Справа № 188/6/15-к
Провадження № 1-кп/188/23/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області. у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Петропавлівка кримінальне провадження №0000006 від 31.08.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця : м. Донецьк, громадянина України, неодруженого, освіта середня, працючого на ВСП Шахтоуправління «Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» машиністом підземних установок на ділянці з видобутку вугілля № 2, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

16.01.2015 року Петропавлівським районним судом за ч.І ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень.

у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 389 КК України

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи засудженим 16.01.2015 року Петропавлівським районним судом за скоєння злочину, передбаченого ч. І ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень, на шлях виправлення не став і умисно ухиляється від сплати штрафу, призначеного судом на підставі угоди про примирення, при наступних обставинах:

Так, під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001084 від 09.12.2014, між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення, відповідно до якої останній беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Згідно цієї ж угоди потерпілий та ОСОБА_3 узгодили призначення останньому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

При укладенні угоди про примирення ОСОБА_3 були роз`яснені суть і зміст ст. 476 КПК України щодо наслідків невиконання угоди та ознайомлений з ними, про що засвідчив особистим підписом в угоді, тим самим в повній мірі усвідомив свої права та наслідки укладання угоди про примирення.

16.01.2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області у підготовчому судовому засіданні у справі № 181/6/15-к винесено вирок, яким затверджено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 26.12.2014 року у кримінальному провадженні за № 0001084 від 09.12.2014 року і призначено покарання ОСОБА_3 у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1190 гривень. ОСОБА_3 впродовж місячного строку з моменту набрання вироку законної сили, діючі навмисно не сплатив штраф хоч мав реальну можливість його сплатити. З 08.08.2011 року він був прийнятий на роботу до ВСП "Шахта ім. Сташкова" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля на посаду учня машиніста підземних установ, з того час мав постійний заробіток. З квітня 2014 року по серпень 2015 року його дохід склав 6560,89 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 які виразилися в ухиленні від сплати штрафу, кваліфікуються за ст. 389 ч. 1 КК України.

21 вересня 2015 року між прокурором прокуратури Петропавлівського району

Дніпропетроської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 укладена по даному кримінальному провадженню № 0000006 угода про визнання винуватості, згідно якої прокурор та підозрюваний з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.389 КК України на підставі істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.389 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, з застосуванням ст.75 та п.2-4 ч.1 ст.76 КК України з іспитовим строком 1 рік. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник просить угоду затвердити.

Прокурор просить угоду затвердити.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Так, згідно вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода при визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Злочин у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винним, згідно з вимогами ст.. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Узгоджена угодою міра покарання для підозрюваного установлена в межах санкції ст. 389 КК України, з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого.

Так, ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно за місцем свого мешкання, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері та в психоневрологічному диспансері.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Оскільки вказані умови угоди про визнання винуватості повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України , відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, відсутня неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, а також не встановлено відсутність фактичних підстав для визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення підозрюваному ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат не має.

Речові докази не вилучались.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 314, 373,374, 468,469, 474 ч.7, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 21 вересня 2015 року між прокурором прокуратури Петропавлівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №000006.

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.389 КК України призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п.п.2-4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції ; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання про зміну місця проживання , періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його оголошення, засудженому в той же строк після отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1