Справа №1-77/10 18.05.2010 18.05.2010 18.05.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 284/2010 року Головуючий суду першої
Категорія: ст. 119 ч.1 КК України інстанції ОСОБА_1
Доповідач апел. ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Ржепецького О.П.,

суддів Кателіна В.П., Губи О.О.,

за участю прокурора Якименка О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями прокурора Ленінського району м. Миколаєва та підсудного ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2010 року, про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування відносно,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, неодруженого, не працюючого, судимого 4 червня 2004 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, з застосуванням ст.. 75 КК України з випробовуванням на 1 рік; 27 квітня 2005 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186, ст. 76 КК України, вирок якого був змінений судом апеляційної інстанції на ч. 2 ст. 190, ст.71 КК України та призначено покарання у вигляді 2 роки 3 місяці позбавлення волі; 28 грудня 2005 року Корабельним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки 4 місяці позбавлення волі, був звільнений 6 липня 2006 року умовно-достроково на 11 місяців 14 днів; 13 листопада 2006 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 190, ст. 71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільнився 18 січня 2007 року за відбуттям строку покарання; 10 липня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України строком на 1 рік 3 місяці позбавлення волі. Звільнився 26 січня 2009 року у звязку з амністією, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3.

Органами досудового слідства ОСОБА_3 звинувачується в тому, що 7 квітня 2009 року, приблизно о 2 годині 10 хвилин, знаходячись біля ринку «Південний» в м. Миколаєві , діючи з особистих неприязних стосунків, наніс рукою удар ОСОБА_4П по обличчю, в наслідок чого останній впав на асфальт, вдарившись при падінні потиличною частиною голови, отримавши при цьому тяжкі тілесні ушкодження від яких наступила смерть.

Органами досудового слідства зазначені дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 119 ч.1 КК України.

Постановою суду від 10 березня 2010 року, кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 повернута прокурору на додаткове розслідування. В своєму рішенні суд вказав на неповноту досудового слідства та виявлені протиріччя, які не можуть бути усунені судом, оскільки свідок ОСОБА_5 давала свідчення, як на досудовому так і на судовому слідстві про вчинення ОСОБА_3В більш тяжкого злочину, і її пояснення різняться з поясненнями самого обвинуваченого та свідка ОСОБА_6 Інші добуті судом докази не усувають вказані протиріччя та не прояснюють обставини вчинення злочину і не дають суду змоги постановити обвинувальний вирок відносно ОСОБА_3

Так, при проведені досудового слідства, була допитана в якості свідка ОСОБА_5 яка повідомила, що 07 квітня 2009 року, приблизно о 1 годині 40 хвилин, вона знаходилася на своєму робочому місці в кіоску по продажі шаурми, який розташований на ринку «Південний» у м. Миколаєві. У цей час до кіоску підійшов ОСОБА_4, купив у неї каву, розплатившись купюрою номіналом 50 грн. Вона повернула йому 48 грн., які він положив до себе в кишеню. Через деякий час до нього підійшов ОСОБА_3 з незнайомим її чоловіком і запитав у ОСОБА_4 чи є у нього гроші, на що останній дістав з кишені гроші і показав ОСОБА_3. ОСОБА_3 вихопив у нього гроші і між ними виникла сварка. В ході сварки ОСОБА_3 наніс ОСОБА_4 удар ногою а область грудної клітини від якого той упав на асфальт, вдарившись при падінні потиличною частиною голови. Після чого, ОСОБА_3, з незнайомим її чоловіком нишпорили в кишенях ОСОБА_4. Зазначені показання ОСОБА_5 підтвердила і на судовому слідстві.

