Провадження № 1-кп/520/528/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.09.2015 року Київський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі кримінальне провадження № 0002874 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, розведеного, на утриманні має двоє дітей та маму інваліда, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії - гранатометника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ,у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст.407КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2015 року Київським РВК м. Одеси обвинуваченого ОСОБА_4 було призвано на військову службу за мобілізацією, яку останній з цього часу проходить в ІНФОРМАЦІЯ_4 в військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні «сержант».

Згідно положень ч.1 п.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, 20 березня 2015 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особистого складу ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) він набув статусу військовослужбовця, тому обвинувачений як особа, яка проходить військову службу, з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку- проходження військової служби.

Згідно вимог п.п. 1 .3 ч.3 ст. 24 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановленні розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( військової частини НОМЕР_1 ) від 20 березня 2015 року сержант ОСОБА_4 був призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії гранатометника відділення інспектора прикордонної служби прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури « Одеса-2».

15 червня 2015 року сержант ОСОБА_4 , з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , тому незаконно перебував поза розташуванням військової частини до 25 серпня 2015 року.

У період незаконної відсутності сержант ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні. Пояснив суду, що він згоден з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердив факт скоєння злочинута пояснив суду, що дійсно з 15 червня 2015 року до 25 серпня 2015 року він не знаходився в розташуванні військової частини.

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєнні злочину, обвинувачений погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а також з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють фактичні обставини, встановлені досудовим розслідуванням, тому на підставі ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження інших доказів, оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюють ся, а у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що в такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в здійсненні злочину, передбаченого

ч.4 ст.407КК України, доведена і його протиправні дії правильно кваліфіковані за ч.4ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду,крім воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що обставини які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає, щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, що на утриманні він має двоє дітей та маму інваліда.

Згідно викладених обставин, враховуючи, що не втрачена можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, не покладаючи на нього обов`язки передбачені 76 КК України. Оскільки при викладених обставинах, суд вважає, що нема необхідності в покладанні на обвинуваченого додаткових обов`язків

На підставі викладеного та керуючись ст.349, ст.373, ст.374,ст.196,ст.181,ст.179 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407КК України та призначити йому покарання 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1(один) рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності обрати в виді особистого зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1