Справа № 157/1234/15-к
Провадження №1-кп/157/92/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2015 року за №0000362, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не працює, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 19 жовтня 2015 року у період з 11 години по 13 годину, діючи умисно, переслідуючи корисливу зацікавленість, спрямовану на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, порушуючи встановлений Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18 листопада 1997 року порядок, заручившись допомогою особи, яка реально не усвідомлювала суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_4 , прибув до урочища «Лєжиця», що входить до 20 виділу 20 кварталу Тоболівського лісництва ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» і знаходиться на території Тоболівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, де переконавшись, що його ніхто не бачить, за допомогою саморобного пристрою для відкачування води двигуна до автомобіля марки «Mersedes-Benz» об`ємом двигуна 2,5 дм3, з приєднаними до нього пожежними рукавами, незаконно видобував бурштин сирець, який, згідно з Переліком корисних копалин загальнодержавного значення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», є корисною копалиною загальнодержавного значення, дорогоцінним камінням органогенного утворення, зробивши в ґрунті 10 ямкових отворів.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Під час досудового розслідування 26 листопада 2015 року між старшим прокурором прокуратури Камінь-Каширського району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, і сторони узгодили покарання обвинуваченому, а саме, у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень.

В угоді про визнання винуватості передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, так і наслідки її невиконання.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, вчиненням такого злочину не завдано шкоди правам або інтересам окремих громадян, інтересам юридичних осіб.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, суть обвинувачення, вид призначеного покарання, наслідки невиконання угоди, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Таким чином, враховуючи, що укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що у ній передбачені, умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що таку угоду належить затвердити, визнавши ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, і призначивши йому узгоджене в угоді покарання.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у вироку зазначається, серед іншого, рішення щодо речових доказів.

З матеріалів кримінального вбачається, що постановою слідчого від 20 жовтня 2015 року мотопомпа, три пожежних рукава, акумуляторна батарея, шість трикутних пристосувань обтягнутих сіткою, поліпропіленова каністра ємкістю 20 л на 1/3 заповнена дизельним паливом, підсак, лопата, плащ зеленого кольору, Т-подібний металевий пристрій, три металевих палиці та пара гумових перчаток були визнані речовими доказами, оскільки були пристосовані і використані як знаряддя вчинення злочину.

Пунктом 1 ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що власника вищевказаного майна не встановлено, суд приходить до висновку, що зазначені речові докази, а саме, мотопомпу, три пожежних рукави, акумуляторну батарею, шість трикутних пристосувань обтягнутих сіткою, поліпропіленову каністру ємкістю 20 л на 1/3 заповнену дизельним паливом, підсак, лопату, плащ зеленого кольору, Т-подібний металевий пристрій, три металевих палиці та пару гумових перчаток, що передані на відповідальне зберігання слідчому СК Камінь-Каширського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 , на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України належить конфіскувати.

Згідно з ч. 11 ст. 100 КПК України у разі, якщо власник майна, яке використалось як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, був встановлений після застосування спеціальної конфіскації та не знав і не міг знати про їх незаконне використання, він має право вимагати повернення належного йому майна або коштів з державного бюджету, отриманих від реалізації такого майна.

Відповідно до вимог ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню вирішується у порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначені положення закону, навіть якщо ОСОБА_4 не є власником майна, яке підлягає конфіскації, то це не позбавляє права законного володільця цих речей, заявити свої права у відповідності до вимог ч. 12 ст. 100 КПК України.

Речовий доказ - камінчик жовтого кольору масою 0,03 г, переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Камінь-Каширського РВ УМВС України у Волинській області, необхідно передати в дохід держави.

Керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 26 листопада 2015 року, укладену між старшим прокурором прокуратури Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень (шість тисяч вісімсот).

Речові докази мотопомпу, три пожежних рукави, акумуляторну батарею, шість трикутних пристосувань обтягнутих сіткою, поліпропіленову каністру ємкістю 20 л на 1/3 заповнену дизельним паливом, підсак, лопату, плащ зеленого кольору, Т-подібний металевий пристрій, три металевих палиці та пару гумових перчаток, - конфіскувати; камінчик жовтого кольору масою 0,03 г, - передати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1