Справа 139/235/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2016 року смт Муровані Курилівці
Слідчий суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 з участю представника скаржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , секретаря судового засідання ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці - скаргу ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 на постанову слідчої від 07 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000003, -
В С Т А Н О В И В:
03 січня 2016 року до чергової частини Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшли заяви ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про підроблення посадовими особами ТОВ «Богатир» с. Котюжани договорів оренди земельних ділянок.
03 січня 2016 року дані заяви внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000003 - 0000017 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 358 КК України.
05 січня 2016 року дані кримінальні провадження об`єднані за постановою прокурора в одне кримінальне провадження № 0000003.
В ході досудового розслідування було проведено експертизи договорів оренди земельних ділянок, згідно яких підписи у договорах оренди землі, що укладені 01 січня 2006 року між власниками земельних ділянок та ТОВ «Богатир», виконані не орендодавцями.
07 березня 2016 року слідчою Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000003 у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Скаржники вважають, що висновки слідчої зазначені в оскаржуваній постанові є необгрунтованими і зроблені внаслідок невірної оцінки обставин кримінального провадження та неправильного застосування закону, а тому просять скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000003 та направити до Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП Вінницької області матеріали кримінального провадження для подальшого розслідування.
За приписами ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарги на рішення під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.
Про день судового розгляду скаржники були повідомлені належним чином (а.с. 13-20) В судове засідання з`явилась адвокат ОСОБА_7 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , інші скаржники не з`явилися. Слідча Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУПН у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилася, подала до суду матеріали кримінального провадження № 000003. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши думки прокурора, представника скаржників, судом ухвалено розглядати скаргу по суті за відсутності скаржників та слідчої.
Представник скаржників ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала подану скаргу з підстав, зазначених у ній. Зокрема, зауважила, що слідча передчасно та незаконно винесла постанову про закриття провадження, оскільки договори оренди земельних ділянок, які дають право ТОВ «Богатир» орендувати земельні ділянки до травня 2017 року, заявники не підписували, інші особи підписали дані договори від їх імені. Договори оренди є офіційними документами і за їх підроблення передбачена кримінальна відповідальність, а тому постанову слідчої слід скасувати та кримінальне провадження повернути для продовження досудового розслідування.
Прокурор висловив думку, що підстав для скасування постанови слідчої про закриття кримінального провадження немає та просив відмовити у задоволенні скарги. Зазначив, що досудовим слідством було встановлено, що посадовими особами ТОВ «Богатир» було здійснено підробку підписів у договорах оренди землі, таким чином порушено умови договору та продовжено оренду землі ще на один рік. У відповідності до Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди спір між сторонами вирішується в судовому порядку. За своїм змістом та у відповідності до ст. 202 ЦК України договір оренди землі є правочином, спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і відноситься до категорії цивільно-правових угод, а тому договори оренди землі не можуть бути кваліфіковані, як офіційний документ у розумінні ст. 358 КК України.
Розглянувши скаргу у судовому засіданні, заслухавши думки сторін у справі, приходжу до висновку, що при закритті кримінального провадження № 0000003, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, були дотримані вимоги ст. 284 КПК України, а тому скарга є не обгрунтовною та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судом встановлено, що 03 січня 2016 року за заявами ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про те, що посадові особи ТОВ «Богатир» підробили договори оренди їх земельних ділянок від 01 січня 2006 року, підписавши їх без відома власників земельних ділянок, продовжили строк дії договорів, ще на один рік, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000003 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 358 КК України (матеріали досудового розслідування, т. 1).
Постановою слідчої Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 07 березня 2016 року після проведення слідчих дій прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 5-9).
Слідча приймаючи рішення про закриття кримінального провадження в постанові зазначила, що предметом даного злочину може бути лише офіційний документ, який належним чином складений, виданий як органами державної влади, органами місцевого самоврядування, так і підприємствами, установами чи організаціями, незалежно від форм власності, в межах наданої їм законом компетенції, який має відповідні реквізити і перебуває в обігу та прийшла до висновку, що договір оренди землі не є офіційним документом в розумінні ст. 358 КК України, а є правочином спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відноситься до категорії цивільно-правових відносин.
Скаржники у скарзі зазначають, що постановою слідчого встановлено факт підробки підписів в договорах оренди землі від 01 січня 2006 року, але зроблено невідповідний законодавству висновок, що такі договори не є офіційним документом в розумінні ч. 1 ст. 358 КК України.
