Справа№1-87/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2011 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова в складі

головуючого судді: Шипова І. М.

при секретарі Крохмальна Л. В.

з участю прокурора Михайлової О.О., Карась В.Н.

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу про обвинувачення ОСОБА_2, 04.10.1956р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 Федерації, українця, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше не судимого, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 - за ст.175 ч.1 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_2, працюючи з 02.06.2009 року директором ПП «Лідер-Компані» (м. Чернігів, вул.. Інструментальна 17), та будучи його керівником, обіймаючи посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків, тобто службовою особою, маючи виключне право розпоряджання грошовими коштами підприємства, за період з червня 2009 року по жовтень 2010 року умисно не виплачував заборгованість із заробітної плати працівникам даного підприємства ОСОБА_3 в сумі 3837 грн. 58 коп., яка звільнена з підприємства 14.07.2009 року та ОСОБА_4 в сумі 3098 грн. 13 коп., яка звільнена з підприємства 30.06.2009 року.

ОСОБА_2 достовірно знаючи, що у підприємства існує заборгованість з виплати заробітної плати перед працівниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, маючи реальну можливість її виплатити, безпідставно не виплачував дану заборгованість більше ніж за один місяць і незважаючи на існування заборгованості, умисно, грошові кошти в сумі 2764900 грн., які надійшли на розрахунковий рахунок підприємства, за період з січня 2009 року по листопад 2010 року, витрачав на оплату послуг мобільного звязку, оплату основних засобів, надання грошових позик, в чому не існувало виробничої необхідності, на закупівлю валюти, на розрахунки з кредиторами, постачальниками, підрядниками та інші цілі господарської діяльності.

Таким чином ОСОБА_2 умисно допустив грубе порушення прав ОСОБА_3В, та ОСОБА_4, як громадян України, на заробітну плату, передбачені ст..43 Конституції України, вимог ст..15 та 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. ст..ст.97, 115 КЗпП України, згідно яких оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, а всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобовязань щодо оплати праці.

Допитаний в суді, в якості підсудного ОСОБА_2 вину в предявленому обвинуваченні визнав частково, однак в ході судового розгляду справи вину визнав повністю, при цьому по предявленому обвинуваченні пояснив, що він керував підприємством з метою отримання прибутку. Дійсно у нього на підприємстві існувала заборгованість по заробітній платі. Він намагався її виплатити, однак потрібно було здійснювати витрати на господарську діяльність підприємства, оскільки відбулась криза, та були порушені звязки та поменшало замовлень на підприємстві. Він повністю визнає вимоги потерпілих та намагатиметься їх відшкодувати. Просить не позбавляти його можливості керувати підприємством, оскільки в такому разі необхідно буде його ліквідувати. Просить суворо його не карати, врахувати його матеріальний та сімейний стан, та стан здоровя.

Таку позицію підсудного суд оцінює критично, як природну захисну реакцію на предявлене обвинувачення з метою помягшити покарання за вчинений злочин, заплутати суд та перешкодити встановленню істині у справі. Крім того покази підсудного не відповідають дійсності, обставинам справи, характеру скоєного злочину, повністю спростовуються показами потерпілих, свідків, та матеріалами справи, а саме:

Потерпіла ОСОБА_3 показала, що вона працювала на підприємстві «Лідер-Компані». Вона завжди не регулярно отримувала заробітну платню, та не в повному розмірі. Вона була вимушена звільнитись з підприємства. Однак з нею не було здійснено до цього часу повний розрахунок по заробітній платі та існує заборгованість підприємства перед нею.

Аналогічні покази по справі дала потерпіла ОСОБА_4

Дані покази потерпілих, про обставини справи повністю вказують на неналежне ведення господарської діяльності підприємства його директором, та не направлення грошових коштів на виплату заробітної плати його працівникам. Дані покази повністю узгоджуються з зібраними матеріалами справи, а тому суд вважає, що вони є правдивими та обєктивними, такими що відповідають дійсності та обставинам справи.

