печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., за участю секретаря Хлуд А.Ю., особи, яка подала скаргу ОСОБА_1, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язання вчинити дії щодо внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язання вчинити дії щодо внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначає, що 07.05.2013 року звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення злочину суддею під час виконання ним службових обов'язків, однак листом від 18.05.2013 року його заява Генеральною прокуратурою України було направлена до прокуратури м. Києва.

Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст.303, 306 КПК України ОСОБА_1 просить зобов'язати прокуратуру зареєструвати його заяву про вчинення злочину у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу, просив її задовольнити.

В судове засідання прокурор не з'явився, про розгляд скарги повідомлялися належним чином.

Слідчий суддя, заслухавши думку особи, яка подала скаргу ОСОБА_1, у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, визнав за можливе розглянути скаргу у відсутність прокурора, так як відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що заяву ОСОБА_1 щодо неправомірних, на його думку, дій заступника голови Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 під час винесення рішення 05.01.1994 та з інших питань листом Генеральної прокуратури України від 16.05.2013 року №06/1-р було направлено до прокуратури м. Києва для організації розгляду відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 3.6 «Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчиненні правопорушення», заяви, повідомлення про вчиненні кримінальні правопорушення, що віднесені до підслідності органів прокуратури та надійшли на розгляд прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур на правах обласних, Генеральної прокуратури України, керівниками підрозділів апаратів направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня.

Таким чином, направлення заяви ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва за територіальним принципом відповідають вищезазначеним положенням кримінального процесуального закону та наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012р., тому в даному випадку відсутня будь - яка бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань його заяви від 07.05.2013 року про кримінальне правопорушення.

Крім того, як вбачається з заяви ОСОБА_1, остання містять твердження про вчинення, на думку ОСОБА_1, на той час суддею Радянського райсуду м. Києва ОСОБА_2 кримінальних правопорушень під час розгляду цивільної справи.

Також, по суті заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею кримінальних правопорушень, в результаті незгоди його з постановленим судовим рішенням.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному та касаційному порядку визначеному процесуальним законом.

Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях суддів ознак злочину.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суд з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає,що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь - яким рішенням суду.

У зв'язку з чим, вважаю відсутніми підстави згідно ч.5 ст.214 КПК України для внесення відомостей по даній заяві до ЄРДР.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язання вчинити дії щодо внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Т.Г.Ільєва