Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_6,

при секретарі судового засідання ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 вересня 2015 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003320 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Переброди, Дубровицького району, Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого: вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2012 року за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2013 року за ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2013 року та за сукупністю вироків, остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Так, ОСОБА_2, в період іспитового строку, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, 08 червня 2014 року о 12.00 год., у м. Рівному на вул. І. Мазепи відкрито викрав у ОСОБА_3 мобільний телефон, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду, на загальну суму 370.81 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 ставить питання про скасування постановлених відносно ОСОБА_2 вироку та ухвали судів і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що при судовому розгляді кримінального провадження, суд, всупереч вимогам ч. 3 ст. 349 КПК України, приймаючи рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не роз'яснив ОСОБА_2, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та таким чином порушив його права, як учасника процесу. Також не погоджується з кваліфікацією дій засудженого, посилаючись на необхідність їх перекваліфікації на ч. 1 ст. 190 КК України. Зазначає, що суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, при залишенні апеляційної скарги засудженого без задоволення, не перевірив належним чином її доводів та передчасно залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала, що судові рішення необхідно скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За положеннями ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Указані вимоги закону судом не виконані.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме зафіксованого на технічному пристрої записі судового засідання суду першої інстанції, вирішуючи питання щодо обсягу доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, та порядку їх дослідження, визнавши, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Разом із тим, приймаючи таке рішення, суд не з'ясував у ОСОБА_2 чи правильно він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються та не роз'яснив, що він буде позбавлений права оскаржити їх в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого в якій він, крім іншого, вказував на неправильну, на його думку, кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, також залишив це поза своєю увагою.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів касаційної скарги захисника ОСОБА_1 та вважає, що вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

При цьому, з огляду на те, що захисник також ставила питання про скасування судових рішень з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що можливо перевірити лише після проведення нового розгляду кримінального провадження з урахуванням зазначених у даній ухвалі вимог та постановлення законного і обґрунтованого рішення, то касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 433 - 436, 438 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_6