Свідок ОСОБА_5 показав, що він працював на підприємстві під керуванням директора ОСОБА_2. він не регулярно отримував заробітну плату. На даний час існує заборгованість перед ним. Грошові кошти директором витрачались на потреби підприємства, а не на своєчасну та повну виплату заробітної плати.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 дали аналогічні покази, зазначивши, що особисто до ОСОБА_2 вони претензій не мають.

Крім свідчень потерпілих та свідків вина підсудного повністю доведена:

- Наказом №24К від 02.06.2009р. про призначення ОСОБА_2 на посаду директора ПП «Лідер-Компані» (т.1 а.с.28),

- Статутом ПП «Лідер-Компані» (т.1 а.с.38-45),

- Податковим розрахунком сум доходу, нарахованого на користь платника податку, і сум утриманого з них податку за перший квартал 2009 року третій квартал 2010 року (т.1 а.с.33-37, 111-115),

- ОСОБА_1 перевірки додержання законодавства про працю в ПП «Лідер-Компані» №25-01-056/0492 від 20.04.2010 року територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області, згідно якого на момент перевірки товариство мало заборгованість по заробітній платі перед звільненими працівниками (т.1 а.с.25-27),

- ОСОБА_1 перевірки додержання законодавства про працю в ПП «Лідер-Компані» №25-01-056/0997 від 06.08.2010 року Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області, згідно якого на момент перевірки товариство мало заборгованість по заробітній платі перед звільненими працівниками (т.1 а.с.95-99),

- Довідкою, наданою директором ПП «Лідер-Компані» ОСОБА_2 про рух коштів за 2009-2010р.р., які надійшли до каси та рахунок підприємства. Дані кошти, за період виникнення заборгованості по заробітній платі, використані на купівлю ТМЦ, та придбання основних засобів на суму 41303 грн. (т.1 а.с.32),

- Відповідно до довідки спеціаліста КРВ в м. Чернігів від 27.01.2011р., грошові кошти в сумі 2764900 грн., які надійшли на розрахунковий рахунок підприємства, за період з січня 2009 року по листопад 2010 року, ОСОБА_2, як директор підприємства витрачав на оплату послуг мобільного звязку, оплату основних засобів, надання грошових позик, в чому не існувало виробничої необхідності, на закупівлю валюти, на розрахунки з кредиторами, постачальниками, підрядниками та інші цілі господарської діяльності (т.1 а.с.292-295)

- Речовими доказами по справі (т.1 а.с.181-208)

Суд приходить до висновку, що з підсудного підлягають стягненню на користь потерпілих ОСОБА_3 - 4000 грн. та на користь ОСОБА_4 - 7494 грн. заподіяної матеріальної шкоди як на тому наполягають самі потерпілі та визнає підсудний.

Аналізуючи викладені докази, суд приходить до висновку, що дії підсудного, які виразились в умисній, безпідставній невиплаті заробітної плати більше чим на один місяць працівникам ОСОБА_3, та ОСОБА_4, підлягають кваліфікації за ст.175 ч.1 КК України.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного, судом не виявлено.

Призначаючи міру покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини при яких скоєно злочини, його наслідки, відношення до скоєного та наслідків, те що підсудний раніше ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності не притягувався, злочин скоїв вперше, враховується особа підсудного,, те , що він є ліквідатором аварії на ЧАЕС, його характеристика яка є позитивною, стан здоровя, та його захворювання, матеріальний та сімейний стан, суд визнає виключними та таким, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та є підставою для призначення ОСОБА_2 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.175 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до додаткового покарання без його застосування, і приходить до висновку, що достатнє і необхідне покарання за скоєне підсудному повинно бути призначене у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним по ст.175 ч.1 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в сумі 8500 грн., який стягнути в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 -4000 грн. та на користь ОСОБА_4 - 7494 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Речові докази зберігати в матеріалах кримінальної справи.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд з постійного місця мешкання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів з наступного дня після його проголошення.

Суддя І.М. Шипов