Справа №1-9-96/10 26.08.2010 02.09.2015
справа № 11- 519/2010 року головуючий суду 1 інстанції
категорія ч. 2 ст. 187 КК України суддя: ОСОБА_1
доповідач апеляційного суду
суддя: ОСОБА_2

26 серпня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :
головуючого: ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2010 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Миколаївської області, Жовтневого району, с. Грейгове громадянин України,
засуджений:
-за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
-за ч. 2 ст. 146 КК України до 3 років позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 355 КК України до 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2010 року, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь:
-Баштанської ЦРЛ 1804 грн. за стаціонарне лікування;
- ОСОБА_7 245 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди і 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
За вироком суду 30.08.2010 року в денний час ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленими в ході слідства особами, перебуваючи в гаражі домоволодіння АДРЕСА_1 , застосували насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_7 , що виразилося в нанесенні потерпілому ударів руками, ногами та палкою по різним частинам тіла, внаслідок чого останньому були спричинені легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я. В ході побиття ОСОБА_7 вимагали від потерпілого визнати факт вчинення ним крадіжки майна ОСОБА_8 шляхом написання про це розписки та відшкодування завданої шкоди, а також заволоділи майном ОСОБА_7 : сумкою, в якій знаходились мобільний телефон «Моторола» зі стартовим пакетом, портмоне, а всього на загальну суму 245 грн.
Ввечері того дня ОСОБА_6 , перебуваючи у салоні автомобіля НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , відкрито викрав із шухлядки в торпеді вказаного автомобіля гроші ОСОБА_9 в сумі 1000 грн.
Після чого ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленими в ході слідства особами на невстановленому в ході слідства транспортному засобі перевезли ОСОБА_7 в підвальне приміщення, розташоване по АДРЕСА_2 , де незаконно позбавили волі останнього, закривши дане приміщення на ключ.
В апеляції засуджений, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку суду, просить його скасувати та направити на новий судовий розгляд. Вважає, що його дії слід кваліфікувати лише за ч. 2 ст. 355 КК України. Вказує, що в основу обвинувачення судом покладені тільки показання потерпілих, в яких містяться протиріччя. На його думку показання потерпілого ОСОБА_7 в частині побиття спростовуються висновком судово-медичної експертизи.
Також вважає, що при розгляді справи суддею не дотримані засади судочинства, вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і допущені порушення норм кримінально-процесуального законодавства України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляції засудженого без задоволення, а вироку суду - без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_6 протиправних дій у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за обставин, викладених у вироку суду ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.
Сам засуджений ОСОБА_6 визнавав себе винним частково і показав, що 30.08.2008 року в денний час він з хлопцями за ім`ям ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приїхали в п. Матвєєвку до ОСОБА_7 з метою з`ясувати про обставини крадіжки майна його знайомого ОСОБА_8 . ОСОБА_11 та ОСОБА_12 побили ОСОБА_7 , після чого останній признався у вчиненні крадіжки належних ОСОБА_8 двигунів. В решті пред`явленого йому обвинувачення винним себе не визнавав. Заперечував факти заволодіння майном ОСОБА_7 та грошима ОСОБА_10 . Стверджував, що закрив в офісі ОСОБА_7 не з метою позбавлення волі останнього, а щоб той не вкрав майно, яке знаходилося в приміщенні офісу.
Але вина ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за якими він засуджений, підтверджується добутими в ході досудового слідства та перевіреними судом доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 з іншими хлопцями побили його, вимагаючи зізнатися в крадіжці двигунів у ОСОБА_8 . Наносили удари руками по різним частинам тіла, а також палкою в область голови. При цьому, ОСОБА_6 та інші хлопці вимагали повернути гроші за викрадені двигуни. В ході побиття у нього забрали сумку, в якій знаходився мобільний телефон, банківська картка та гроші в сумі 10 грн., а всього йому була спричинена майнова шкода на загальну суму 245 грн. Після цього його та парня за ім`ям ОСОБА_14 , з яким він скоїв крадіжку, повезли в центр п. Матвєєвки з метою розшукати водія машини, на якій перевозили двигуни. Коли під`їхали до водія ОСОБА_15 , ОСОБА_6 наніс йому та ОСОБА_16 удари. Після цього їх відвезли в підвальне приміщення, розташоване в м. Миколаєві, де він написав розписку про вчинення ним крадіжки. ОСОБА_6 залишив його в цьому приміщенні, закривши двері на ключ, поки Федір не принесе гроші.
- показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що 30.08.2008 року в денний час ОСОБА_6 сів в його машину ЗИЛ і став з`ясовувати, чи вивозив він на цій машині двигуни. Він цей факт заперечував. Після чого ОСОБА_6 із шухлядки в торпеді машини забрав гроші в сумі 1000 грн. Крім цього, ОСОБА_6 в його присутності побив двох хлопців, які не підтвердили його причетності до крадіжки двигунів, після чого його відпустили.
- показаннями свідка ОСОБА_8 про вчинення крадіжки двигунів хлопцями, які у нього дома робили ремонт. Про цей факт він розповів ОСОБА_6 (а.с.21).
- показаннями свідка ОСОБА_17 про передачу 28.08.2008 року ОСОБА_6 ключів від підвального приміщення по АДРЕСА_2 (а.с.39).
- показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_10 30.08.2010 року замість нього перевіз на його машині ЗИЛ пісок, за що отримав від покупця піску 1000 грн.
- показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що 31.08.2008 року до нього за допомогою звернувся побитий ОСОБА_7 , зі слів якого він дізнався про побиття останнього парнями, які закрили його у підвальному приміщенні, звідкіля він утік(а.с.20)
Також вина ОСОБА_6 підтверджується письмовими доказами:
-даними протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 04.09.2008 року, згідно якому потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 , як особу, який забрав у нього гроші в сумі 1000 грн., та в його присутності побив двох хлопців( а.с.30).
Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_6 у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я; в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; у відкритому заволодінні чужого майна, вчиненому повторно; в незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і правильно кваліфікував його дії відповідно за ч. 3 ст. 355, 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, 2 ст. 146 КК України.
З огляду на наведене колегія суддів не погоджується із твердженням засудженого ОСОБА_6 про наявність в його діях лише складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 355 КК України.
Суд вірно поклав в основу обвинувачення ОСОБА_6 послідовні показання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , оскільки вони підтверджуються дослідженими судом та викладеними у вироку показаннями свідків, письмовими доказами по справі.
Тому твердження засудженого ОСОБА_6 про наявність протиріч в показаннях потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та спростування показань потерпілого ОСОБА_7 в частині побиття висновком судово-медичної експертизи є надуманими.
Під час вивчення матеріалів справи колегією суддів не виявлено недотримання суддею засад судочинства, вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, норм кримінально - процесуального законодавства України, на що вказував в своїй апеляції засуджений.
Покарання ОСОБА_6 суд призначив відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких; даних про особу винного, який за місцем проживання сільським головою характеризується позитивно, а дільничим інспектором - негативно; обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання з урахуванням вчинення ним злочинів до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2010 року відповідає тяжкості злочинів та особі винного і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
З огляду на наведене апеляція ОСОБА_6 є необґрунтованою і такою, яка не підлягає задоволенню, а вирок суду є законним, обґрунтованим, який слід залишити без зміни.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

Апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2010 року у відношенні ОСОБА_6 - без зміни.
Судді: