Провадження № 11-кп/792/505/16
Справа № 688/3533/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000684 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 07 червня 2016 року,

у с т а н о в и л а :
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 07 червня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000684 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України повернуто Шепетівському місцевому прокурору Хмельницької області для усунення протягом розумного строку виявлених та вказаних в цій ухвалі недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в обвинувальному акті в порушення вимог ч.1 ст.91 КПК України, обвинувачення сформульоване таким чином, що кожен з епізодів нанесення ударів ОСОБА_10 (16, 17, 18, 19, 20 та 29 серпня 2005 року) може оцінюватись як окремий злочин і підлягати окремій кваліфікації, однак у жодному із зазначених епізодів не зазначено тілесні ушкодження, які спричинив обвинувачений своїми діями та до якого ступеню тяжкості вони відносяться. Крім того, вказано мотив нанесення ударів ОСОБА_11 29 серпня 2005 року обурення за перебування її у нетверезому стані, за рештою епізодів побиття мотивів дій обвинуваченого у формулюванні не названо, що може доводити відсутність єдиного умислу на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень та в свою чергу свідчить про незрозумілість, неконкретність висунутого обвинувачення, унеможливлює здійснення судового розгляду та позбавляє обвинуваченого права на ефективний захист.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу суду та направити обвинувальний акт до того ж суду для проведення підготовчого судового засідання. Посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Уважав, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, а суд, повертаючи його прокурору, дійшов безпідставного висновку про те, що пред`явлене обвинувачення є неконкретним.

Стверджував, що суд вийшов за межі підготовчого судового засідання, дав оцінку доказам, зазначивши, що в обвинувальному акті не встановлено мотиву спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 за всіма епізодами, не розмежовано, які тілесні ушкодження та коли заподіяні потерпілій та яка їх тяжкість.

Зазначав, що згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №282 від 11 січня 2008 року виявлені у потерпілої тілесні ушкодження утворились протягом декількох діб до настання смерті від багаторазової дії тупих предметів з обмежуючою контактуючою поверхнею, викликали розвиток шоку та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті і можуть бути оцінені за ступенем тяжкості лише в своїй сукупності, а не кожне окремо, є тяжкими, які небезпечні для життя. За наявності сумнівів щодо об`єктивності експертизи, судом могла бути призначена додаткова чи повторна експертиза.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з внесеними до неї змінами просили ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Вказували, що прокурором порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, оскільки його не було забезпечено захисником, а в обвинувальному акті відсутні відомості про його призначення, фактичні обставини вчинення злочину, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину зазначені незрозуміло та суперечливо, не встановлено причинного зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками, що настали, неналежно зазначена правова кваліфікація правопорушення.

Також наголошували, що ОСОБА_12 , яка є психічно хворою з дитинства, безпідставно визнана потерпілою в даному кримінальному провадженні, оскільки померла ОСОБА_11 ніколи не проживала з донькою, відмовилась від неї при її народженні, а в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що підтверджують їх родинний зв`язок. Не встановлено також слідством , чи завдано їй моральної шкоди.

Звертали увагу на безпідставно відхилені судом клопотання про витребування матеріалів за результатами їх скарг на дії слідчих суддів, витребування доказів щодо встановлення осіб потерпілих, відхилені відводи прокурору ОСОБА_13 та головуючому судді ОСОБА_1 .

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з коротким викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційних скарг; пояснення прокурора, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг з викладених у них мотивів; заперечення проти задоволення апеляційних скарг опонентів, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акту викладені у ст.291 КПК України. Згідно з приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) цього закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона), форму вини, мотив та мету вчинення правопорушення, та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Також формулювання обвинувачення має бути викладене так, щоб чітко були зазначені основні обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному процесі, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення.

Проте, формулюючи ОСОБА_7 обвинувачення, слідчим ці вимоги були порушені.

Зокрема, в обвинувальному акті обвинувачення щодо ОСОБА_7 сформульоване таким чином, що кожен з епізодів нанесення ударів ОСОБА_10 (16, 17, 18, 19, 20 та 29 серпня 2005 року) може оцінюватись як окремий злочин і підлягати окремій кваліфікації. У жодному із зазначених епізодів не зазначено тілесні ушкодження, які спричинив обвинувачений своїми діями, до якого ступеню тяжкості вони відносяться та які з них були небезпечні для життя і здоров`я, зумовили настання смерті потерпілої, адже частина з них настала поза межами строку 7-10 діб до настання смерті.

Посилання прокурора на висновок судово-медичної експертизи № 282 від 11 січня 2008 року, згідно якого розмежування тілесних ушкоджень за тяжкістю та перебування їх у причинному зв`язку зі смертю є неможливим, не можна вважати переконливими, оскільки експертом тілесні ушкодження були розмежовані за давністю 4-5 та 7-10 діб, а тому відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мала бути визначена і категорія їх тяжкості.

Крім того, в обвинувальному акті вказано мотив нанесення ударів ОСОБА_11 29 серпня 2005 року обурення за перебування її у нетверезому стані, по решті епізодів побиття мотивів дій обвинуваченого у формулюванні не названо, що може доводити відсутність єдиного умислу на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень та в свою чергу свідчить про незрозумілість, неконкретність висунутого обвинувачення, унеможливлює здійснення судового розгляду та позбавляє обвинуваченого права на ефективний захист.

Прийнявши рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд не вирішував питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, не провадив судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про порушення судом вимог закону щодо невирішення питань про допустимість зібраних у провадженні доказів та інших клопотань, в тому числі щодо визначення статусу потерпілої ОСОБА_12 , порушення обвинуваченого права на захист, оскарження дій прокурора, а також про можливість на цій стадії закриття кримінального провадження, не ґрунтуються на вимогах закону та є передчасними.

За таких обставин колегія суддів уважає, що висновки суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору є обґрунтованими.

При цьому колегія суддів вкотре звертає увагу як процесуальних прокурорів у цьому кримінальному провадженні, так і прокурора Хмельницької області на те, що зазначене кримінальне провадження, зокрема, через невідповідність обвинувальних актів вимогам закону, більше 10 років не може знайти свого законного вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 07 червня 2016 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000684 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, Шепетівському місцевому прокурору для усунення протягом розумного строку виявлених судом та вказаних в ухвалі недоліків залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2