Дата документу Справа № 318/1026/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318 /1026/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1836/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодворівка Запорізької області, громадянина України, маючого повну середню освіту, працюючого прибиральником службових приміщень в сільському будинку культури «Знам`янський», одруженого, маючого на утриманні двох дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 510 грн.; за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_8 1901,70 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним в тому, що 23 червня 2014 року, приблизно о 9 годині він після повідомлення батька ОСОБА_7 про те, що його та мати побили громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_8 і побачивши тілесні ушкодження на обличчі матері та батька, на підставі раптово виниклих неприязнених відносин, поїхав за місцем проживання вказаних громадян з метою спричинення їм тілесних ушкоджень.

О 9 годині 15 хвилин ОСОБА_7 приїхав до будинку АДРЕСА_2 та, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_10 , який знаходився на вулиці перед вказаним будинком. Після того, як потерпілий упав на землю, ОСОБА_7 наніс один удар ногою в область тулуба. Коли ОСОБА_10 встав, схватив потерпілого за одежу, повалив на землю та наніс один удар ногою по тулубу, а коли потерпілий знов встав, ударив один раз рукою по голові та два удари по тулубу. Потім взявши потерпілого за одежу затягнув до двору, де його залишив. Таким чином, ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 , згідно з висновком експерта №149 від 24.06.2014 року тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому костей носу, крововиливів та синців на голові та на тулубі, тобто умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження, які не спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 рік).

Крім того, 23 червня 2014 року, приблизно о 9 годині 16 хвилин, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де наніс удар ногою в область спини ОСОБА_8 , від якого потерпілий упав на землю, після чого наніс два удари ногою в область обличчя та два удари рукою по голові, чим згідно з висновком експерта №25/Д від 26.02.2015 року заподіяв легкі тілесні ушкодження, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритий перелом лівої носової кістки, синців та крововиливів в області голови, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в області верхніх кінцівок та крововиливів в області колінного суглобу (узгоджено з правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 рік).

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини, кваліфікації дій ОСОБА_7 та призначеного йому покарання, просить вирок суду змінити в частині стягнутого цивільного позову та задовольнити його позов в повному обсязі.

Вважає, що суд при вирішенні питання про задоволення його цивільного позову порушив норми процесуального права, поставився до вирішення питання про відшкодування завданої шкоди поверхово, тому в цій частині вирок суду вважає незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що на своє лікування він витратив 7239,40 грн., і ці витрати повністю підтвердив доданими до цивільного позову документами.

Суд не взяв до уваги фіскальній чеки про придбання лікарських засобів, які повністю узгоджуються з призначеним лікуванням.

Суд в мотивувальній частині вироку не навів, чому одні фіскальні чеки на суму 1901,70 грн. прийняв, а інші на суму 5337,7 грн. не взяв до уваги.

Вважає, що оскільки суд розглянув провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України при визнанні обвинуваченим вини та позовних вимог потерпілого в повному обсязі, суд не мав правових підстав зменшувати розмір матеріального та морального відшкодування.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, потерпілого ОСОБА_10 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги, разом з тим, пояснив, що цивільний позов в частині відшкодування витрат на лікування не визнає, як і в суді першої інстанції, при вирішенні апеляційної скарги в частині задоволення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд апеляційного суду; прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала частково, вироку суду просила скасувати, а провадження в частині цивільного позову направити на новий судовий розгляд; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пунктом 3 частини 1 статті 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та зроблений обґрунтований висновок про доведеність його вини.

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікацію дій, доведеність вини та міру покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України сторони кримінального провадження не оскаржують.

Що стосується апеляційної скарги потерпілого в частині вирішення судом першої інстанції цивільного позову, то колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 показав, що не оспорюючи фактичних обставин вчинених ним кримінальних правопорушень та їх правової кваліфікації, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення витрат на лікування не визнав, оскільки їх витрат вважав недоведеним, позов в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково. Також пояснив, що його розписка (а.с. 23 судового провадження) про визнання ним, в тому числі, суми цивільного позову не відповідає його справжній позиції.

В судовому засіданні апеляційного суду було здійснено відтворення аудіо запису засідання суду першої інстанції від 27 травня 2015 року, яким встановлено, що під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що обставини заподіяння тілесних ушкоджень, мотиви та наслідки своїх дій він визнає в повному обсязі, цивільний позов не визнає.

З урахуванням такої позиції обвинуваченого суд першої інстанції ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, але дослідити цивільній позов та докази, надані на його підтвердження; суд витребував у потерпілого оригінали фіскальних чеків на підтвердження придбаних ліків і дослідив їх.

Приймаючи вказане до уваги, судова колегія приходить до висновку, що доводи потерпілого про порушення судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК України, які полягають у безпідставному зменшенні сум, стягнутих за його позовом, при їх повному визнанні обвинуваченим, є безпідставними, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи.

Розглядаючи апеляційну скаргу потерпілого в частині оскарження ним рішення суду безпосередньо сум, стягнутих у відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до виписки з медичної карти ОСОБА_8 № 98 від 27.02.2015 року (а.с. 128 матеріалів кримінального провадження), йому було призначене лікування певними медичними препаратами. Разом з тим, дозування, кількість медичних препаратів, період часу, на протязі якого йому призначене лікування цими препаратами, не зазначені. Після виписки потерпілому призначене лікування лише медичним препаратом «Вертинекс» на протязі 2-х місяців.

Крім того, додані потерпілим до цивільного позову фіскальні чеки підтверджують неодноразові придбання медичних препаратів та медичних засобів, які не зазначені в медичній довідці.

В судовому засіданні апеляційного суду представнику потерпілого було відмовлено у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів провадження та дослідження апеляційним судом додаткових доказів, оскільки представник на вимогу ч. 3 ст. 404 КПК України не довів, що вони були досліджені судом першої інстанції неповно або з порушеннями або, що ці докази стали відомі після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що позивачем не надано безспірних доказів, які підтверджують в повному обсязі право на відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі, зазначеному у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки потерпілий в поданій ним апеляційні скарзі ставить питання про зміну вироку в частині стягнутого цивільного позову шляхом задоволення його вимог про відшкодування шкоди в повному обсязі, а судова колегія вважає, що належним чином ці позовні вимоги не доведені, обвинуваченим в апеляційному порядку вирок не оскаржений, у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження для зміни вироку в частині розміру стягнутої матеріальної шкоди або прийняття рішення про відмову у задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого в частині збільшення суми, яка підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, підлягає задоволенню.

Так, судова колегія вважає, що мотивуючи рішення про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував обставини її заподіяння, вік та стан здоров`я потерпілого, ступінь вини особи, яка завдала шкоду, необхідність внаслідок вчинення протиправних дій тривалий час проходити медичне лікування, що безумовно порушило звичайний уклад життя потерпілого та вимагало від нього додаткових зусиль для його організації, тому судова колегія приходить до висновку, що в цій частині вирок підлягає зміні шляхом збільшення стягнутої суми в межах заявлених позовних вимог - до 10000 грн.

Збільшення суми стягнення за цивільним позовом в даному провадженні не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України в частині цивільного позову змінити.

Збільшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за цим вироком до 10000 (десяти тисяч) гривень.

Врешті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Судді:

1. 2. 3.