УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/945/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у справі на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року, яким засуджено
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 2 ст. 286 на 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки та зобов`язано його не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично там реєструватися.
Запобіжний захід залишено попередній особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 завдану внаслідок злочину матеріальну шкоду в розмірі 16 622 грн. та моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.
Речовий доказ: автомобіль SUBARU державний номерний знак НОМЕР_1 повернуто власнику.
Згідно вироку, ОСОБА_10 26 грудня 2014 року о 09 год. 05 хв. керував технічно справним автомобілем Subaru Legacy державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався ним по лівій смузі проїзної частини авто дороги Київ-Чоп в с. Глибочиця, Житомирського району, Житомирської області в напрямку м. Києва.
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований на 2 км. + 500 м. вказаної автодороги та позначений дорожніми знаками 5.35.1 і 5.34.2 «Пішохідний перехід», а також горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» цих же Правил, водій ОСОБА_10 , не реагуючи на невстановлені слідством, два автомобілі, які зупинились у правій смузі руху, перед пішохідним переходом для надання переваги в русі пішоходу ОСОБА_11 , проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 1.5, п. 2.3 «б», п. 18.1, п. 18.4 Правил дорожнього руху України, не переконавшись у відсутності пішоходів на пішохідному переході, своєчасно не вжив заходів для зупинки свого транспортного засобу і продовжуючи рух, передньою правою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку його руху.
Внаслідок даної дорожньо-траснспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої сполучної травми тіла рвано-забійної рани на волосистій частині голови, крововиливу в м`які покрови голови з права, відкритого перелому кісток черепа, крововиливу в під павутинний простір в правій тім`яній та скроневій долі головного мозку, крововиливи в м`які тканини грудей, поперечні переломи грудини, перелом ребер по кільком анатомічним лініям, поперечні розриви висхідного відділу аорти, крововилив в середостіння, крововиливи в корені легень та підлегеневу плевру, кров в обох плевральних порожнинах, крововиливи та розриви зв`язкового апарату печінки, розриви печінки, кров в черевній порожнині, садна та синці на кінцівках, перелом ліктьової та променевої кісток з права, крововиливи в проекції синців та саден, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1246 від 16 лютого 2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, та перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю.
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. 1.5, п. 2.3 «б», п. 12.3, п. 18.1 та п. 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у справі не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації вважає, що вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_10 змінити, вказати у вступній частині вироку відомості про учасника судового провадження, а саме потерпілу ОСОБА_7 . В мотивувальній та резолютивній частині вироку зазначити, що з засудженого ОСОБА_10 необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експертів та стягнути їх на користь держави. В мотивувальній частині вироку вказати, що злочин вчинений ОСОБА_10 , передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжкого злочину. В решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілих та захисника які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і ніким не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України та призначене йому покарання.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про необхідність внесення у вирок суду першої інстанції певних змін у зв`язку з допущеними судом порушеннями процесуального закону.
Так, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 374 КПК України не вказав у вступній частині вироку всіх учасників судового провадження, а саме відомостей про потерпілу ОСОБА_7 за участі якої згідно з журналом судового засідання відбувався розгляд справи.
Крім того, суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 2 ст. 124 КПК України при стягненні з обвинуваченого судових витрат, оскільки стягнув витрати за проведені судові експертизи не на користь держави, як це передбачає вищезазначена норма закону, а на користь експертної установи.
Також, суд припустився помилки обґрунтовуючи необхідність призначення обвинуваченому відповідного покарання вказавши, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_10 визнаний винним та передбачений ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, що суперечить положенням ст. 12 КК України, яка відносить цей злочин, згідно з санкцією цієї статті до категорії тяжких.
Враховуючи, що учасниками провадження не оспорюється правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.2 ст. 286 КК України, не викликає така кваліфікація сумнівів і у колегії суддів, апеляційний суд вважає за можливе виправити цю очевидну технічну помилку шляхом внесення у мотивувальну частину вироку відповідних змін.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок зміні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі задовольнити.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року щодо ОСОБА_10 змінити.

Вказати у вступній частині вироку відомості про учасника судового провадження, а саме потерпілу ОСОБА_7 .
В мотивувальній та резолютивній частині вироку вказати, що з засудженого ОСОБА_10 стягнуто процесуальні витрати на користь держави на залучення експертів в розмірі 1375 грн 20 коп..
В мотивувальній частині вироку вказати, що злочин вчинений ОСОБА_10 , передбачений ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжких.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: