Справа № 520/3440/16-к
Провадження № 1-кп/520/362/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України,
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за наступних обставин.
14 січня 2012 року, ОСОБА_5 маючи злочинний намір направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , шляхом обману, діючи умисно та з корисливих мотивів, знаходячись біля кафе «Макдональдс» за адресою: м. Одеса, вул. Незалежності 1 А, зловживаючи довірою, під приводом придбання автомобіля та повернення у строк до 25.04.2012 року, отримав від останнього грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ дорівнювало 47 938,08 гривень. Після чого, свої обов`язки не виконав, отримані грошові кошти привласнив та витратив на власні потреби.
Вказаними умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечувала, вважає, що трьохрічний строк, протягом якого особа може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, який інкримінується ОСОБА_5 , минув, перебіг давності за обставин, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався. Просить клопотання задовольнити.
Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.
Заслухавши думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише у разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у січні 2012 року заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 , шляхом обману, зловживаючи довірою, під приводом придбання автомобіля та повернення у строк до 25.04.2012 року, отримав від останнього грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ дорівнювало 47 938,08 гривень. ОСОБА_5 свої обов`язки не виконав, отримані грошові кошти привласнив та витратив на власні потреби.
Стороною обвинувачення вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєні інкримінованого його кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України визнав повністю.
Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Обвинуваченому ОСОБА_5 судом роз`яснено суть обвинувачення, підстави його звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_5 є злочином невеликої тяжкості, та з моменту скоєння такого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності слід задовольнити і звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.
З огляду на вищезазначене на сьогоднішній день у суду є всі підстави вважати, що термін давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності сплив. Отже, обвинувачений ОСОБА_5 може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження за його обвинуваченням може бути закрито.
Разом з цим, в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди у сумі 530 400 грн., та моральної шкоди у сумі 9 600 гривень.
Відповідно до Пленуму Верховного Суду України «про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року (зі зміненнями внесеними постановою від 25.12.1992 року №13 і 3.12.1997 року №12) у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Суд, вважає, що вказаний цивільний позов має бути залишений без розгляду, однак, керуючись загальними засадами кримінального процесуального судочинства, з метою дотримання надання доступу до правосуддя цивільному позивачу, суд роз`яснює право на звернення з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_5 в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49 КК України, 284, 286, 288, 372, 395 КПК України, суд
Заявлене обвинуваченим ОСОБА_5 клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 190 ч. 1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1