УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/4541/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.125 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_9
встановила:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Ярунь, Новоград-Волинського району, Житомирської області, українку, громадянку України, із середньо-спеціальною освітою, пенсіонерку, одружену, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судиму
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 не обирався.
Речовий доказ - светр темно-сірого кольору, опечатаний в білий поліетиленовий пакет з надписом "АТБ", що зберігається у спеціальному приміщенні для зберігання речових доказів Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області - передано по належності потерпілій ОСОБА_8 .
Згідно вироку суду 09.10.2014 року близько 15 год. потерпіла ОСОБА_8 знаходилася на подвір`ї свого будинку АДРЕСА_1 . З приводу неналежного догляду за домашньою птицею між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_6 виник умисел заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшла до хвіртки у домоволодінні ОСОБА_8 та схопила останню за горловину в`язаного светра, якого зачепила за металевий штир хвіртки, після чого схопила ОСОБА_8 руками за кисті її рук та близько 4 разів вдарила її об металеві штирі хвіртки, після чого відпустила руки та припинила свої дії.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді ранки з синцем навколо на передній поверхні правого передпліччя у середній частині, ранки і синцем навколо на внутрішній поверхні правого передпліччя у середній частині, ранки з синцем навколо на передній поверхні лівого передпліччя у верхній частині, ранки з синцем навколо на передній поверхні лівого передпліччя у середній частині, які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та провадження у справі, щодо неї, закрити за недоведеністю її вини.
Апелянт вказала, що ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги, зазначені в ухвалі апеляційного суду Житомирської області від 01.04.2015 року, якою було скасовано попередній вирок суду щодо неї.
Обвинувачена зазначила, що при ухвалені нового вироку, суд взяв до уваги показання потерпілої, протокол прийняття заяви, протоколи огляду місця події, висновки експертиз, тобто ті докази, які ніяким чином, на думку апелянта, не підтверджують її причетність до скоєння злочину і не узгоджуються з іншими доказами по справі.
Також зазначила, що у висновку судово-медичного експерта від 04.11.2014 року за № 654 вказано, що пошкодження на передпліччях потерпілої могли утворитися від падіння з драбини, про що розповідала потерпіла лікарю-травматологу, однак суд першої інстанції не дав цьому оцінки, як і не взяв до уваги, що у цьому висновку вказано, що пошкодження у ОСОБА_8 могли виникнути від стискання, розтягнення, тобто пошкодження могли виникнути тоді, коли остання здійснювала протиправні дії по відношенню до обвинуваченої під час сварки.
ОСОБА_6 стверджує, що пошкодження на светрі могли утворитися від наштовхування потерпілою на колючий дріт, який нанесений над парканом.
Обвинувачена зазначає, що судом не перевірено чи могла вона при закритих дверях огорожі наносити удари потерпілій.
Також апелянт вказала, що місцевий суд не взяв до уваги те, що після розгляду справи в апеляційній інстанції, потерпіла почала давати інші показання щодо нанесення їй ушкоджень.
На думку обвинуваченої суд неправильно зазначив у вироку таку обтяжуючу покарання обставину, як скоєння злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпіла молодша за неї на дванадцять років.
В запереченнях прокурор ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового засідання, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Винуватість ОСОБА_6 у вчинені злочину, за який її засуджено, при обставинах, викладених у вироку, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким судом дана належна оцінка.
Винуватість Гілевської підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 , які є послідовними та узгоджуються з іншими доказами по справі.
Так, потерпіла показала суду яким чином і при яких обставинах обвинувачена спричинила їй тілесні ушкодження 09.10.2014 року. Про нанесення ОСОБА_6 їй тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 первинно зазначала і в своїй заяві правоохоронним органам від 09.10.2014 року (а.с. 15), що підтверджує послідовність її показань.
Наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень підтверджується також і висновком експерта № 654 від 10.10.2014 року.
Згідно даного висновку у потерпілої є тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Не виключена можливість утворення вищезазначених тілесних ушкоджень у потерпілої, за обставин, вказаних нею при експертизі (а.с. 19), а саме, зі слів обстежуваної 09.10.2014 року обвинувачена спричинила їй тілесні ушкодження, схопивши її за руки та била ними об колючу огорожу.
Крім того, згідно висновку судово-медичного експерта № 713 від 07.11.2014 року слідує, що не виключена можливість утворення даних тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , за обставин, описаних нею при проведені слідчого експерименту з її участю (а.с. 36).
Твердження апелянта про те, що суд не виконав вимог, зазначених в ухвалі апеляційного суду Житомирської області від 01.04.2015 року, оскільки беручи до уваги висновок експерта № 654, не дав оцінки довідці травмпункту, яка зазначена в мотивувальній частині цього висновку, і в якій вказано зі слів ОСОБА_8 , що травми передпліч вона отримала при падінні з драбини, не відповідає дійсності.
Як видно з матеріалів провадження, місцевим судом допитувався з приводу зазначеної довідки лікар-травматолог ОСОБА_11 . Останній пояснив, що в його компетенцію не входить надання заключення щодо механізму утворення травм, а механізм утворення тілесних ушкоджень зазначається зі слів хворого.
Допитаний в суді експерт ОСОБА_12 підтвердив зазначені в описовій частині висновку експерта пояснення потерпілої про спричинення їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень і ствердив, що потерпіла не повідомляла його про падіння з драбини. Крім того пояснив, що саме ним ОСОБА_8 була направлена на консультацію до лікаря-травматолога.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про їх достовірність, допустимість та належність, оскільки вони є послідовними, доповнюють одне одного та узгоджуються між собою, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином заперечення апелянта щодо її причетності до скоєння даного кримінального правопорушення спростовуються вищеперерахованими доказами та матеріалами провадження.
Посилання автора апеляції на те, що суд не перевірив яким чином пошкоджено светр потерпілої, який визнано речовим доказом по справі, та судом не перевірено, чи могла вона при обставинах, зазначених потерпілою, спричинити останній тілесні ушкодження, не заслуговує на увагу, оскільки ні обвинувачена, ні її захисник не заявляли даного клопотання в суді.
Не є порушенням і визнання судом зазначену обтяжуючою покарання обставину, оскільки те, що потерпіла є молодшою за віком від обвинуваченої, не виключає її похилого віку.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, з-поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Колегія суддів вважає, що ці вимоги закону місцевим судом у провадженні дотримано.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування вироку суду із зазначених мотивів в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах,-
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: