УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2016 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України на незаконність тримання під вартою,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, посилаючись на те, що він тримається під вартою як обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і строк тримання його під вартою рахується з 13.04.2011 року згідно постанови Богунського районного суду міста Житомира від 15.04.2011 року. ОСОБА_3 , будучи попередньо ув`язненим, станом на 24.12.2015 року знаходиться під вартою 4 роки 7 місяців 10 днів, а максимальна межа санкції статті, за якою він обвинувачується, становить 8 років. У звязку з набранням чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року просить звільнити його з-під варти, так як його тримання під вартою вважає незаконним.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, обґрунтовуючи їх викладеними в ній обставинами.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, прокурора, дослідивши письмові матеріали скарги, вважає що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що постановою Богунського районного суду міста Житомира від 15.04.2011 року за поданням слідчого СВ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту по кримінальній справі №11/075116 підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді взяття під варту з 13.04.2011 року.

Згідно довідки з особової справи обвинуваченого ОСОБА_3 , направленої 06.01.2016 року на запит суду Житомирською УВП № (8), ОСОБА_3 затриманий 13.04.2011 року слідчим СВ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_5 за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. До слідчого ізолятора при Житомирській установі виконання покарань (№ 8) прибув 15.04.2011 року з ІТТ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області. Засуджений 25.06.2014 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. 03.10.2014 року перерахований за Апеляційним судом Житомирської області. 20.10.2014 року справу передано для розгляду до Апеляційного суду Вінницької області. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.10.2015 вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду від 25.06.2014 року скасовано, справу повернуто на новий судовий розгляд до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області. Запобіжний захід тримання під вартою залишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20.11.2015 року підсудність кримінальної справи визначена Баранівському районному суду Житомирської області. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16.12.2015 року підсудність кримінальної справи визначена Ємільчинському районному суду Житомирської області. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30.12.2015 року підсудність крим інальної справи повторно визначено Ємільчинському районному суду Житомирської області.

Згідно положень ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року частину 5 статті 72 КК України викладено в новій редакції, в якій зокрема вказано про те, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті. У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.

Пункти 2 та 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року визначають, що цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю. Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сімї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

При вирішенні скарги на незаконність тримання під вартою ОСОБА_3 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Досліджені слідчим суддею докази свідчать про те, що в кримінальній справі № 1-463/11 ОСОБА_3 є обвинуваченим за ч. 1 ст. 121 КК України, справа перебуває на стадії судового розгляду і обвинувального вироку в справі не ухвалено, у зв`язку з чим він не має процесуального статусу засудженого.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_3 тримається під вартою на підставі постанови Богунського районного суду міста Житомира від 15.04.2011 року у зв`язку з розглядом судом кримінальної справи № 1-463/11 за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 121 КК України, є обвинуваченою особою, тому питання щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року не належить до повноважень слідчого судді та питання звільнення засудженого від відбування покарання підлягає вирішенню судом, яким здійснюється судовий розгляд кримінальної справи, в порядку, передбаченому зазначеним законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 9, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України на незаконність тримання під вартою, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: