Номер провадження: 11-кп/785/301/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію прокурора на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2015 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2015 року повернуто прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 190 ч. 2 КК України у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст. 291 КПК України, невиконанням прокурором обов`язку про вручення підозрюваній під розписку копії обвинувального акту, матеріалів досудового розслідування і цивільного позову, а також порушенням права ОСОБА_7 на захист шляхом надання їй захисника без клопотання про це.
В апеляції прокурор не погоджується із висновками ухвали суду, вказує, обвинувальний акт і додані до нього матеріали оформлені з дотриманням норм кримінального процесуального закону. ОСОБА_7 було вручено копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування і цивільного позову у приміщенні слідчого ізолятора, однак остання відмовилась їх отримувати, про що були зроблені відповідні записи, які підтверджені підписами 2 понятих та захисника. Помилковим також вважає твердження суду щодо порушення права на захист, оскільки на протязі досудового слідства ОСОБА_7 користувалась правовою допомогою трьох адвокатів одночасно, у зв`язку з чим, просить ухвалу судді скасувати та постановити нову ухвалу про призначення обвинувального акту до розгляду.
Вислухавши доповідача, прокурора про часткове задоволення апеляції і виключення із мотивувальної частини ухвали суду вказівки про порушення права підозрюваної на захист, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу вагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19.12.1989 року). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії». Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини». Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції ( зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).
Однак, як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише обставини, які встановлені слідчим за результатами досудового розслідування, дана правова кваліфікація кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру, однак в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, від якого останній належить захищатися в суді, що є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків і спростовує відповідні доводи апеляції прокурора.
Колегія суддів не може погодитись із висновком суду про необхідність повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту через порушення в ході досудового розслідування прав підозрюваної ОСОБА_7 на захист, оскільки діючий КПК України не передбачає такої підстави для повернення прокурору обвинувального акту як порушення права підозрюваної, обвинуваченої особи на захист. В підготовчому судовому засіданні суд не вправі досліджувати докази та давати їм оцінку, а повинен це зробити в ході судового розгляду кримінального провадження та прийняття рішення по суті обвинувачення, однак суд дійсно вийшов за межі підготовчого засідання, як про це правильно зазначає у своїй апеляції прокурор, у зв`язку з чим зазначене твердження підлягає виключенню із тексту мотивувальної частини ухвали.
Клопотання, що міститься в апеляції прокурора, про необхідність призначення апеляційним судом обвинувального акту до судового розгляду суперечить п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким питання призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту віднесено до виключної компетенції суду першої, а не апеляційної, інстанції.
За таких обставин апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала суду - зміні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора частково задовольнити, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2015 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України змінити; виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на порушення права обвинуваченої на захист.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду ОСОБА_2
Одеської області
ОСОБА_3

ОСОБА_4