016 року в ході проведення обшуку нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 та автомобілю «Toyota Land Cruiser 150», р.н. НОМЕР_1 . В обґрунтування апеляційних скарг зазначив, що вказана ухвала слідчого судді в частині накладення арешту є незаконною, необґрунтованою, та такою, що винесена із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційні скарги підлягають поверненню адвокату ОСОБА_3 , з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 частини 7 ст. 173 КПК України підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повність або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Таким чином, з ч.1 ст. 174 КПК України вбачається, що правом на подачу апеляційної скарги наділений лише власник або володілець майна. Право на подачу апеляційної скарги на ухвалу про арешт майна адвокатом, який представляє інтереси власника або володільця майна, не передбачено.

Відповідно до ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подавати: обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого; обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині мотивів і підстав виправдання; підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник; законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру, - в частині, що стосується інтересів неповнолітнього; законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру; прокурор; потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції; цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову; цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову; представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи; фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію; інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Визначений ст. 393 КПК України перелік осіб, які мають право подавати апеляційну скаргу, є вичерпним.

Матеріали кримінального провадження не містять даних стосовно перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в процесуальному статусі підозрюваних.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в розумінні ч.1 ст. 174 та ст. 393 КПК України, не є суб`єктом апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року.

Право подачі апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно розповсюджується лише на власника або володільця майна.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Зважаючи на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо повернення апеляційних скарг та доданих до них матеріалів адвокату ОСОБА_3 , оскільки, в даному випадку, йому не належить право подачі апеляційної скарги.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу адвоката ОСОБА_3 на порушення порядку оскарження ухвали слідчого судді суду першої інстанції.

Зі змісту ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року та з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим суддею суду першої інстанції клопотання ОСОБА_6 розглядалось без повідомлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ч.2 ст. 172 КПК України (аркуш м.к.п. 153).

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачена можливість оскарження арешту майна особою, яка не була присутня при розгляді питання про арешт майна, шляхом її звернення до слідчого судді суду першої інстанції з клопотання про скасування арешту майна, а в подальшому, у разі незгоди з ухвалою слідчого судді, постановленою за результатами розгляду цього клопотання, особа наділена правом оскаржити цю ухвалу в порядку ст. 309 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, повернення апеляційних скарг не позбавляє ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права звернутися з апеляційною скаргою до судів першої та апеляційної інстанції, з додержанням порядку, передбаченого ч.1 ст. 174 та п.9 ч.1 ст. 309 КПК України.

Керуючись п.2 ч.3 ст.399 КПК України, суддя-

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року та додані до них матеріали повернути адвокату ОСОБА_3 .

Роз`яснити право на звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з клопотанням про скасування арешту майна до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова в порядку, передбаченому ч.1 ст. 174 КПК України, та право на апеляційне оскарження ухвали в порядку ст. 309 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку на підставі ч.6 ст. 399 КПК України.

Суддя: ОСОБА_2