Справа № 314/4308/15-к
Провадження № 1-кп/314/281/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

секретаря ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0001244 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Запоріжжя, громадянки України, освіта базова середня, не заміжньої, офіційно не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у

с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, діючи умисно, маючи умисел на передачу людини, вчинену з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілої, будучи особою, від якої потерпіла перебувала в матеріальній залежності, вчинила злочин за таких обставин.

У 2014 році ОСОБА_7 познайомилась з ОСОБА_5 та в ході бесіди з`ясувала, що остання має на утриманні малолітню дитину, відчуває нестачу в коштах на її утримання через низькі та непостійні заробітки, тобто в силу зазначених причин перебуває в уразливому стані.

В подальшому ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_5 передала останній у борг грошові кошти у сумі 5000 гривень, які остання зобов`язалась повернути, але не повернула у зв`язку з відсутністю грошей. При цьому ОСОБА_5 власноруч написала та віддала ОСОБА_7 дві розписки про отримання у борг коштів на загальну суму 5000 гривень, а також передала ОСОБА_7 свій паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, як заставу для повернення зазначеного боргу.

Після цього, у середині травня 2015 року ОСОБА_7 , знаходячись в кафе «Буржуй», розташованому по вул. Лесі Українки в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, використовуючи уразливий стан ОСОБА_5 , який виразився у матеріальній залежності останньої перед ОСОБА_7 , маючи умисел на передачу людини, вчинену з метою експлуатації, зустрілась з ОСОБА_9 та в ході бесіди запропонувала за грошову винагороду у розмірі 8000 гривень віддати ОСОБА_5 разом з її документами з метою подальшого примусового надання послуг сексуального характеру, на що останній погодився.

13 серпня 2015 року ОСОБА_7 , знаходячись в кафе «Буржуй», розташованому по вул. Лесі Українки в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 8000 гривень та передала останньому для подальшої експлуатації ОСОБА_5 разом з її паспортом громадянина України, ідентифікаційним кодом та борговими розписками, після чого була затримала співробітниками міліції.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю, не оспорювала фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснила, що у серпні 2015 року за грошову винагороду у розмірі 8000 гривень вона передала ОСОБА_9 для подальшої експлуатації потерпілу ОСОБА_5 , яка була винна їй грошові кошти на підставі боргових розписок, однак їх не повертала. У вчиненому щиро розкаялась.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, та його правової кваліфікації, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно наявності діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , наявності у цьому діянні складу злочину та його правової кваліфікації, а також вини обвинуваченої у вчиненні злочину та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 2 ст. 149 КК України як незаконна передача людини, вчинена з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинена особою, від якої потерпіла була у матеріальній залежності.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Щодо особи винної, суд враховує, що обвинувачена в силу ст. 89 КК України раніше не судима, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується нейтрально, перебуває на диспансерному обліку КУ «ОКНД» ЗОР з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та каннабіноідів, синдром залежності.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченої не має, просить призначити їй покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення

ОСОБА_7 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченої, у вигляді позбавлення волі, однак на мінімальний строк. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України раніше не судима, має постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, у вчиненому злочині вину визнала, щиро розкаялась, суд вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Речові докази: дві розписки, дублікат свідоцтва про народження, копія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_5 , диск з відеозаписом від 13 серпня 2015 року, які долучені до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Мобільний телефон «Samsung», Imel: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «МТС», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити останній, як власниці.

Мобільний телефон «Nokia» білого кольору, Imel: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Лайф», переданий до камери схову речових доказів Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області - знищити.

Грошові кошти у сумі 8000 гривень, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 - залишити останньому, як власникові.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

08.10.2015

08.10.2015