Апеляційний суд Тернопільської області
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - судді - ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 26 серпня 2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської обл. від 21 липня 2015 р. щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить зазначену ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою задовольнити її апеляційну скаргу, та із застосуванням статті 81 КК України звільнити умовно-достроково від відбування призначеного судом покарання.

Місцевий суд, на її думку, безпідставно зазначив у своєму рішенні, що вона поведінкою у місцях позбавлення волі та відношенням до праці не довела свого виправлення. Не врахував того, що дисциплінарне стягнення 25 червня 2015 р. адміністрацією колонії на неї накладене незаконно, і вона його оскаржила в місцевий суд і районну прокуратуру, оскільки саме воно завадило їй бути умовно-достроково звільненою.

Згідно ухвали суду в задоволенні клопотання засудженій ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання у виді позбавлення волі, яке вона відбуває по вироку Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 14 червня 2013 р., відмовлено.

Відмовляючи в клопотанні, суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджена ОСОБА_6 не довела свого виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який заперечує проти скарги засудженої і просить рішення суду залишити без змін, в тому числі і з тих мотивів, що скарга засудженої ОСОБА_6 на накладене на неї 25 червня 2015 р. стягнення адміністрацією колонії районною прокуратурою перевірялась і визнана безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту ст.81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування покарання засудженим:

2/не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно діючого законодавства, умовно-дострокове звільнення є актом заохочення і застосовується тільки до тих засуджених, які сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і таке звільнення від відбування покарання є правом, а не обовязком суду.

Висновок щодо виправлення засудженого при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення повинен грунтуватися на аналізі даних про особу засудженого, його поведінки в колонії та відношенні до праці і повязується з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.

Так, розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила, що ОСОБА_6 , будучи засудженою вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 14 червня 2013 р. за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, на 6 років 6 міс позбавлення волі, фактично відбула не менше двох третин призначеного за вироком місцевого суду покарання. При цьому колегія суддів враховує розяснення, дане у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2, де зазначено, що При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш мяким щодо засудженого, покарання якому було помякшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Щодо особи засудженої, її поведінки в колонії та відношення до праці, то місцевий суд, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , з урахуванням її задовільної характеристики послався на те, що вона 25 червня 2015 р. була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання і на день розгляду справи в суді стягнення не було знято або погашено, визначивши, таким чином, цю інформацію як дані, які в цілому негативно характеризують засуджену, що і стало обгрунтованою, на думку суду, підставою для відмови у задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 як такої, що не стала на шлях виправлення, і з цим висновком погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів засуджена в період відбування покарання у Збаразькій ВК 63 не довела те, що вона стала на шлях виправлення своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Таким чином, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання засудженій ОСОБА_6 щодо її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому підстав для скасування ухвали місцевого суду не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 393, 404, 405, 407, 537, 539 КПК, ст.81 КК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської обл. від 21 липня 2015 р. про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення її від покарання у виді позбавлення волі, яке вона відбуває за вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 14 червня 2015 р.,- - без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.