З таким твердженням скаржників погодитися не можна з огляду на наступне:
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, характеризується вчиненням, зокрема, такої дії, як підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншю особою.
Закон України від 02.10.92 N 2657-XII "Про інформацію" визначає документ як матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а інформацію - як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 цього Закону).
Юридичне тлумачення понять «офіційний документ» наведене також в Юридичній енциклопедії (Київ, 1999 р.). Відповідно до неї «офіційний документ це інформація, відомості чи дані, зафіксовані на папері, фотоплівці, магнітному диску та ін. матеріальних носіях, що мають законодавчий, нормативний, директивний або інформаційний характер. Приймається і поширюється (публікується, видається, надсилається) в установленому порядку компетентними державними органами або відповідною посадовою (службовою) особою. Адресований невизначеному колу осіб або окремій особі, органу, установі, організації тощо. Офіційний документ може містити загальнозначущі та обов`язкові для виконання норми і правила щодо змісту, форми, завдань, функцій, параметрів і процедур діяльності органів законодавчої, виконавчої та судової влади, їх посадових (службових) осіб, а також іншу загальну або індивідуальну правову, управлінську, статистичну інформацію тощо. До категорії офіційних документів відносять також документи, які від імені держави засвідчують відповідні права їх власників, певні факти, події, що мають юридичне значення».
В примітці до ст. 358 КК України визначено, що, під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні причинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Частиною першою статті 200 ЦК України визначено, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Для того, щоб будь-яка інформація про факти, події, явища об`єктивної дійсності та розумової діяльності людини, закріплена на спеціальному матеріальному носії, набула сили документа, необхідно, щоб відомості мали офіційний характер і юридичне значення. Юридичне значення документів виражається в їхній здатності викликати правові наслідки. Цивільний процесуальний кодекс України 2004 року до фактів, що мають юридичне значення, відносить ті з них, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (стаття 256 Кодексу).
Верховний суд України у своїй постанові від 09 липня 2015 року № 1/485/2/13 зазначив, що при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями:
- документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами;
- зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.
Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.
Договір оренди землі не можна вважати офіційним документом, оскільки він не відповідає жодному із критеріїв визначення офіційності документу.
Так, офіційний документ повинен бути складений, виданий чи посвідчений службовою особою від імені державних органів, органів місцевого самоврядування, громадських організацій та об`єднань, а також підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності. Договір оренди землі це волевиявлення його сторін шляхом укладення (підписання).
Офіційності документу в розумінні ч. 1 ст. 358 КК України надає така ознака, як мета його складання, видачі чи посвідчення: використання підроблювачем чи іншою особою. Договір оренди землі не використовується як документ, що посвідчує юридичний факт, а фіксує волю сторін на виникнення прав та обов`язків щодо земельної ділянки та відповідно до ст. 202 ЦК України є двостороннім правочином.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Таким чином, враховуючи положення Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 202, 626 ЦК України, договір оренди землі це правочин, спрямований на взаємні та одночасні набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (кожна зі сторін-підписантів при укладені договору отримала одночасно і права і обов`язки), а, отже і за цією ознакою договір оренди землі не можна вважати офіційним документом.
Крім того, як зазначалося вище, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України полягає у підробленні.
Підроблення припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів, однак не за рахунок унесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань та іншими подібними способами. Неправдиві відомості в цьому випадку до документа не вносяться, а виправляються або знищуються відомості, що вже є в документі та відповідають дійсності.
У випадку, встановленому в рамках кримінального провадження № 0000003, підроблено підписи орендодавців, а не сам документ.
Отже, в діях будь-яких осіб відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Частина 1 статті 11 КК України дає загальне визначення поняття злочину, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного злочину. Відсутність будь-якої із складових злочину виключає відповідальність за злочин.
Таким чином, на підставі наведенного відсутні підстави для скасування постанови слідчої про закриття кримінального провадження № 0000003.
Керуючись: ч. 5 ст. 40, 284, ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 307, ст. 395 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Відмовити ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 у задовеленні скарги на постанову слідчої Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліці ОСОБА_14 про закриття кримінального провадження № 0000003 у зв`язку з її необгрунтовністю.
Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадженя може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: