Справа № 1-4/11
Провадження №11/772/45/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2011 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. В. Дальнік, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, з 9 класною освітою в силу ст.89 КК України не судимий,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 115 ч.1; п.п. 1, 2, 9, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 185; ч.2 ст. 194 КК України та призначено покарання:
- за ч.1 ст.115 КК України - 13 (тринадцять) років позбавлення волі;
- за п.п. 1, 2, 9, 13 ч.2 ст.115 КК України - довічне позбавлення волі;
- за ч.1 ст.185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.194 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_7 призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді довічного позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 10000 (десять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди та 104258 (сто чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень у відшкодування майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати: 5026, 32 грн. на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області код 24525055, рахунок 0172 в ГУДКУ у Вінницькій області, МФО 802015 за проведення вибухотехнічної експертизи індивідуальний податковий №86, свідоцтво платника податку 100271072; та 11844,05 грн. за проведення інших експертних досліджень.
Вирішено питання про речові докази.
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за таких обставин:

03.04.2010 року близько 13 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, образившись на ОСОБА_10 через її негативні висловлювання в його бік, взяв молоток з приміщення гаража та зайшов у будинок, де перебувала ОСОБА_10 , і з метою позбавлення її життя, наніс останній більше 12 ударів молотком по голові, заподіявши відкриту черепно-мозкову травму, від якої потерпіла померла.

У цей час до кімнати зайшли двоє малолітніх дітей ОСОБА_10 , які побачили вбиту матір та почали кричати. ОСОБА_7 з метою приховати раніше вчинене вбивство, наніс молотком більше 10 ударів по голові малолітньому ОСОБА_11 , заподіявши останньому відкриту черепно-мозкову травму, від якої він помер, після чого, цим же молотком наніс більше 2 ударів по голові малолітньому ОСОБА_12 заподіявши останньому закриту черепно-мозкову травму, від якої він помер.

На крики та шум, до кімнати будинку, увійшла ОСОБА_13 та зрозумівши, що ОСОБА_7 вбив її онуку та малолітніх правнуків, почала кричати. ОСОБА_7 із метою приховати раніше вчинені умисні вбивства, наніс ОСОБА_13 більше 10 ударів молотком по голові, заподіявши їй черепно-мозкову травму, від якої вона померла.

Після цього ОСОБА_7 біля 14 год. викрав належне ОСОБА_10 майно на суму 6525 грн. 14 коп.

Цього ж дня близько 14 год. 20 хв., ОСОБА_7 із метою приховати умисні вбивства 4 осіб, та маючи намір на знищення чужого майна, з приміщення гаражу взяв бензин, яким облив кімнату та за допомогою сірників її підпалив, внаслідок чого виникла пожежа. В результаті підпалу було знищено та пошкоджено майно на суму 104258 грн.

Після чого, на викраденому моторолері він приїхав на залізничну станцію смт. Крижопіль, де був затриманий працівниками міліції.
В апеляції засуджений ОСОБА_7 просить скасувати вирок і направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неповноту та однобічність досудового і судового слідства, свою непричетність до злочинів та здійснення на нього тиску під час досудового слідства, мотивуючи її тим, що на досудовому слідстві він обмовив себе внаслідок застосування працівниками міліції фізичного та психічного насильства, що належним чином не було перевірено судом.

Посилається на те, що на досудовому слідстві адвокат ОСОБА_14 не захищав його інтереси належним чином, а протоколи були ним підписані пізніше у часі. При цьому також стверджує про порушення його права на захист судом першої інстанції.

