Справа N° 11а - 631/2010р. Головуючий у 1 інстанції Мікула О.І
Категорія ч.2 ст. 190, ч.З ст 190 КК України Доповідач: Зазуля І.Є.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року жовтня 08 дня Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Зазулі І.Є.

Суддів: Марітчака Т.М., Данка В.В.

з участю прокурора Малиш Н.С.

захисника: ОСОБА_1

при секретарі: Стоділко Т.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - державного обвинувача, помічника прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_2

на вирок Франківського районного суду м. Львова від 03 березня 2010 року, -

встановила:

Цим вироком :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Чорношовичі, Пустомитівського району Львівської області, українка, громадянка України, одружена, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працююча, маючої на утриманні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаюча в ІНФОРМАЦІЯ_4, під вартою з 03.03 2010 року.

засуджена за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі;за ч.3 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 визначено 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_7, не працюючого, не судимого, під вартою з 03.03. 2010 року,

засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі; за ч. 3 ст.190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 (один) рік 1 (один)місяць позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначено 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_6 змінено з підписки про невиїзд; на тримання під вартою.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вироком суду визнані винними і засуджені за те що вони, діючи за попередньою змовою 01 грудня 2004 року близько 12.00 год. перебуваючи в будинку № 20 по вул. Вінниця у м. Львові умисно, з корисливих мотив маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою повідомили ОСОБА_7 завідомо неправдиву інформацію про себе як про співробітників „Брокбізнесбанку" та переконали потерпілого передати їм гроші у сумі 2 500 доларів США і 500 євро (згідно курсу Національного банку України станом на 01.12.2004 року складала відповідно 13 275 гривень та 3 525 гривень) нібито для розміщення у банківській установі під вигідні відсотки, а насправді ці кошти привласнили.

В подальшому наприкінці травня 2005 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3. за попередньою змовою та маючи спільний умисел, повторно, у власному помешканні за адресою АДРЕСА_1 під виглядом працівників Брокбзнесбанку, якими в дійсності не є та ніколи не були, запропонували ОСОБА_8 здійснити вигідний обмін доларів США на євро. Для проведення такої операції вони одержали від потерпілого 10 000 доларів США (що в перерахунку за курсом НБ України на той час становило 50 500 гривень), проте ці кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_3 привласнили.

Крім того, наприкінці травня 2005 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_6, маючи спільний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, знаходячись у квартирі двоюрідної сестри ОСОБА_6 по вул. Миколайчука,29/9 у м. Львові, познайомились з ОСОБА_9, скориставшись його довірою надали неправдиву інформацію про те, що працюють у „Брокбізнесбанку та запропонували по вигідному курсу обміняти євро на гривні, внаслідок чого перебуваючи у власній квартирі АДРЕСА_2 повторно шляхом обману та зловживанням довірою заволоділи грошима потерпілого ОСОБА_9 на суму 2 350 євро (згідно курсу НБУ станом на травень 2005 року становило 14 805 гривень).

У квітні 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за попередньою змовою маючи спільний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужими грошима, перебуваючи у помешканні ОСОБА_10 АДРЕСА_3, скориставшись довірою останньої, повторно шляхом обману та зловживання довірою, одержавши гроші начебто у борг під відсотки, заволоділи грошима потерпілої в розмірі 1 000 дол. США (згідно курсу НБУ станом на квітень 2005 року становило 5.050 гривень). Пізніше, продовжуючи свою злочинну діяльність, в жовтні 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6. знаходячись у власному помешканні АДРЕСА_2 та ввівши ОСОБА_10 в оману, під приводом позики з нарахуванням відсотків за користування коштами, заволоділи грошима потерпілої на суму 2 000 євро (за курсом НБУ станом на жовтень 2005 року становило 12 060 гривень). При цьому завдали шкоду ОСОБА_10 на загальну суму 17 110 гривень.

Крім цього, 09 січня 2006 року, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_6, маючи спільний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном знаходячись у власному помешканні АДРЕСА_2 скориставшись довірою потерпілої ОСОБА_11, викликаною дружніми відносинам та надавши неправдиву інформацію про те, що працюють у „Брокбізнесбанку, запропонували вкласти в даний банк гроші під вигідні відсотки, на що ОСОБА_11 погодилась та 20.01.2006р. біля готелю „Львів„ по вул. Чорновола в м. Львові передала ОСОБА_3 гроші в сумі 2 000 евро (що станом на той час за курсом НБУ становило 12 180 грн.), які засуджені присвоїли для власних потреб.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1, в інтересах засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_6, просить скасувати вирок Франківського районного суду від 03.03.2010 року, а провадження в справі закрити у звязку з відсутністю в їх діях складу злочинів; покликається на те, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому зазначає, що визнаючи ОСОБА_3 та ОСОБА_6 винними у шахрайстві у вироку зазначено, що вони, повідомляли про себе дані як співробітників „Брокбізнесбанку" і за попередньою змовою шляхом обману та зловживання довірою заволоділи грошима потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Однак судом не взято до уваги те, що у ОСОБА_7 вони позичили гроші на ремонт. Інші потерпілі просили ОСОБА_3 вкласти гроші в банк, щоб отримувати відсотки. Відсотки отримували ОСОБА_10 та ОСОБА_11. ОСОБА_3 своєчасно не повернула гроші тому, що працівник банку, якому вона віддала гроші ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, - помер. Окрім цього, ОСОБА_3 повністю повернула гроші потерпілим ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, та частково ОСОБА_8, що ствердили потерпілі.

ОСОБА_6 позичив гроші лише у двоюрідного брата ОСОБА_7 і більше в нікого не позичав та розписки не давав.

На вирок суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції подав апеляцію, в якій просить вирок Франківського районного суду м. Львова від 03.03.2010 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_6 скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 190 КК України та обрати покарання у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч. 3 ст. 190 КК України обрати покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити 3 роки позбавлення волі. ОСОБА_3 визнати винною за ч. 2 ст. 190 КК України та обрати покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити 3 роки позбавлення волі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що вирок районного суду є незаконним і підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю міри покарання вчиненим злочинам; так, визнаючи міру покарання засудженим, судом не зазначено достатніх підстав для застосування покарання нижче від найнижчої межі. При цьому поза увагою суду залишилися наступні обставини : ОСОБА_3 та ОСОБА_6 засуджено за пять епізодами, три з яких є злочинами середньої тяжкості, два - тяжкими злочинами, вчинені при обтяжуючих обставинах - повторно, групою осіб. Злочинна діяльність засуджених була послідовною і, враховуючи, що вони ніде не працювали, була джерелом існування.

При врахуванні особи винних, судом не взято до уваги те, що під час досудового та судового слідства останні своєї вини не визнавали і не сприяли встановленню істини по справі і лише перед судовими дебатами розкаялись у вчиненому та визнали свою вину в тому, що отримали та не повернули кошти потерпілих, проте чітких пояснень по суті не дали. Окрім цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не відшкодували в повній мірі заподіяної вчиненими злочинами шкоди потерпілим.

Постановою попереднього розгляду від 20 серпня 2010 року по даній справі поновлено судове слідство в обсязі дослідження обставин, повязаних з призначенням покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Заслухавши доповідача по справі, виступи засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і адвоката ОСОБА_1 в підтримання внесеної захисником апеляції та про заперечення апеляції прокурора, виступ прокурора в підтримання внесеної ним апеляції і заперечення апеляції захисника, перевіривши матеріали кримінальної справи та розглянувши приведені апелянтами доводи колегія суддів вважає, що внесені апеляції не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 інкримінованих злочинах відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим судовому засіданні доказам.

Так, допитані в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3, ОСОБА_6 винність не визнали і пояснили, що з грудня 2004р. по січень 2006 року, позичали гроші у родичів та знайомих - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і присвоювати дані кошти наміру не мали, в трудових відносинах з „Брокбізнесбанком не перебували та під цим приводом ніколи не пропонували надати послуги в обміні валюти чи в поміщенні грошей в банк під проценти.

Винними визнають себе лише в тому, що не змогли вчасно поверну позичені гроші.

Також, ОСОБА_3 пояснила, що де ділись гроші і чого не повернули потерпілим коли ті звертались за поверненням боргу вона пояснити не може. Крім того, вважає, що питання, де ділись позичені ними гроші, не актуальне, оскільки в даний час всі гроші повернуто потерпілим.

ОСОБА_6 також пояснив, що гроші у родичів та знайомих він позичав завжди з дружиною ОСОБА_3 Коли брали гроші - то не для обміну в банку, не для поміщення в банк під проценти, а для власних потреб, однак давати з цього приводу детальні пояснення він відмовляється.

В процесі розгляду справи у першій інстанції Франківським районним судом м. Львова, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, 26 квітня 2007 року звернулись до суду з заявами про те, що вони повністю визнають себе винними у вчинені злочинів передбачених т. ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3 КК України, розкаюються у скоєному і просять суд, не досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. (т.2 а.с.38,39)

Допитана в судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова 26 квітня 2007 року ОСОБА_3 пояснила, що вона разом з чоловіком ОСОБА_5 вирішила шляхом обману та зловживання довірою заволодіти грошима своїх родичів знайомих. Реалізовуючи свій намір, вони з чоловіком поширювали неправдиву інформацію про те, що є співробітниками „Брокбізнесбанку і ввівши в оману потерпілих, заволоділи грошима останніх. Так, 01.12.2004р. в будинку двоюрідного брата ОСОБА_6 - потерпілого ОСОБА_7, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_8 в Львові, ввівши останнього в оману і скориставшись його довірою, під приводом взяття грошей в борг під відсотки заволоділи грошима ОСОБА_7 в сумі 2 500 дол. США та 500 євро. Наприкінці травня 2005 року, перебуваючи в квартирі двоюрідної сестри ОСОБА_6 в м. Львові по вул.Миколайчука,29/9, скориставшись довірою потерпілого, викликаною родинними відносинами та надавши неправдиву інформацію про те, що працюють з чоловіком у „Брокбізнесбанку, запропонували потерпілому ОСОБА_13 по вигідному курсу обміняти долари США на євро, на що Близнюк погодився і згодом, перебуваючи в їхній квартирі по вул.В.Великого,67/94 в м. Львові, передав гроші в сумі 10 000 дол. США. В цій же квартирі двоюрідної сестри ОСОБА_6 по вул.Миколайчука,29/9 в м. Львові в кінці травня 2005 року познайомившись з потерпілим ОСОБА_9 скориставшись його довірою, запропонували по вигідному курсу обміняти євро на гривні, внаслідок чого в подальшому ОСОБА_9 - передав їм в їхній квартирі гроші в сумі 2 350 євро.

Окрім цього, 09.01.2006 року у власному помешканні АДРЕСА_4 скориставшись довірою потерпілої ОСОБА_11, викликаної дружніми відносинами та надавши неправдиву інформацію про те, що працюють у Брокбізнесбанку, запропонували ОСОБА_11 вкласти в даний банк гроші під відсотки, на що потерпіла погодилась і 20.01. 2006 року біля готелю „Львів„ по вул.Чорновола в м. Львові передала їй гроші в сумі 2 000 євро.

Окрім цього, в квітні 2005 року перебуваючи в помешканні ОСОБА_10 по вул.Миколайчука,22/77 в м. Львові скориставшись довірою останньої, шляхом обману і зловживання довірою, під приводом взяття грошей у борг під відсотки заволоділи грошима потерпілої в розмірі 1 000 дол. США. В подальшому, в жовтні 2005 року під приводом взяття грошей в борг під відсотки, отримали від ОСОБА_10 у власному помешканні АДРЕСА_5 ще 2 000 євро. Отримані від потерпілих шляхом шахрайства гроші використали разом з чоловіком для власних потреб, у скоєному розкаюються ( т.2 а.с.43-44).

Допитаний в цьому - ж судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 показав, що він повністю підтримує вищевказані покази своєї дружини ОСОБА_3 і щиро розкаюється в скоєному (т.2 а.с.44).

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_14 ствердив свої покази, дані в судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова, що в травні 2005 року на святкуванні Дня народження в розмові з ОСОБА_6 останній повідомив, що разом з дружиною працюють в „Брокбізнесбанку, при цьому дружина працює на посаді бухгалтера. Коли почалось різке зниження курсу долара, вони з дружиною ОСОБА_15, знаючи, що ОСОБА_3 працює на посаді бухгалтера „Брокбізнесбанку, і маючи намір вигідно обміняти долари на іншу валюту, подзвонили до ОСОБА_3, щоб узгодити це питання. Він розмовляв з ОСОБА_3 і запитав чи та зможе за вигідним курсом обміняти долари на євро і остання пообіцяла вияснити це питання і подзвонити пізніше. Через деякий час ОСОБА_3 повідомила по телефону, що зможе виконати їхню просьбу, після чого вони з дружиною приїхали на квартиру до ОСОБА_3 по вул.В.Великого,67/94 в м. Львові, де в цей час були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Вони з дружиною передали ОСОБА_3 для обміну 10 000 дол. США, при цьому гроші він безпосередньо вручив ОСОБА_6, який знав про обіцянку ОСОБА_3 надати послугу в обміні валюти і після передачі перерахував гроші. ОСОБА_3 сказала, що необхідно трохи почекали, пообіцявши провести обмін валюти на протязі двох тижнів, однак під різними приводами в подальшому переносила термін обміну. З приводу повернення їм грошей вони з дружиною звертались до ОСОБА_6, який теж говорив, що необхідно почекати з обміном грошей. Через якийсь час ОСОБА_3 і ОСОБА_6 повернули їм 1 000 євро, які привезли до них додому, а потім ще 1 600 дол. США.

Так, як ОСОБА_6 не повернули їм остальну суму грошей, вони з дружиною звернулись з цього приводу з заявою в органи міліції.

На даний час вся сума боргу повернута і ніяких претензій до засуджених немає.

Допитаний в судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова 26 травня 2009 року (т.2 а.с.145,146) ОСОБА_7 пояснив, що являється двоюрідним братом ОСОБА_6 і 01 грудня 2004р. позичив йому гроші в сумі 2 500 дол. США та 500 євро, які він зобовязався віддати через 1 - 2 місяці. Позичені гроші він передав ОСОБА_6, а той в свою чергу передав їх дружині ОСОБА_3, яка перерахувала гроші. Однак гроші йому в зазначений термін не повернули, обіцяючи їх повернути найближчим часом. Через рік ОСОБА_3 написала розписку про те, що отримала в нього в борг зазначену суму грошей, однак борг далі не повертали.

З розмов з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 йому було відомо, що останні являються банківськими працівниками, при цьому ОСОБА_3 і ОСОБА_13 хвалились, що їм роблять дорогі подарунки, що їх переводять на роботу в м. Луцьк і вона (ОСОБА_3) буде там начальником банку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 ствердив свої попередні покази в судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова, а крім того пояснив, що в серпні 2010 року сума боргу була повністю повернута родичами засуджених, про що ним було написано відповідну розписку, і ніяких претензій засуджених в нього немає.

Допитаний в судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова 29 травня 2008 року потерпілий ОСОБА_9 (т.2 а.с.96) пояснив, що в розмові з ОСОБА_3 остання пояснила, що працює головним бухгалтером „Брокбізнесбанку в м. Львові і він навіть просив її трудовлаштувати свою дружину. Також говорила, що в "Брокбізнесбанку працює і чоловік ОСОБА_6 Коли підвозив ОСОБА_3 з лікарні додому, то зайшла розмова про обмін „Евро на гривні і ОСОБА_3 пообіцяла допомогу в обміні. По домовленості він привіз на квартиру ОСОБА_3 гроші в сумі 2 350 ОСОБА_1 і через декілька днів мав забрати гроші в гривнях.

Через деякий час ОСОБА_3 подзвонила по телефону і запропонува поміняти гроші пізніше, обіцяючи провести обмін по більш вигідному курсу - на що він дав згоду. Однак ОСОБА_3 під різними приводами постійно переносила дату обміну грошей і не повертала.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_9 ствердив свої покази, дані у судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова і крім того пояснив, що після постановления першого вироку гроші йому були повернуті засудженими.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні Франківського районного суду, 29.08.2008р. (т.2 а.с.113) пояснила, що вони з чоловіком перебували в дружі стосунках з сімєю ОСОБА_3 і часто відвідували один одного. Зі слів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 їм було відомо, що остання працює бухгалтером в „Брокбізнесбанку. 20.01.2006 року під час зустрічі ОСОБА_3 запропонувала вкласти в банк гроші під вигідні відсотки, на що вони з чоловіком погодились. Через декілька днів вони з чоловіком зустрілись по домовленості з ОСОБА_3 біля готелю „Львів і поїхали на вул.О.Бесараб до філії „Брокбізнесбанку, при цьому ОСОБА_3 пояснила, що там працює дружина директора банку. В автомобілі передали з чоловіком ОСОБА_3 2000 ОСОБА_1, які та пообіцяла вкласти в банк під 3% терміном на 6 місяців. В березні 2006 року їй подзвонила ОСОБА_10 і повідомила, що їй подзвонила ОСОБА_3, повідомила, що везе гроші, але не приїхала. 3 травня 2006р. ОСОБА_3 перестали відповідати на телефонні дзвінки і виїхали з міста. Оскільки не змогли найти ОСОБА_3, то 24.07.2006 року разом з ОСОБА_10 звернулись з заявами в органи міліції з приводу їхніх дій.

ОСОБА_6 агітував їх вкладати гроші під вигідні відсотки і запевнив, що це безпечно. Також ОСОБА_6 говорив, що ОСОБА_3 переводять в м. Луцьк директором філії і він теж там буде працювати.

24.06.2007р. ОСОБА_3 з своєю матірю повернула їй гроші.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні Франківського районного суду і Львова 26.05.2009р. (т.2 а.с.144) пояснила, що перебувала в дружніх стосунках з подружжям ОСОБА_3 і часто бували в гостях одне - одного. Одного разу ОСОБА_3 повідомила, що працює в банку, в якому вигідні відсотки. Тому вони з чоловіком передали ОСОБА_3 за два прийоми 3000 ОСОБА_1 для вкладання в банк під вигідний відсоток і навіть отримали від неї якусь суму відсотків.

Приблизно в листопаді-грудні 2006р. сказала ОСОБА_3 дати відсотки з вкладених коштів, на що остання погодилась, однак коштів не передавала. Потім ОСОБА_3 призначила їй зустріч біля якогось банку і вона чекала її годину, однак ОСОБА_3 на зустріч не прийшла.

Одного разу вона зателефонувала до ОСОБА_3 додому і їй відповів ОСОБА_13, який повідомив, що помер директор і зараз в банку відбуваються деякі проблеми та відбувається певна „перетрубація і ОСОБА_3 повинна стати директором. Потім від батьків ОСОБА_6 вона довідалась, що вони не перші обмануті відносно передачі своїх коштів ОСОБА_6.

На даний час гроші в сумі 3000 ОСОБА_1 їй повернуті.

Обставини передачі коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 потерпілими ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_10 ствердили допитані в судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова в якості свідків їх подружжя - відповідно свідки ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 (т.2 а.с.103, 101, 130, 145).

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, колегія суддів не надає віри показам в судовому засіданні апеляційного суду засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в частині, що вони не мали наміру присвоювати отримані від потерпілих кошти і не заволоділи цими коштами шляхом обману і зловживання довірою, розцінює їх покази в даній частині як необєктивні та надумані, які дані з метою уникнення відповідальності за скоєне - оскільки вони спростовуються вищенаведеними показами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в судовому засіданні Франківського райсуду м. Львова 26 квітня 2007 року, показами потерпілих ОСОБА_21, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10, свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_22, ОСОБА_20, яким суд надає віри.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за ст.ст.190 ч.2, 190 ч.3 КК України кваліфіковано вірно, оскільки вони шляхом обману і зловживання довірою, за попередньою змовою групою осіб, повторно, заволоділи чужим майном (грошима) потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10, що завдало значної шкоди потерпілим; шляхом обману ізловживання довірою, за попередньою змовою групою осіб, повторно, у великих розмірах заволоділи майном потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Вирішуючи питання обрання покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_6, колегія суддів враховує відсутність претензій з боку потерпілих у звязку з поверненням коштів; позитивні характеристики ОСОБА_3 за місцем проживання, ОСОБА_6 за місцем проживання та роботи і то, що вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності; наявність на утриманні сімї ОСОБА_6 неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 - ОСОБА_23 та незадовільний стан здоровя останнього визнає вказані обставини такими, що помякшують покарання засудженим, в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і у відповідності до ч.1 ст.69 КК України є підставою для застосування покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за скоєний злочин.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів визнає підставним застосування до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ст.69 КК України при призначенні за ч.3 ст.190 КК України покарання в виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, ніж передбачено Законом за даний злочин.

Призначене засудженим покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів,

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.356, 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 03 березня 2010 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляції захисника ОСОБА_24 та державного обвинувача, помічника прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_2 - без задоволення.

Головуючий

Судді

Суддя апеляційного суду І.Є. Зазуля