Ухвала

іменем україни

01 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

при секретарі ОСОБА_6,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року та вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області від 13 січня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7,

засудженого ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що висновки судів ґрунтуються на припущеннях і показаннях свідків, які його обмовили, а також суди не взяли до уваги показання свідків, що підтверджували його невинуватість. Суд апеляційної інстанції формально розглянув кримінальне провадження щодо нього та, переглядаючи вирок місцевого суду, не з'ясував фактичних обставин. При цьому засуджений вказує на недопустимість зібраних досудовим слідством доказів та на застосування до нього тиску з боку працівників міліції.

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому за цим законом покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області від 13 січня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначення покарання скасовано, ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року й остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

У решті вирок місцевого суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він 21-22 січня 2014 року в с. Воєводченці Могилів-Подільського району Вінницької області, попередньо домовившись із ОСОБА_2, збув останньому за 300 грн особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, масою 0,124 г.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання поданої скарги, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов'язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак у даному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час перегляду вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 покарання, врахував докази, надані стороною обвинувачення, зокрема, про те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 12 вересня 2007 року Могилів-Подільським міськрайсудом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України. І з наведенням відповідних мотивів суд дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Прокурор, не погодившись з таким рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалити новий вирок та призначити більш суворе покарання, мотивуючи свої доводи серед іншого тим, що після ухвалення оскаржуваного вироку йому стало відомо про наявність у ОСОБА_1 ще однієї судимості ( вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року). Зазначені відомості, на думку прокурора, суттєво впливають на правильність та справедливість призначеного покарання.

При цьому клопотання про дослідження нових доказів, долучених до апеляційної скарги - копії вироку, довідки КВІ, довідки про судимості - від прокурора не надходило.

Так само прокурор не заявляв клопотання про дослідження нових доказів і безпосередньо в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Натомість, суд апеляційної інстанції, не дослідивши подані прокурором разом із апеляційною скаргою нові докази та не з'ясувавши причини неможливості своєчасної появи цих доказів під час розгляду провадження судом першої інстанції, без дотримання вимог ст. 404 КПК України, поклав їх в обгрунтування свого рішення про необхідність призначення ОСОБА_1 більш суворого покарання.

Крім того, суд апеляційної інстанції, мотивуючи свої висновки, всупереч вимогам ст.ст. 17-18 КПК України фактично звинуватив ОСОБА_1 в умисному приховуванні інформації про судимість 2012 року з метою ухилення від відповідальності та, вийшовши за межі обвинувачення, зазначив про обтяження відповідальності засудженого тим, що він збув наркотичний засіб особі, яка перебувала в місцях позбавлення волі.

За таких обставин колегія суддів уважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив вирок, який не можна вважати законним і обґрунтованим, а тому він на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно з дотриманням вимог ст. 404 КПК України розглянути апеляційну скаргу прокурора та ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Колегія суддів уважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 з-під варти у зв'язку зі скасуванням вироку суду апеляційної інстанції, на виконання якого він і був затриманий.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області від 13 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Звільнити ОСОБА_1 з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5