ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

07 вересня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_9,

суддів: ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю.

Вирішено питання про цивільний позов, судові витрати та речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 змінено: виключено з мотивувальної частини вироку обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. У решті вирок залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за те, що він 22 вересня 2014 року близько 02:00 год. за допомогою металевої планки пошкодив вхідні двері до приміщення Римсько-Католицької Церкви Христа Царя Всесвіту, розташованої по вул. Челюскінців, 1, м. Новоград-Волинський, звідки таємно викрав майно на загальну суму 3470,90 грн.

25 вересня 2014 року близько 04:00 год. ОСОБА_2, діючи повторно, проник до приміщення магазину, розташованого на ринку «Урожай» по вул. Войкова в м. Новоград-Волинський, де намагався заволодіти майном потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 9960 грн., однак не довів злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцем ринку.

03 та 04 жовтня 2014 року близько 00:30 та 03:00 год. відповідно ОСОБА_2, діючи повторно, таємно проник через кватирку до приміщення Римсько-Католицької Церкви Христа Царя Всесвіту, розташованої по вул. Челюскінців, 1, м. Новоград-Волинський, звідки таємно викрав майно на загальну суму 1200 грн та 1270 грн відповідно.

05 листопада 2014 року близько 09:00 год. ОСОБА_2, перебуваючи біля під'їзду АДРЕСА_2, діючи повторно, таємно викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 3000 грн.

06 листопада 2014 року близько 04:30 год. ОСОБА_2 біля магазину «Гольфстрім», який розташований по вул. Вокзальній, 7а в м. Новоград-Волинському, діючи повторно, незаконно заволодів скутером «Musstang MT 50 QT - 22», чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2655,50грн.

06 листопада 2014 року близько 06:00 год. ОСОБА_2 за допомогою викрутки зламав навісні замки з кіоску, розташованого по АДРЕСА_3, звідки повторно таємно викрав чуже майно, спричинивши потерпілій ОСОБА_8. матеріальну шкоду на загальну суму 547,80 грн.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_2 та пом'якшення призначеного йому покарання за вчинення злочинів із застосуванням ст. 69 КК України. Вважає, що суди при призначенні ОСОБА_2 покарання неповною мірою врахували: визнання винуватості та щире каяття засудженого у вчинених злочинах, їх вчинення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, відшкодування потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 3000 грн. Вважає, що суди не врахували дані про особу ОСОБА_2 - те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є інвалідом 3 групи.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Захисником не оскаржуються доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

У касаційній скарзі не наведено також доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із судових рішень, при призначенні покарання ОСОБА_2 вищевказані вимоги кримінального закону судами дотримано. Зокрема, враховано ступінь суспільної небезпечності, тяжкість і характер кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими та середньої тяжкості злочинами, дані про особу засудженого, який є інвалідом 3 групи, раніше не судимий, за місцем проживання характеризувався позитивно, поганий стан його здоров'я. Також суд врахував думку потерпілих, які не наполягали на призначенні ОСОБА_2 суворого покарання. Обставиною, що пом'якшує покарання суд визнав щире каяття ОСОБА_2 у вчинених злочинах.

Окрім того, із вироку вбачається, що суд першої інстанції врахував кількість вчинених кримінальних правопорушень, а також те, що злочинна діяльність ОСОБА_2 була припинена лише після затримання останнього.

За змістом ст. 69 КК України призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли по справі встановлено обставини, що пом'якшують покарання, які настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, які аналогічні доводам касаційної скарги захисника, дійшов висновку про достатнє обґрунтування вироку суду в частині призначення покарання та відсутність підстав для його пом'якшення.

При цьому, захисник хоча і зазначає про вчинення злочинів ОСОБА_2 внаслідок збігу особистих та сімейних обставин, однак яких-небудь даних на підтвердження існування таких обставин не наводить.

Інші обставини, на які посилається захисник, є даними, що характеризують засудженого як особу, а тому обґрунтовано не враховувались як обставини, що пом'якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчинених ним злочинів.

За відсутності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, вимоги ст. 69 КК України не можуть бути застосованими при призначенні покарання засудженому.

На думку колегії суддів, з огляду на тяжкість злочинів, тривалий характер злочинної діяльності, обране судом ОСОБА_2 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Таким чином, судові рішення в частині призначеного покарання належним чином мотивовані, не суперечать вимогам кримінального закону і відповідають меті покарання.

Враховуючи викладене, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, підстав для її задоволення не вбачається, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11