Крім того засуджений в своїй апеляції вказує, що при призначенні покарання судом першої інстанції було безпідставно враховано те, що він вів паразитичне життя, ніде не працював, страждав алкоголізмом, а злочини вчинив будучи в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача по справі, засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляцію, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляція засудженого не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до п.п.11, 15 розділу ХІ «Перехідних положень» Кримінального процесуального Кодексу України справа розглядається в порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України в редакції 1960 року.
Відповідно до ч.1 ст.365 КПК України 1960 року вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.
Згідно положень ст.323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок на доказах, які були розглянуті в судовому засіданні та оцінює їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді віх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Органом досудового розслідування ставились у вину ОСОБА_7 за ст. 115 ч.1; п.п.1,2,9,13 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 185; ч.2 ст. 194 КК України, саме ті діяння за які його визнано винуватим і судом першої інстанції.
Суд, як це вбачається з оскарженого вироку, дійшов висновку, що вина засудженого за ст. 115 ч.1; п.п. 1, 2, 9, 13 ч.2 ст.115, ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 194 КК України, підтверджується показаннями потерпілих та ряду свідків, письмовими доказами зібраними органом досудового розслідування, про що зазначив у вироку, навівши показання свідків, суть письмових доказів, тобто суд належним чином дотримав дані вимоги та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, про що також зазначено в ухвалі від 26.02.2015 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Разом з тим, скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 09 квітня 2014 року та направляючи справу на новий апеляційний розгляд Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 377 КПК України 1960 року в ухвалі апеляційного суду слід навести належне обґрунтування безпідставності доводів засудженого щодо однобічності та неповноти досудового та судового слідства, непричетності його до вчинення злочинів та не перевірено твердження засудженого про можливість застосування до нього недозволених методів слідства.
Виконуючи відповідно до вимог ст. 399 КПК України 1960 року зазначену вказівку суду касаційної інстанції та аналізуючи доводи апеляції, апеляційний суд задовольнив клопотання прокурора про проведення перевірки в порядку ст. 315-1 КПК України (1960 року) доводів засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього незаконних методів ведення досудового слідства.
За наслідками проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000124, відомості про яке 18.06.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом здійснення незаконних методів ведення слідства щодо ОСОБА_7 , старшим слідчим в ОВС СВ прокуратури області, юристом 1 класу ОСОБА_15 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім того, допитані в ході розгляду справи в суді першої інстанції слідчі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , начальник Піщанського РВ УМВС ОСОБА_18 пояснили, що жодних скарг з боку ОСОБА_7 не надходило. При цьому і сам ОСОБА_7 пояснив суду, що в Піщанському РВ УМВС на нього ніхто не тиснув.
Також, виконуючи вказівки суду касаційної інстанції щодо перевірки тверджень апелянта та його доводів апеляційний суд прийшов до висновку, що вони є надуманими та такими що спростовуються наявними у справі доказами та матеріалами виходячи із того, що допитаний в судовому засіданні 23.09.2010 року ОСОБА_7 вину визнав, дав пояснення по суті (т.5, а.с171-172). Під час даного ж допиту він підтвердив правдивість відомостей, зазначених в протоколі явки з повинною. Крім того ним в ході досудового розслідування було надано зізнавальні показання, які повністю узгоджуються із зібраними доказами в справі (т.4, а.с.140-149, 156-159), а саме надані ним показання про обставини вчинення злочинів об`єктивно узгоджуються з даними огляду місця події (т.1, а.с.4-22, 51, 62-87), підтверджені підсудним під час відтворення обстановки та обставин поді (т.1, а.с.117-130). Крім того, його покази щодо обставин вбивства чотирьох осіб також узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз щодо локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень (т.4, а.с.83-85, 87-89, 91-93, 95-97).
Також, добровільність написання явки з повинною ОСОБА_7 підтверджується наявними в кримінальній справі письмовими показами свідка ОСОБА_18 , який станом на 03.04.2010 року працював на посаді начальника Піщанського РВ УМВС України, в яких останній зазначив, що в процесі спілкування ОСОБА_7 добровільно розповів йому про вчинені ним вбивства, крадіжку та підпал будинку та ніякого фізичного чи психічного впливу на підсудного не було.

Отже, позиція обрана підсудним в ході судового розгляду і його твердження щодо невизнання вини повністю спростована дослідженими і перевіреними судом першої інстанції показами самого ОСОБА_7 на досудовому слідстві, показаннями потерпілих, свідків, висновками експертиз та свідченнями додаткових свідків, які допитані судом з ініціативи обвинувачення та самого підсудного.

Крім того, за участі адвоката і понятих, ОСОБА_7 детально показав, як відбувались події у ході проведеного відтворення обстановки обставин події, які зафіксовано на відео носій та переглянуто в судовому засіданні. При цьому він чітко вказав на знаряддя вбивства, локалізацію ударів, що спричинили смерть 4-ох осіб, на місце знаходження трупів, про що ні оперативні працівники, ні слідчий на момент проведе таких слідчих дій не могли знати, та які у подальшому стали відомі тільки після проведення всіх експертиз, висновки яких не суперечили показанням ОСОБА_7 , а підтверджували їх, явці з повинною і відтворення подій під час його допитів як підозрюваного та обвинуваченого.

Доводи засудженого про перебування під час вчинення злочину в іншому місці, а саме в магазині, також судом належним чином перевірені. Так, допитані продавці магазинів свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 заперечили присутність підсудного в закладах торгівлі в день вчинення злочину (т.5, а.с.185-186).
Невизнання засудженим вини по факту крадіжки майна потерпілих та твердження того, що останні дозволяли йому користуватися мобільним телефоном, мотошоломом та моторолером, спростовується наявними у справі матеріалами, які підтверджують те, що ОСОБА_7 незаконно заволодів зазначеним майном потерпілих після вчинення вбивства ОСОБА_23 , її двох малолітніх дітей та бабусі.

Стосовно доводів апеляції засудженого про порушення його права на захист, апеляційний суд вважає їх безпідставними виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, під час судового розгляду ОСОБА_7 заявляв клопотання про заміну захисника, вважаючи, що адвокат ОСОБА_14 неналежним чином здійснює захист його інтересів. Таке його клопотання було задоволено та йому був призначений інший захисник ОСОБА_24 у відповідності до норм кримінально-процесуального закону (т.5 а.с.67а).
Отже враховуючи вищевикладене та провівши детальний аналіз та перевірку матеріалів справи апеляційний суд вважає, що викладені в апеляції доводи засудженого про те, що на досудовому слідстві він обмовив себе внаслідок застосування працівниками міліції фізичного та психічного насильства, та те що на досудовому слідстві адвокат ОСОБА_14 не захищав його інтереси та не був присутнім при проведенні певних процесуальних дій, не знайшли свого підтвердження та є безпідставними.
Призначене ж судом покарання у вигляді довічного позбавлення волі з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, кількості жертв, серед яких двоє малолітніх дітей та особа похилого віку, сукупність даних про особу винного та обставини, що обтяжує відповідальність (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння) та відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність належним чином судом мотивоване, є справедливим та відповідає вимогам ст.65 КК України.
Відносно тверджень засудженого, що судом безпідставно враховано те, що він страждав алкоголізмом та злочини вчинив будучи в стані алкогольного сп`яніння, спростовується наявними в матеріалах справи висновку судово-наркологічної експертизи № 300 від 18.05.2010 року ( т. 3 а.с. 236 ), згідно якої останній виявляє ознаки хронічного алкоголізму 2 ступеня та засуджений у своїх попередніх поясненнях сам вказує, що в день вчинення злочину і н на передодні він вживав алкогольні напої «пиво», але в якій кількості не пам`ятає, тому судом першої інстанції було всебічно здійснено аналіз даних про особу ОСОБА_7 при призначенні йому покарання.
Крім тог, апеляційний суд звертає увагу на те, що вироком суду крім іншого, ОСОБА_7 , засуджено за вчинення 03.04.2010 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

З огляду на те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та з часу їх вчинення минуло понад п`ять років, і враховуючи, що в цей період ОСОБА_7 , інших злочинів не вчиняв, апеляційний суд вважає, що засуджений підлягає звільненню від призначеного за ч. 1 ст. 185 КК України, покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.
За наведених підстав вирок підлягає зміні в частині призначення покарання ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за даною статтею КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідних положень» Кримінального процесуального Кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2011 року залишити без задоволення.

Вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2011 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України.

В решті вироку залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ через Апеляційний суд Вінницької області протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді: