АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/406/15 Справа № 690/52/15-к Категорія: ч.2 ст.307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаряОСОБА_5
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченоїОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора Звенигородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.02.2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Ватутіне, Черкаської області, громадянка України, українка за національністю, з середньою освітою, не працююча, перебуває на обліку у міському центрі зайнятості, розлучена, на утримані має малолітнього сина, в силу положень ст.89 КК України раніше не судима, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України та якій, із застосуванням положень ст.69 КК України, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення по справі судових експертиз на загальну суму 1760 гривень 10 копійок, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком ОСОБА_8 14.10.2014 року у невстановлений досудовим слідством час, незаконно придбала речовину білого кольору з жовтим відтінком, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб діацетилморфін (героїн), який зберігала при собі з метою збуту та в цей же день 14.10.2014 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 умисно, незаконно збула, продавши дану речовину за 200 гривень особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , залученому оперативними працівниками Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області до проведення оперативної закупівлі особливо небезпечної наркотичної речовини в рамках оперативно-розшукової діяльності, вказану речовину білого кольору з жовтим відтінком, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2/1685 від 22.10.2014 року містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - діацетилморфін (героїн), загальною масою 0,003 грами.

Не погодившись з вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.02.2015 року прокурор Звенигородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною за ч.2 ст.307 КК України та призначити їй покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Заслухавши доповідь судді, прокурорів, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_8 , яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні та ніким не оскаржується.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційних скарг на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.02.2015 року в частині кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , а також доведеності її вини до апеляційного суду не надходило, то й апеляційний перегляд в цій частині не проводиться.

Покарання обвинуваченому призначається відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст.65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, всіх обставин справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Згідно з вимогами ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вищевказані обставини та положення зазначених правових норм, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи пом`якшуючі обставини (щире каяття, сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин) обґрунтовано застосував відносно обвинуваченої ОСОБА_8 положення ст.69 КК України щодо призначення покарання нижчого від найнижчої межі, а також щодо не призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, визначеного як обов`язкове у санкції ч.2 ст. 307 КК України.

Однак застосовуючи положення ст.75 КК України суд першої інстанції не навів обставини, що дають підстави для виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання, враховуючи тяжкість та обставини вчиненого нею злочину.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Відповідно до положень п.4 ч.1 та ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з вимогами п.2 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.02.2015 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання необхідно скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Враховуючи відсутність апеляційних скарг в частині кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , а також доведеності її вини, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_8 14.10.2014 року у невстановлений досудовим слідством час, незаконно придбала речовину білого кольору з жовтим відтінком, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб діацетилморфін (героїн), який зберігала при собі з метою збуту та в цей же день 14.10.2014 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 умисно, незаконно збула, продавши дану речовину за 200 гривень особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , залученому оперативними працівниками Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області до проведення оперативної закупівлі особливо небезпечної наркотичної речовини в рамках оперативно-розшукової діяльності, вказану речовину білого кольору з жовтим відтінком, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2/1685 від 22.10.2014 року містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - діацетилморфін (героїн), загальною масою 0,003 грами.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 колегія суддів кваліфікує за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Відповідно до п.п. 3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо), а досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

За таких обставин, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 колегія суддів у відповідності до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до тяжких кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, особу обвинуваченої, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів (а.м.д.к.п. 109-115), за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.м.д.к.п. 117), але з 2007 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога (опійна залежність) (а.м.д.к.п. 118), її вік (а.м.д.к.п. 107), стан здоров`я, перебування на утриманні малолітнього сина 2006 року народження (а.м.д.к.п. 119), перебування на обліку у центрі зайнятості, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин), а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, на думку колегії суддів обвинуваченій ОСОБА_8 необхідно призначити покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування відносно ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає, оскільки будь-яких інших пом`якшуючих обставин, що знижують суспільно небезпечність вчиненого та особи обвинуваченої не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.02.2015 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити їй покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з дня фактичного затримання.

В решті вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.02.2015 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді