Справа № 308/6206/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.08.2015р. м. Ужгород
Повертаючи обвинувальний акт, суд своє рішення обґрунтував тим, що в обвинувальному акті не встановлено конкретне місце вчинення злочину, обставини кримінального правопорушення викладені як декілька епізодів, які мають певні проміжки часу, але не зазначено коли саме дії вчинені за кожним епізодом. Дії обвинувачених кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, вчинене групою осіб, однак слідчим при викладенні об`єктивної сторони дана кваліфікуюча ознака не зазначена, не встановлено, чи мали обвинувачені умисел на вчинення правопорушення групою осіб. Зазначає, що посилання на докази в обвинувальному акті непередбачено КПК України. Крім цього в обвинувальному акті не зазначені усі обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. В доданому до обвинувального акту, реєстрі матеріалів, відсутнє процесуальне рішення щодо місця знаходження речових доказів. Обвинувальний акт не містить посилання на наявність грубого порушення громадського порядку, умисність дій та мотив вчинення злочину, що є обов`язковим.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що посилання суду на те, що слідчим не зазначено конкретне місце вчинення злочину, обставини вчинення викладені як декілька епізодів, при викладенні об`єктивної сторони не зазначена кваліфікуюча ознака; вчинення групою осіб не відповідає дійсності, оскільки місце вчинення кримінального правопорушення зазначено в обвинувальному акті, а саме: м. Чоп вул. Берег (площа Привокзальна) неподалік Залізничного вокзалу, фактичні обставини правопорушення викладені у хронологічній послідовності, з відображенням вчинення таких дій групою осіб. Невірним є твердження суду на те, що слідчим у обвинувальному акті всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України вчинено посилання на висновок судово-медичного експерта, оскільки іншим чином розкрити особливу зухвалість, а саме грубе порушення громадського порядку, поєднане із завданням потерпілій особі побоїв чи іншого насильства, що спричинило тілесні ушкодження, неможливо. При проведенні досудового розслідування органом досудового розслідування не встановлено обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , а відтак вона не знайшла свого відображення у обвинувальному акті, оскільки освідчення останнього на ступінь алкогольного сп`яніння, відібрання зразків крові на вміст алкоголю не проводилося, наркологічна експертиза не призначалася і не проводилася. При викладені фактичних обставин правопорушення слідчим відомості в цій частині зазначені помилково, спростовуються повідомленням про підозру. Окрім того, слідчим не зазначено в обвинувальному акті обставину, яка пом`якшує покарання, оскільки жодних документальних відомостей про добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди у матеріалах кримінального провадження немає. Заява про закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України від потерпілого органу досудового розслідування, в якій поряд з іншим зазначено про відсутність будь-яких претензій до обвинувачених надійшла слідчому 29.05.2015, тобто після складання 28.05.2015 обвинувального акту та вручення його копії обвинуваченим та їх захиснику. Помилковим є твердження суду про те, що органом досудового розслідування не розкрита правова кваліфікація кримінального правопорушення, оскільки в обвинувальному акті відображено саме ті дії, які кожний з них вчинив окремо, з врахуванням того, що кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України: вчинення групою осіб не змінюється від того, чи за попередньою домовленістю чи без такої його було вчинено. Зазначає, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування міститься постанова про визнання предмету речовим доказом, в якій зазначено місце зберігання речового доказу. Окрім того, доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 надано 27.05.2015 року, про що свідчить відповідний протокол.
Заслухавши доповідь судді про зміст судового рішення та доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які проти апеляційної скарги прокурора заперечили, вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Суд першої інстанції вірно встановив і обґрунтовано зазначив в ухвалі про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки зміст такого не містить зазначення часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Не містить обвинувальний акт, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, і зазначення точного місця вчинення інкримінованого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 злочину, а також конкретного формулювання обвинувачення, в тому числі по кожному епізоду пред`явленого обвинуваченим злочину. Наведені порушення свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення.
За таких обставин суд підставно, належно обґрунтувавши своє рішення про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, повернув обвинувальний акт прокурору.
У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги про безпідставність повернення обвинувального акта не відповідають фактичним обставинам, не узгоджуються з матеріалами провадження, відтак не заслуговують на увагу.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу заступника Ужгородського міжрайонного прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 липня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України без зміни.
Судді: