Справа № 748/2840/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/108/2016
Категорія - ст. 156 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000671 від 13.08.2015 року, за апеляційними скаргами прокурора та законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2015 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ладан Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого артистом солістом - інструменталістом Чернігівського обласного філармонійного центру фестивалів та концертних програм, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 125 КК України;

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

законного представника потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права займатись діяльністю, що пов`язана із спілкуванням з особами, що не досягли повноліття, строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права займатись діяльністю, що пов`язана із спілкуванням з особами, що не досягли повноліття, строком на два роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання 14 серпня 2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , заявлений в інтересах малолітньої ОСОБА_11 , задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_11 ) 15 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині у задоволенні цивільного позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 залишено без розгляду, роз`яснивши право на звернення до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 13 серпня 2015 року близько 19-00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою, вчинив розпусні дії фізичного характеру щодо неї, які виразились у веденні вказівного пальця верхньої кінцівки у піхву потерпілої, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 710 від 09 вересня 2015 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора в якій він не оспорює фактичні данні, кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує про незаконність вироку районного суду і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 156 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, що пов`язана із спілкуванням з особами, що не досягли повноліття, строком на три роки, за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 850 гри. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, що пов`язана із спілкуванням з особами, що не досягли повноліття, строком на три роки. Стягнути із ОСОБА_7 па користь ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_11 ) 200 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував всі обставини справи, його суспільну небезпечність, тяжкість наслідків, думку потерпілої та її законного представника, особу винного. При вирішенні питання щодо цивільного позову суд першої інстанції не враховано характер та тривалість страждань, яких зазнала потерпіла, її стан здоров`я, необхідність лікування, вимушені зміни в її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, порушення нормального психічного розвитку потерпілої.

Законний представник потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_6 також подала апеляційну скаргу, в якій не оспорює фактичні данні, кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує про незаконність вироку районного суду і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 156 КК України 8 років та цивільний позов ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_11 задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував всі обставини справи, які обтяжують покарання, не визнання вини, не сприяння розкриттю злочину, його суспільну небезпечність, тяжкість наслідків, думку потерпілої та її законного представника, особу винного.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, законного представника потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення обох апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його вік, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо малолітньої особи.

Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини та призначив покарання в межах санкції статей. За вказаних обставин, колегія не знаходить підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ближче до верхньої межі статті за якою він притягується до відповідальності.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року, на розмір відшкодування цієї шкоди впливають такі фактори, як характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Стягуючи із обвинуваченого ОСОБА_7 моральну, шкоду у сумі 15 000 грн. суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, тяжкість вимушених змін у її житті, а також вік та матеріальний стан обвинуваченого.

Однак, на думку колегії суддів, стягнута сума морального відшкодування в розмірі 15 000 грн. на користь ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_11 ) не відповідає моральним стражданням потерпілої і є явно недостатньою, про що вірно наголошується в поданих апеляційних скаргах.

Тому, виходячи із засад справедливості, враховуючи обсяг страждань, яких зазнала потерпіла від дій обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про зміну вироку в частині вирішення питання про стягнення моральної шкоди та збільшення суми, яка підлягає стягненню із засудженого на користь потерпілого до 150 000 грн.

В решті зазначений вирок щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін, оскільки інших порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 а частині вирішення цивільного позову змінити.

Збільшити суму на відшкодування моральної шкоди, стягнувши із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_11 ) 150 000 грн.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4