Справа № 500/4733/15-к
Провадження № 1-кп/500/99/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі матеріали кримінального провадження № 0001511 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Вилкове Кілійського району Одеської області, громадянки України, росіянки, освіта середня, працює за наймом, не одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
23 червня 2015 року з 13.40 до 14.00 години обвинувачена ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні Ізмаїльського районного відділення Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз, розташованого по пр. Суворова, 18 в м.Ізмаїлі Одеської області, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з метою таємного викрадення чужого майна, таємно викрала мобільний телефон марки «HTC rhyme», вартістю 1550 гривень з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 гривень з грошима на рахунку в сумі 4 гривні, з чохлом вартістю 20 гривень, який належав потерпілій ОСОБА_6 , завдавши їй матеріальну шкоду на загальну суму 1594 гривні. Своїми діями він вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні винною себе не визнала та пояснила, що потерпілу до цього не знала. В зв`язку з завданням їй тілесних ушкоджень їй дали направлення на судово-медичну експертизу. Вона прийшла туди з дитиною. Вона витягнула речі зі своєї сумки, а потім все з дивану зібрала та кинула в сумку. Виходила з кабінету експерта, оскільки дитина захотіла в туалет. Коли їхала в маршрутці, почула, що в сумці дзвонить телефон, та здогадалася, що схопила його з іншими речами з дивану. Вона злякалася та дістала сім-карту і батарею, смс-повідомлень не бачила. Думала повернути телефон наступного дня, оскільки виявила телефон приблизно о 14.30, а робочий день потерпілої закінчувався о 15.00 годині. До неї приїхали працівники міліції, Комерзан сказав їй сісти в машину та їхати у відділ міліції. Там їй сказали, що вона вкрала телефон. Телефон знаходився у неї в сумці протягом 2 годин. Телефон вона віддала. Наступного дня вона прийшла до ОСОБА_7 , принесла 50 гривень боргу та вибачилася за те, що сталося. Вона знала, що поверне потерпілій телефон, тому що повинна була повернути їй 50 гривень. Бажання викрасти телефон вона не мала та взяла його випадково.

Вина обвинуваченої ОСОБА_5 в вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що вона працює лаборантом Ізмаїльського районного відділення Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз. Обвинувачену до цього не знала. Того дня вона знаходилася на робочому місці. До відділення зайшла молода жінка з дитиною та вони присіли на диван. Вона займалася реєстрацією та не пам`ятає, де знаходився телефон, на столі чи на дивані. Жінка намагалася втекти нагору, однак вона її провела до лікаря. Жінка вирвалася в туалет, коли повернулася, доктор її оглянув та вона пішла. Загалом ОСОБА_8 поводила себе неадекватно. Після неї на прийомі нікого не було. Через 10-15 хвилин після її уходу вона дзвонила на свій телефон, та він був вимкнений. Через деякий час телефон було увімкнено, однак його одразу ж вимкнули. Вони надіслали ОСОБА_8 на телефон 7 повідомлень, аби телефон повернули, оскільки відповіді не було, вона зателефонувала в міліцію. Наступного дня прийшла ОСОБА_8 та сказала, що телефон знаходиться в міліції, дала 50 гривень, кинула їй шоколадку та вибачилася. Свої речі на диван обвинувачена не викладала, диван червоно-чорного кольору, а чохол від телефону бузкового кольору.

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що він працює завідуючим Ізмаїльського районного відділення Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз. Обвинувачену до цього не знав. Потерпіла його співробітник. Потерпіла завела до нього на прийом жінку для зняття побоїв. Жінка зайшла з дитиною. Він попросив у неї паспорт, а жінка несподівано вибігла на вулицю. Потім вона повернулася та дала йому направлення, яке було зім`яте. Через 10-15 хвилин ОСОБА_7 сказала, що в неї пропав телефон. Вважає, що ОСОБА_8 за допомогою направлення накрила телефон та забрала його. Через неадекватну поведінку ОСОБА_8 він припустив, що вона вкрала телефон. Він особисто не бачив, щоб ОСОБА_8 брала телефон. Яка саме травма була у ОСОБА_8 , він не пам`ятає. У неї були легкі ушкодження.

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що він працює лікарем Ізмаїльського районного відділення Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз. Обвинувачену не знав. З потерпілою працює разом. Він знаходився в своєму кабінеті. Коли прийшла ОСОБА_8 , він розмовляв з ОСОБА_7 , потерпіла показувала йому фотографії на телефоні. Він сказав ОСОБА_8 пройти, аби її зареєстрували, а сам пішов до свого кабінету. Мелентьєва зайшла в кабінет до лаборанту ОСОБА_7 , обвинувачена була з дитиною. Він не бачив, як ОСОБА_8 забрала телефон у ОСОБА_7 . Через деякий час він дізнався, що у ОСОБА_7 пропав телефон.

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що вона працює реєстратором Ізмаїльського районного відділення Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз. Мелентьєву не знає. З ОСОБА_7 працює 8 років, вони знаходяться в одному кабінеті. До них прийшла ОСОБА_8 з дитиною для огляд, у неї було направлення з міліції, ОСОБА_7 попросила її присісти на диван та зареєструвала її. До цього ОСОБА_7 показувала ОСОБА_12 фотографії на телефоні. Мелентьєва з дитиною сіли на диван. Що конкретно ОСОБА_8 викладала з сумки, вона не пам`ятає. Раптом дівчина встала, забрала направлення та вирішила піти, а ОСОБА_7 провела ОСОБА_8 до лікаря, яка потім від нього вийшла в туалет. Як тільки ОСОБА_8 пішла, через 20 хвилин виявилося, що пропав телефон. Вона не бачила, аби ОСОБА_8 брала телефон. Вони почали дзвонити на номер ОСОБА_7 , ОСОБА_7 писала смс-повідомлення. Того дня в них більше не було відвідувачів.

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що він є працівником поліції. Мелентьєву не знав. ОСОБА_7 знає візуально. В червні до них надійшло повідомлення з відділення СМЕ щодо пропажі телефону. Їм повідомили, що підозрюється ОСОБА_8 . Вони поїхали за вказаною адресою. Спочатку ОСОБА_8 казала, що в неї немає телефону. Потім вона повернула телефон, з нього була знята кришка та батарея. Вона хотіла залишити телефон собі. Мелентьєва прийшла до відділення проходити огляд, на дивані лежав телефон, вона його забрала, вийшла на вулицю, аби подивитися, що за телефон, та розібрала його.

- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_8 не знав. ОСОБА_7 знав візуально. Влітку 2015 року від оперативного чергового поступила інформація, що у відділенні СМЕ вчинена крадіжка мобільного телефону та що орієнтовно крадіжку вчинила ОСОБА_8 . Вони поїхали за адресою її проживання. Спочатку ОСОБА_8 все заперечувала. Потім вона зізналася та повернула телефон. Він був розібраний та батарея була знята. Вона сказала, що побачила телефон на столі, або на дивані та забрала його. Пішла на вулицю та зняла батарею.

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Доводи обвинуваченої та її захисника про те, що ОСОБА_5 випадково заволоділа телефоном разом зі своїми речами з дивану, умислу на викрадення телефону в неї не було, телефон вона збиралася повернути потерпілій наступного дня та її пояснення в ході досудового розслідування про те, що вона хотіла залишити собі телефон, не є доказом у справі, суд не може взяти до уваги та вважає, що їх доводи не відповідають фактичним обставинам по справі, так як в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що, забравши телефон, ОСОБА_8 вимкнула його та витягнула сім-карту, потім, знаходячись в автобусі, увімкнула телефон, однак, почувши дзвінок, повторно вимкнула його. Працівникам міліції вона одразу не зізналася у викраденні телефону та тільки після того, як їй сказали, що вона була останнім відвідувачем та окрім неї ніхто не міг викрасти телефон, вона зізналася у викраденні та видала телефон та дала пояснення, що їй сподобався телефон та вона хотіла його собі залишити. Ці обставини підтверджуються поясненнями свідків щодо поведінки обвинуваченої в приміщенні бюро судово-медичних експертиз та при дачі пояснень працівникам міліції.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує характер вчинених нею дій, наявність на утриманні малолітньої дитини, сімейний стан, вчинення злочину вперше, відсутність шкоди, думку потерпілої, а тому суд вважає можливим застосувати до неї покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст.368,370-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1190 гривень.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1