Справа № 203/3855/15-к
Провадження №1-кп/0203/331/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.11.2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000426 від 30.05.2015р. стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
29.05.2015 року, близько 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 111830», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , рухався по вулиці Титова, з боку проспекту Кірова в напрямку вулиці Героїв Сталінграду в місті Дніпропетровську.
Під час руху ОСОБА_6 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_4 , який рукався по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожньою розміткою №1.14.1 (зебра), зліва направо по ходу його руху, якого він об`єктивно здатний був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого в районі електроопори 475, скоїв на нього наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_4 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця та субконюктивального крововиливу в параорбітальній області праворуч, на спинці носу у верхній третині; закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки у середній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому голівки правої малогомілкової кістки з задовільним стоянням відламків, садна по тильній поверхні лівої кисті в проекції 4 п`ясної кістки, чотирьох синців - по внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, по передньо внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, по задньо - зовнішній поверхні правого колінного суглобу з переходом на задньо - зовнішню поверхню правої гомілки у верхню та середню третину, по зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, які за своїм характером згідно висновку судово-медичного експерта №2645с від 09.06.2015 відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Порушення правил безпеки дорожнього руху згідно висновку судово -автотехнічного експерта №70/27-339 від 11.06.2015 виразилося в тому, що водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 111830», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить:
п. 18.1 - "Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека".
Обвинувачений ОСОБА_6 як на досудовому слідстві так і в суді визнав вину у здійсненому кримінальному правопорушенні та пояснив, що 29 травня 2015 року близько о 23:00 годин, він рухався на автомобілі «Лада Каліна» номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 40-50 км / год. Перетинаючи перехрестя проспекту Кірова та вул.Тітова в м.Дніпропетровську у зв`язку з тим, що був темний час доби не догледів за рухом пішоходів, здійснив аварійне гальмування, в результаті якого скоїв наїзд на пішохода. Пішохідний перехід переходили чоловік і дівчинка на відстані 1-1,5 м один від одного. ОСОБА_6 спочатку побачив дівчинку, яка переходила пішохід і тому вивернув кермо вліво, чим вчинив наїзд на ОСОБА_4 . Внаслідок чого відразу ж викликав швидку і працівників ГАІ. Потерпілого доставили у міську лікарню №16. ОСОБА_6 відшкодував матеріальну шкоди потерпілому у розмірі 1,5 тис грн.
Цивільний позов визнає в частині матеріальної шкоди, суми втраченого середньомісячного заробітку , інші вимоги позову не визнає.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 29 травня 2015 року в 22:30 годин переходив разом з дочкою пішохідний перехід між проспектом Кірова та вулиці Титова в м.Дніпропетровську. Пройшовши пішохідний перехід до середини розмітки побачив, що з боку проспекту Кірова рухається автомобіль, вирішив зупинитися і пропустити рухаючийся на нього автомобіль. Водій даного автомобіля вивернув кермо в його бік і скоїв наїзд на ОСОБА_4 , оскільки попереду ОСОБА_4 йшла його донька. Внаслідок чого заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження, і останній був доставлений в міську лікарню №16. ОСОБА_6 відшкодував 1,5 тис. грн на лікування.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона їхала в машині разом з ОСОБА_6 . Вона знаходилась на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Вони рухалися по вулиці Титова, м.Дніпропетровська, у бік вулиці Героїв Сталінграда зі швидкістю 40-50 км/год. У зв`язку з тим, що на вулиці був темний час доби, ОСОБА_6 не встежив за рухом пішоходів по пішохідному переходу по вулиці Титова та скоїв аварійне гальмування, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження пішоходу. Після даного аварійного гальмування ОСОБА_6 викликав швидку і працівників ГАІ.
Пішохідній перехід перетинали двоє людей дівчинка і чоловік, дівчинка йшла попереду на відстані 1-1,5 м від чоловіка, тому щоб не зачепити дівчину, ОСОБА_9 вивернув кермо вліво і зачепив чоловіка.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами, а саме:

-висновком судово-медичної експертизи №2645е від 09.06.2015 року, згідно висновків якої у громадянина ОСОБА_4 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця та субконюктивального крововиливу в параорбітальній області праворуч, на спинці носу у верхній третині; закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки у середній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому голівки правої малогомілкової кістки з задовільним стоянням відламків, садна по тильній поверхні лівої кисті в проекції 4 п`ясної кістки, чотирьох синців - по внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, по передньо внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, по задньо - зовнішній поверхні правого колінного суглобу з переходом на задньо - зовнішню поверхню правої гомілки у верхню та середню третину, по зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні. Крім того зазначеного, що виявлені тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого предмету (предметів), або при ударі о такий (такі), якими могли бути і виступаючи частини рухаючогося автозасобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди (а.с.4851, т.1);
-висновком авто технічної експертизи №70/27-339 від 11.06.2015 року, згідно якої в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ-111830 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням події ДТП. В умовах місця події, водій автомобіля ВАЗ-111830 ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 своєчасним застосуванням електронного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду(а.с.56-57, т.1);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.06.2015р. за участю свідка ОСОБА_8 згідно з яким остання розповіла та показала на місцевості про обставини ДТП; (а.с.33-36, т.1).
За таких обставин, дослідивши покази обвинуваченого, вислухавши свідка, потерпілого суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, а дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1ст. 286 КК України, так як він своїми діями, що виразилися у порушенні вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , тобто ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому.
Оцінюючи докази що добиті в ході досудового слідства та судового слідства, суд вважає їх достовірними, оскільки у сукупності кожне з них доповнює та підтверджує один одного, а відомості що містяться у них є такими, що вірно відображають фактичні обставини зазначеної справи, у зв`язку з чим приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.

Свідчення свідків, висновки експертиз, протоколи слідчих дій та документи складені та оформлені у порядку передбаченому КПК України та є джерелом доказів, в них підтверджуються обставини та факти, які мають значення для вирішення справи.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину та особистості обвинуваченого, який за місцем роботи характеризується з позитивної сторони (а.с.39,т.1), скоїв злочин вперше (а.с.38, т.1), щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, що суд відносить до пом`якшуючих покарання обставин.
Обтяжуючих вину ОСОБА_6 обставин під час судового розгляду не встановлено.
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу винного та його ставлення до вчиненого діяння, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, а також із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, без застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , згідно з яким він просив стягнути з обвинуваченого на його користь 50000,00 грн. моральної шкоди, 78243,40 грн матеріальної шкоди.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 збільшив позовні вимоги, мотивуючи тим, що після подання цивільного позову у кримінальному провадженні позивачем було придбано ліки на суму 430,70 грн. та отримано ряд документів, які він вважає за можливе подати у якості доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_6 . Згідно із збільшеними позовними вимогами потерпілий просив стягнути з обвинуваченого на його користь 50000,00 грн. моральної шкоди, 50000,00 грн. на реабілітацію, 4499,54 грн. втраченого середньомісячного заробітку, 30000,00 грн. витрат на правову допомогу, а також просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» суму матеріальної шкоди у розмірі 31131,15 грн.
В обґрунтування позову суду надано ряд документів на підтвердження коштів витрачених для відновлення здоров`я, завданої моральної шкоди, щодо психологічних страждань позивача та його неповнолітньої доньки, яка проходила стаціонарне лікування у невролога та психолога, виписки з медичної картки хворого, довідку з медичного закладу, копії квитанцій на оплату ліків, договір про надання правової допомоги.
Потерпілим ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлений та підтриманий цивільний позов про про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь потерпілого суми матеріальної шкоди в розмірі 31131,15 гривень.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги потерпілого частково, з наступного:
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року « Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат у кримінальному судочинстві" відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1 КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства". Крім того, в ході розгляду по суті даного кримінального провадження в судовому засіданні було встановлено, що між власником транспортного засобу - автомобіля ЗАЗ-111830, номерний знак НОМЕР_1 та страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» 16.11.2014 року був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком на 1 рік, яким передбачена виплата страхової суми потерпілому за шкоду, заподіяну життю, з доров`ю та шкоду, заподіяну майну.
Відповідно до ст.24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.
Оскільки даний позов потерпілого, заявлений до обвинуваченого ОСОБА_6 і до страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», з якою ОСОБА_6 уклав договір страхування, тобто обов`язок відшкодування потерпілому моральної та матеріальної шкоди, передбачений спеціальним законом, а саме Законом України "Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року, суд вважає що страхова компанія не може бути учасником процесу при розгляді кримінального провадження, а цивільний позов в даній частині повинен бути залишений без розгляду з правом звернення позивачем в порядку цивільного судочинства до належних відповідачів.
Позовні вимоги про стягнення заподіяної моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.
Тому в даному випадку цивільно-правову відповідальність за заподіяну внаслідок злочину моральну шкоду має нести обвинувачений.
Суд оцінює характер вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних і моральних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_4 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілій спричинено фізичний біль, що призвело до розладу здоров`я, порушення нормального перебігу та якості життя, і завдало душевних та моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає частково обґрунтованим розмір моральної шкоди на суму 10 000 гривень.
Цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого суми, яка буде необхідна на реабілітацію 50000,00 грн, суд залишає без задоволення, оскільки суду не надані документи, які підтверджують проходження реабілітації потерпілим або майбутнього проходження реабілітації.
Цивільний позов потерпілого про стягнення з обвинуваченого на його користь суми втраченого середньомісячного заробітку за один місяць в розмірі 4499, 54 грн не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав суду довідки про його середньомісячний заробіток, що унеможливлює суд встановити розмір втраченого середньомісячного заробітку потерпілим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України витрати на правову допомогу, понесені потерпілим, слід покласти на обвинуваченого, оскільки вони були підтверджені документально.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-111830» номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_6 , необхідно залишити за належністю у останнього, відповідно до ст.100 КПК.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75, п.1 ч.2,3 ст.76 КК України ОСОБА_6 , звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на нього наступні зобов`язання: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-111830» номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_6 , - залишити за належністю у останнього.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 : моральну шкоду в розмірі 10 000,00 (десяти тисяч) грн.; суму витрачену на правову допомогу в розмірі 3 000,00 (трьох тисяч) грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Арешт, накладений ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 23 липня 2015 року на квартиру, яка належить ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності б/н від 21.02.2006 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1