АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_13 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_14 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 січня 2016 року включно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, з вищою освітою, неодруженого, не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що в клопотанні прокурора міститься достатньо даних, які дають підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисники підозрюваного просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою. В обґрунтування своїх вимог апелянти зазначають, що слідчим суддею допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Також, на думку захисників, судом першої інстанції при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 не було дотримано вимог чинного законодавства.
Також, захисники вказують на відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, які зазначені в клопотанні. Висновки суду з приводу їх наявності апелянти вважають абстрактними та такими, що не підтверджуються жодними доказами.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурорів, які заперечували проти апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити в силі, вивчивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури м. Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004393 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. 18 червня 2015 року, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, визнано обґрунтованою підозру пред`явлену ОСОБА_8 у вчинені тяжкого злочину, а саме умисне вбивство вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Дослідивши доводи клопотання слідчого та надані суду матеріали, які досліджувалися в суді першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що вони достатньо підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Враховуючи, що відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, суд позбавлений можливості на цій стадії процесу надавати оцінку доказам, доводи захисників підозрюваного з приводу неналежності та недопустимості доказів не можуть заперечувати наявність обґрунтованої підозри.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. На думку колегії суддів такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Що стосується показів свідків про перебування ОСОБА_8 16 квітня 2015 року в зоні АТО, то ці доводи захисту, як і інші надані суду, потребують додаткової та ретельної перевірки. При цьому, тривалість зазначеної перевірки не мусить впливати на час утримання ОСОБА_8 під вартою, зважаючи на те, що правоохоронні органи мали інформацію про перебування ОСОБА_8 в зоні АТО ще в липні 2015 року.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів в ході апеляційного розгляду не знайшла підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Дані норми закону, на думку колегії суддів, слідчим суддею в повній мірі не враховано.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Крім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.
В клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 зазначено, що ризики передбачені ст. 177 КПК України існують та вони не зменшилися. Зокрема в ньому вказується про наявність наступних ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілого та своїх співучасників, вчинення іншого правопорушення, а також іншими способами перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Разом з тим, зазначаючи про наявність вказаних ризиків, прокурори належним чином їх не розкрили та не обґрунтували чому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в змозі їм запобігти, а лише послалися на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 підозрюється.
Проте, сама лише тяжкість вчиненого, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено у клопотанні, не підтверджені достатніми даними і представниками прокуратури в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в достатній мірі не доведені, крім того представники прокуратури поклали на розсуд суду вирішення питання про задоволення заяв народних депутатів України про застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу та не заперечували проти застосування запобіжного заходу не пов`язаного з утриманням під вартою.
Таким чином, відповідно до вище наведеного, колегія суддів, оцінюючи в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, відсутність відомостей про ухилення від органів досудового розслідування, вважає, що подальше тримання ОСОБА_8 під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою враховуючи відповідно до вище наведеного, наявні ризики, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 підозрюється, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, а саме його вік, наявність реєстрації та постійного місця проживання в м. Києві, наявність вищої освіти у ОСОБА_8 , що вказує на рівень його соціальних зв`язків, відсутність судимостей у минулому, а також відомостей про наявність спроб ухилення від органів досудового розслідування, колегія суддів вважає, що слід обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Такий вид запобіжного заходу, на думку колегії суддів, буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
У зв`язку цим, апеляційна скарга захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту суд вважає необхідним в задоволенні заяв народних депутатів про особисту поруку та зобов`язань про взяття на особисту поруку, відмовити.
Керуючись ст.ст. 181, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_13 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_14 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 січня 2016 року включно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_13 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_14 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово покидати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , до 31 січня 2016 року включно.
Звільнити ОСОБА_8 з під варти в залі суду.
Покласти на ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та слідчого судді;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, до 31 січня 2016 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Зобов`язати ОСОБА_8 , після звільнення з-під варти негайно прибути до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Контроль за виконанням покласти на заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_13 та начальника відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_14 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3530/20105 Категорія ст. 199 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_15
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1