Дата документу Справа № 240/96/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1188/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія ст.187 ч.1 КК України ОСОБА_1 Єдиний унікальний № 240/96/15-к Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 26 березня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степанівка Олександрівського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого СПД ФО ОСОБА_8 , одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей 2014 та 2015 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що незважаючи на те, що вчинений обвинуваченим злочин є тяжким, скоєний в стані алкогольного сп`яніння, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання на підставі ст.69 КК України більш м`яке, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.187 КК України, тільки перелічив обставини, які пом`якшують покарання, але не зазначив, як ці обставини або дані про особу істотно знижують ступіть тяжкості вчиненого злочину. Крім цього, судом не враховано, що обвинувачений, який був обізнаний про порушення відносно нього кримінальної справи, з місця проживання зник та тривалий час знаходився у розшуку.

З урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене ч.1 ст.187 КК України, а саме 3 роки позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки у вироку суд зазначив обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілій, позитивні характеристики, наявність цивільної дружини та малолітньої доньки, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 26 березня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 3 років обмеження волі.

ОСОБА_7 звільнений з-під варти у залі суду і до набрання вироком законної сили запобіжний захід змінений на особисте зобов`язання, а саме він зобов`язаний з`являтися за кожним викликом суду та не відлучатись із місця своєї реєстрації в с.Степанівка Олександрівського району Донецької області без дозволу суду.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Зараховано в строк відбування покарання час тримання під вартою з 30 січня 2015 року 56 діб.

Враховуючи, що потерпіла належним чином повідомлена про місце та час розгляду апеляційної скарги, заяви про відкладення розгляду від неї не надходило, апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за її відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- прокурор не підтримала апеляційну скаргу;

- обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 10 лютого 2007 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, напроти будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на розбійний напад, підбіг до ОСОБА_9 , повалив її на асфальт та почав виривати з рук належну їй жіночу сумку, а коли потерпіла почала пручатися та кричати, обвинувачений побив її кулаками по обличчю, чим спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, після чого заволодів сумкою, в якій знаходилися матеріальні цінності на суму 844 гр.85 коп.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд необґрунтовано призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має не меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ст.65 КК України і роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про призначення судами кримінального покарання», суди, призначаючи покарання, в кожному конкретному випадку повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне і достатнє для попередження нових злочинів. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України.

Згідно зі ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини санкції статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається з вироку, суд, призначаючи обвинуваченому покарання, необхідного для його виправлення, поряд із ступенем тяжкості вчиненого злочину, врахував особу винного та інші обставини, що мають правове значення.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10 , виховує її доньку, потерпіла претензій до обвинуваченого не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на це, враховуючи особу винного, те, що більш ніж за 8 років з моменту вчинення злочину, обвинувачений не притягувався до кримінальної, адміністративної відповідальності, дотримуючись індивідуалізації відповідальності, суд належним чином умотивувавши своє рішення, призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.187 КК України, а саме у виді 3 років обмеження волі.

З доводами прокурора в апеляційній скарзі про те, що знаходження обвинуваченого тривалий час у розшуку свідчить про його небезпеку для суспільства, колегія суддів не погоджується, оскільки дані обставини не можуть свідчити про необхідність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного тільки з позбавленням волі.

Враховуючи викладене, а також те, що на теперішній час обвинувачений одружився, має на утриманні 2 малолітніх дітей, працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом покарання ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і вважає, що підстав для призначення йому більш тяжкого покарання не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 26 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4