Також ОСОБА_5 пояснила, що її свідчення які зазначені в протоколі додаткового допиту від 19.05. 2009 року, не відповідають дійсності. Допит слідчим не проводився. До неї додому прийшов слідчий і показав її вже написаний протокол допиту в якому вона, на його прохання поставила підпис не читаючи його. Потім вона довідалася, що в протоколі допиту було вказано, що ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_4 не ногою в грудну клітку, а рукою по обличчю. Крім того ще було зазначено, що у потерпілого ніяких грошей ОСОБА_3 не забирав і нічого більше не вимагав. Зазначені показання не відповідають дійсності.

В своїх висновках суд також зазначив, що перші показання , які давала свідок ОСОБА_5 під час допиту 08.04. 2009 року і показання її під час судового слідства узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи № 611 від 20.05. 2009 року в якої зазначено, що на трупі ОСОБА_4 мали місце синці в області передньої поверхні грудної клітки, будь яких зовнішніх тілесних ушкоджень в області обличчя трупа ОСОБА_4 не було виявлено.

В апеляції прокурор просить постанову суду першої інстанції скасувати, кримінальну справу направити для розгляду по суті до того ж суду зазначивши, що висновки суду не відповідають вимогам закону. Суд вийшов за рамки предявленого обвинувачення, дав оцінку діям підсудного, вбачаючи ознаки іншого злочину передбаченого ст. 186 КК України.

Підсудний ОСОБА_3 в своєї апеляції просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасувати, не брати до уваги показання свідка ОСОБА_5 тому що на неї вчиняли тиск працівники міліції. Також просить допитати інших свідків які можуть підтвердити ті обставини, при яких потерпілому завдані тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляцію, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_3 було предявлено обвинувачення в скоєні злочину передбаченого ст.119 ч.1 КК України. Але свідок ОСОБА_5 в своїх показаннях даних під час допиту 08.04. 2009 року (а.сп. 41-43) і даних під час судового слідства показала, що ОСОБА_3 вихопив із рук ОСОБА_4 гроші і між ними виникла сварка в ході якої, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_4 удар не рукою по обличчю, як це вказано в обвинуваченні, а ногою в грудну клітину від якого останній упав на асфальт, вдарившись при падінні потиличною частиною голови. Потім ОСОБА_3 з незнайомим її чоловіком нишпорили в кишенях ОСОБА_4. Ті показання, які були зазначені в протоколі додаткового допиту свідка від 19.05. 2009 року вона не підтримала.

Колегія суддів вважає, що досудовим слідством були порушені вимоги ст.22 КПК України, поверхово і однобічно були досліджені обставини скоєного злочину.

Суд першої інстанції правильно зробив висновки в тому, що ОСОБА_3 відносно потерпілого був скоєний більш тяжкий злочин крім того, у вчинені якого він обвинувачується і вірно послався на вимоги ч.2 ст. 276 КПК України в якій зазначено, що якщо інший злочин і той злочин, у вчиненні якого обвинувачується підсудний, тісно повязані і окремий розгляд справ щодо них неможливий, суд повертає справу для додаткового розслідування.

Що стосується доводів прокурора про те, що суд вийшов за рамки предявленого обвинувачення, то вони є безпідставними. Кваліфікація дій обвинуваченого, яка передбачає відповідальність за біль тяжкий злочин, чи для збільшення обсягу обвинувачення, справа може бути повернута на додаткове розслідування. Суд не вийшов за рамки предявленого обвинувачення так як, відповідно до закону суд задовольнив клопотання потерпілої про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за більш тяжкий скоєний ним злочин. Доводи ОСОБА_3 про те, що показання свідка ОСОБА_5 не є достовірними, оскільки правоохоронними органами на неї був вчинений тиск, є не обґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що при додатковому розслідуванні необхідно перевірити всі обставини скоєного злочину які випливають із даних, встановлених при розгляді справи в суді. Допитати певні особи, дослідити документи та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора Ленінського району м. Миколаєва і підсудного ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2010 року про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування відносно ОСОБА_3 обвинуваченого за ст. 119 ч.1 КК України без зміни.

Головуючий:

Судді: