В И Р О К
іменем України
"22" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/755/780/ 15 (обвинувальний акт за №0007086 від 16 травня 2015 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий: 12 червня 2015 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. (штраф не сплачений),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 15 травня 2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи в супермаркеті «ВАРУС», що належить ТОВ «ОМЕГА» що по бульвару Перова, 36 в м. Києві, а саме в залі супермаркету де у нього виник злочинний умисел напрвлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , підійшов до прилавка та замовив свинну шию, масою 2,544 кг, закупівельна вартість якої становить 71 грн 99 коп. за один кілограм, тобто на загальну суму 183 грн 14 коп. та в подальшому перебуваючи в торгівельному залі, користуючись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, ОСОБА_5 , сховав свинну шию в заздалегідь підготовлений поліетиленовий пакет виготовлений з фольги.

Після цього, ОСОБА_5 не маючи наміру розрахуватись за свинну шию, пройшов через касову зону та не розрахувався за неї, при цьому виконавши усі необхідні дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця , але злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони супермаркету.

Таким чином, ОСОБА_5 намагався викрасти товар, що належить ТОВ «ОМЕГА» на загальну суму 183 грн 14 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення та показав, що, дійсно через скрутне матеріальне становище він 15 травня 2015 року вирішив вчинити крадіжку м`яса для чого взяв із собою пакет із фольги, щоб пронести його крізь рамки. Замовив свинну шию та пройшовши через касову зону був затриманий охороною супермаркету «ВАРУС». Щиро розкаюється у скоєному, жалкує про свої дії. Запевняє суд, що зробив для себе висновки на майбутнє.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, тобто вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що незалежали від його волі і тому знаходить правильною кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, у тому числі межі санкції ч.2 ст.185 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 11 травня 2000 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин.

Пом`якшуючою обставиною покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття та допомога суду встановити істину у справі, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, в діях ОСОБА_5 не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_5 до покарання у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи, що злочин, який він скоїв, не причнив тяжких наслідків та матеріальних збитків, враховуючи особу винного, що він кається у вчиненому, одружений, має на уриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по місцю проживання характеризується посередньо, беручи до уваги позицію представника потерпілого та прокурора, які наполягають на тому, щоб обвинуваченого реально не позбавляти волі, а також розмір шкоди, яку він намагався завдати потерпілому, яка складає 183 грн 14 коп, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Крім цього, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин до постановлення вироку Дніпровського районного судом м. Києва від 12 червня 2015 року, суд вважає необхідним призначити йому остаточне покарання відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України та відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, яке призначене вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України підлягає самостійному виконанню.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_5 встановити два роки.

Згідно п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Згідно ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, яке призначене вироком Дніпровського районного судом м. Києва від 12 червня 2015 року - виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази у справі (свинну шию), яку передано для зберігання представнику потерпілого, залишити в його володінні.

Речові докази у справі, які зберігаються в камері схову речових доказів по квитанції №ФП 010836 а саме пакет фольги знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя