Справа № 1-78/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні клопотання

про повернення справи на додаткове розслідування

01 листопада 2012 року м . Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі : головуючої судді : Мазай Н.В,

при секретарі : Мусіч Ю.М.

з участю прокурора: Бебешка М.М.

адвоката : ОСОБА_1

законного представника потерпілого : ОСОБА_2

законного представника непонолітнього підсудного : ОСОБА_3, представника служби в справах неповнолітніх Монастирищенської райдержадміністрації ОСОБА_4

підсудного : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 3 червня 2005 року приблизно о 24 годині, перебуваючи біля будинку культури, що по вул. Маяковськогоё 2 в с. Нове-Місто Монастирищеського району Черкаської області, на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс два удари ножем в область спини зліва ОСОБА_6, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодення у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва з пошкодженням лівої легені, внутрішньою кровотечею, гемотораксом та посттравматичним плевритом, з напрямком дії ззаду наперед, декілька знизу вверху, про що свідчать розташування вхідного отвору на задній поверхні грудної клітки зліва на рівні 8-9 ребер по лопатковій лінії та вихідне в 6-му міжреберї по передньо-паховій лінії спереду на 3 см вліво від соска та рани грудної клітки зліва, яка розташована нижче вхідного отвору проникаючого поранення, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_2 14.09.2012 року звернулися до суду з клопотанням про направлення справи на додаткове розслідування посилаючись на те, що кримінальна справа порушена 06.06.2005 року слідчим Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (а.с.1). Вважають неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121 КК України, зогляду на те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.ст. 15, 115 КК України, тобто замах на умисне вбивство. Підставами для такого висновку вважають те, що ОСОБА_5 умисно, неодноразово наносив удари ножем в життєво важливі органи, в область серця, під час одного з ударів ніж пройшов наскрізь через грудну клітку ОСОБА_6, а це слід розцінювати як намір заподіяти йому, ОСОБА_6, смерть, а не тільки тяжкі тілесні ушкодження. Наносячи такі удари та усвідомлюючи, чим і куди він їх наносить, ОСОБА_5 повинен був і міг розуміти, які можуть бути наслідки його дій. В ході досудового слідства повністю спростовано доводи ОСОБА_5 щодо обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень. Зокрема, згідно з п.п. 4.5. висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 509/07 від 27.01.2011 року, враховуючи характер, розташування та направлення ушкоджень в ділянці грудної клітки ОСОБА_6, вони могли утворитись за обставин, на які вказує потерпілий, та не могли утворитись за обставин, на які вказує ОСОБА_5 під час відтворення обстановки та обставин події від 05.06.2006 року (том 2 а.с.10-11) (том 3 а.с. 49-75). Тому в даному випадку наявні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_5 за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, та для пред'явлення йому обвинувачення, яке до цього не було пред'явлено. Дана неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Відповідно до змісту ч.1 ст. 281 КПК України, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування. При розгляді справи по суті вони вже заявляли клопотання про повернення справи на додаткове розслідування з викладених вище підстав, яке було задоволено постановою від 13 березня 2012 року. Однак, ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22.05.2012 року вказана постанова про направлення справи на додаткове розслідування скасована, а справа повернена на новий судовий роозгляд. Вважають, що прийняте рішення про направлення даної справи на додаткове розслідування із-за неправильності досудового слідства в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 було законним і обгрунтованим, але скасоване судом апеляційної інстанції незаконно і безпідставно, що в подальшому обов'язково буде підтверджено. Адже теоретизування суддів апеляційного суду щодо нібито неповноти судового слідства та передчасності постанови суду першої інстанції про повернення справи на додаткове розслідування свідчить лише про те, що суд апеляційної інстанції вирішив це питання з надмірною формальністю, завадивши таким чином швидшому усуненню порушень, допущених органом досудового слідства, та розгляду справи у порівняно стислий строк. Тому в черговий раз наголошують, що, на їх думку, тривале зволікання з поверненням справи на додаткове розслідування значно затягує розгляд справи та порушує їх право на справедливий і публічний розгляд справи судом упродовж розумного строку, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 49, 52,281 КПК України, просить повернути на додаткове розслідування кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, для кваліфікації його дій за статтею КК України, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин.

Законний представник потерпілого ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримав подане потерпілим клопотання про направлення справи на додаткове розслідування.

Прокурор вважає, що клопотання потерпілого про повернення справи на додаткове розслідування не підлягає до задоволення. Зазначив, що потерпілий та його законний представник вже неодноразово зверталися до суду з аналогічними клопотаннями. Судом, попереднє їх клопотання було задоволено, винесено постанову про направлення справи на додаткове розслідування, яка апеляційним судом була скавсована за безпідставністю. Вважає некоректним посилання потерпілого на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в розрізі розумних строків розгляду справи, оскільки на його думку сам потерпілий та його законний представник заявляючи подібні клопотання, затягують розгляд справи.

Законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_3 підтримала думку прокурора.

Адвокат ОСОБА_1 вважає, що підстави, для задоволення клопотання відсутні повністю.

Підсудний ОСОБА_5 підтримав думку адвоката.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що клопотання про повернення справи на додаткове розслідування не підлягає до задоволення виходячи з наступного :

- відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце

лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні,

зокрема і у разі наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 11.02.05р. Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідуваннядосудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені, або були поверхово досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані і не дослідженні документи, речові докази та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин тощо).

Органами досудового слідства дії підсудного ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Судом, 13.03.2012 року, винесено постанову, якою задоволено клопотання потерпілого та його законного представника про повернення справи на додаткове розслідування. Вказана постанова ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22.05.2012 року скасована, а справа направлена на новий судовий розгляд.

При поверненні справи на додаткове розслідування 13.03.2012 року, суд посилався на всі досліджені докази, які міг дослідити на момент винесення постанови. Ці ж докази були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, який не знайшов підстав, для задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_2 та скасував постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.03.2012 року про повернення справи на додаткове розслідування.

На момент розгляду справи та вирішення клопотання потерпілого ОСОБА_6 від 14.09.2012 року про повернення справи на додаткове розслідування, після скасування постанови Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.03.2012 року про повернення справи на додаткове розслідування, сторонами не надано, судом не отримано будь-яких додаткових доказів, які б дали право та можливість суду повернути справу на додаткове розслідування.

Ухвала апеляційного суду від 22.05.2012 року є чинною, обовязковою для виконання місцевими судами, а тому у суду немає будь-яких підстав для повернення справи на додаткове розслідування в звязку з чим клопотання потерпілого не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 273, 281 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_2 про повернення справи на додаткове розслідування від 14.09.2012 року, відмовити повністю.

Оскарження постанови нормами діючого законодавства не передбачено.

Суддя Монастирищенського

районного суду ОСОБА_8