Справа № 461/4249/15-к
Провадження № 1-кс/461/15/16
24.02.2016 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого суді із скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого невідкладно внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що 31 березня 2015 року ним було скеровано рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення заяву вих. № 254 від 30 березня 2015 року про кримінальне правопорушення на адресу СУ ГУ МВС України у Львівській області, яка була вручена 01.04.2015 року. З моменту подання заяви вих. № 254 від 30 березня 2015 року про кримінальне правопорушення минуло 7 днів, але жодних відомостей по фактах викладених у його заяві до ЄРДР слідчим не внесено.
В судовому засіданні ОСОБА_3 внесену скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій та просив скаргу задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, зі згоди скаржника, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого, на підставі наявних у справі матеріалів.
Заслухавши думку скаржника дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з нижченаведеного.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань при отриманні заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний здійснити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником тощо.
Згідно із ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.2 ч.1 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 31 березня 2015 року скеровано на адресу СУ ГУМВС України у Львівській області заяву від 30 березня 2015 року вих. №254 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. В заяві зазначено, що 30 березня 2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода в наслідок якої невстановлена особа на ім`я ОСОБА_5 зіткнулась з велосипедом під управлінням ОСОБА_4 , після чого на номер телефону ОСОБА_4 зателефонувала невстановлена особа і несподівано почала вимагати гроші, так ніби ОСОБА_4 була в чомусь винна.
Відповідно до диспозиції ст. 286 КК України, кримінальним злочином є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не містить очевидних та достатніх даних про наявність складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.
Зокрема, в заяві не вказується факт спричинення потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України та пп.4 п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
При цьому слід зазначити, що саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально - караного діяння.
Проаналізувавши вищевказані норми закону та обставини справи, вважаю, що заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 30 березня 2015 року не містила достатніх відомостей про обставини, які можуть свідчити про вчинення у відношенні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 286 КК України. Тобто підстав для розгляду вказаної заяви в порядку ст.214 КПК України та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було.
Враховуючи все вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,
у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення- відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1