Славутицький міський суд Київської області
В И Р О К

І м е н е м У К Р А Ї Н И

Справа номер 1-99/2010р.

03 грудня 2010 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого Малишенко Т.О., при секретарі Брагіда А.А.,

за участі прокурора Василенко С.В., адвоката ОСОБА_1, підсудного ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за звинуваченням: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого в ТОВ ЦЕК „Еско-Центр, електромонтером, зареєстрований і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, кв.№70, раніше не судимого,

- у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Злочин скоєно при таких обставинах: 29 серпня 2010 року близько 21 години водій ОСОБА_2, керуючи технічно справним автомобілем „CHERY A 15 AMULET, державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі подорожнього листа № 8425917 та рухаючись по вулиці Героїв Дніпра в м. Славутичі Київської області у напрямку до Ленінградського кварталу зі швидкістю близько 15-20 км/год, навпроти будинку №14 вказаної вулиці не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, не загрожувати життю або здоров,ю громадян, не завдавати матеріальних збитків, проявив неуважність та безпечність, не звернув увагу на пішохода, який на той час перебував на проїзжій частині дороги в горизонтальному положенні та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4, отримав тілесні ушкодження, які за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких він помер в лікарні м. Славутича.

Таким чином водій ОСОБА_2 своїми діями грубо порушив вимоги ПДР України п.п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими», 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним»; 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди»; 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати, дорогу-пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Вказані порушення вимог Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2002 року, знаходяться в прямому причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Допитаний в якості підсудного ОСОБА_2, свою вину у скоєнні злочину визнав повністю. Суду дав правдиві пояснення з приводу вчинення злочину, повідомив, що він 29.08.2010 близько 21 години рухався автомобілем „CHERY A 15 AMULET, державний номерний знак НОМЕР_1, за кермом якого він їхав, по вулиці Комсомольська в м. Славутич в напрямку до перехрестя вулиці ОСОБА_5. В цей час на вулиці була темна пора доби, опадів ніяких не було, дорожнє покриття було мокре, оскільки напередодні пройшов дощ. Вуличне освітлення в даному місці не працювало, тому було досить темно. Рухався з ввімкненим ближнім світлом фар. Перед поїздкою спиртних та психотропних речовин не вживав, почував себе добре. В салоні автомобіля крім нього більше нікого не було. Наблизившись до перехрестя з вулицею ОСОБА_5 він зупинився перед лінією дорожньої розмітки «Стоп». В цей час на зустріч від нього по вулиці Комсомольська також рухався автомобіль, який завершував маневр повороту ліворуч на вулиці ОСОБА_5 і зупинився за перехрестям на пішохідному переході, ввімкнув аварійну сигналізацію. На скільки він зрозумів, водій даного автомобіля висаджував пасажирів, оскільки на даху вказаного автомобіля малась шашка «Таксі». Після цього він ввімкнув покажчик правого повороту та розпочав маневр повороту на вулицю ОСОБА_5. Завершуючи маневр повороту праворуч він наблизився до пішохідного переходу та автомобіля таксі, який щойно зупинився. В світлі фар керованого ним автомобіля на пішохідному переході, зустрічної смуги руху він помітив силует невідомої йому особи людини, яка знаходилась в горизонтальному положенні до дорожнього покриття. Оскільки відстань від вказаної особи до стоячого автомобіля була досить великою, що дозволяла йому безперешкодно завершити маневр проїзду пішохідного переходу не створивши вказаній людині ніякої небезпеки він вирішив не зупинятися перед пішохідним переходом, що створило б аварійну ситуацію на перехресті, а проїхати його та зупинитись біля правого узбіччя продовжуючи рух далі зі швидкістю близько 15-20 км/год, та прийнявши якомога правіше до стоячого автомобіля він в процесі руху відчув, що ліві колеса керованого ним автомобіля наїхали на якусь перешкоду. Від чого він відразу натиснув на важіль гальм та зупинив свій автомобіль. Після зупинки автомобіля він ввімкнув аварійну сигналізацію та вийшов з автомобіля. Після чого на пішохідному переході позаду автомобіля побачив невідому йому особу з тілесними ушкодженнями. Він відразу викликав швидку медичну допомогу та працівників міліції та чекав на них на місці пригоди. На час розгляду справи у суді у вчиненому розкаюється, просив не застосовувати до нього сувору міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_3, в судовому засіданні повідомив, що його батько-Запеклий ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_6. проживав сам, перебував на пенсії. 27.08.2010 року він бачив свого батька в останнє за місцем проживання. 30.08.2010 близько 08 години йому зателефонували працівники Славутицької лікарні і повідомили, що його батько ОСОБА_4, помер внаслідок отриманих тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в яку він потрапив 29.08.2010 року близько 21 години. З приводу виникнення механізму ДТП, повідомити нічого не може. Проте, просив до підсудного не застосовувати сувору міру покарання, оскільки підсудний має молодий вік, попросив вибачення і відшкодував матеріальні збитки.

Адвокатом було заявлено клопотання, оскільки підсудний провину визнав повністю, то обмежитись дослідженням фактичних обставин справи, інші учасники судового засідання не заперечували проти даного клопотання, тому суд у відповідності до вимог ч.3 ст.299 КПК України ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і вирішив обмежитись дослідженням фактичних обставин справи. При цьому суд з'ясував, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінивши показання підсудного у судовому засіданні та перевіривши матеріали справи, які узгоджуються з ними, суд дійшов висновку про доведеність вини підсудного в інкримінованому злочині.

Органи досудового слідства дії підсудного кваліфікували за ст.286 ч.2 КК України. Проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що в судовому засіданні знайшла підтвердження дана кваліфікація, оскільки у суді було встановлено, що підсудний порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи міру покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, відомості про особу, обставини які обтяжують і пом'якшують покарання.

Обставин які обтяжують покарання підсудному судом не встановлено.

Обставини, які пом'якшують відповідальність підсудного, суд вважає, те що він своїми діями і поясненнями активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у скоєному, попросив вибачення у потерпілого, відшкодував матеріальні претензії потерпілого. Підсудний за місцем проживання ні в чому поганому не був замічений. За місцем роботи підсудний характеризується позитивно.

Санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на срок від трьох до восьми років. В даному випадку суд вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі до підсудного буде доречним, проте з урахуванням скоєного підсудним, характеристик особи підсудного, враховуючи думку потерпілого, також молодого віку підсудного, суд прийшов до висновку, що для його виправлення і перевиховання до нього не доцільно застосовувати покарання у вигляді реального відбуття покарання - позбавлення волі. З урахуванням обставин справи, які пом'якшують покарання підсудного, з урахуванням характеристик особи, щирого каяття підсудного, думки потерпілого, суд приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і до нього можливо застосувати ст. 75 КК України, тобто звільнити його від відбування покарання із застосуванням іспитового строку.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.321,323,324 КПК України, суд

п р и с у д и в :

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч. 2 КК України і призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортним засобом на три роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_2, звільнити від основного покарання, якщо він протягом іспитового строку трьох років не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїде за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; буде повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично буде з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до ОСОБА_2, до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Київської області через Славутицький міський суд протягом 15 діб.

Суддя Т.О.Малишенко