Справа № 303/6277/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.10.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі судді суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 18.02.2015 року.
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, в порядку ст. 89 КК України не судимий, засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі.
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_6 ухвалено залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з 25.07.2014 року, стягнути з нього 195 грн. 50 коп. судових витрат за проведені в справі судові експертизи та в користь ОСОБА_9 6 508 грн. 43 коп. моральної шкоди та 150 000 матеріальної.
Питання щодо речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 20.07.2014 року близько 00 год. 30 хв. на прилеглій території будинку АДРЕСА_2 , на грунті ревнощів, підбігши до розмовляючих між собою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , наніс останньому декілька ударів руків`ям від сокири по голові та нозі, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких той за місцем свого проживання помер.
В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на відсутність доказів підтверджуючих вину обвинуваченого, порушення його права на захист, а також інші порушення на досудового провадження. Просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції;
- захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати й провадження закрити у зв`язку з відсутністю в дія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Вказує на критичне відношення суду до показів свідка ОСОБА_10 , які спростовують висновок експерта, зокрема показала, що внаслідок одного удару, який наніс обвинувачений потерпілому той померти не міг. Також, вказує на докази в справі, які на його думку були здобуті в наслідок грубого порушення норм КПК України, а також на решту не спростованих судом питань, які впливають на законність та обґрунтованість рішення суду.
Заслухавши доповідь судді, виступи захисників та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання апеляції, промову прокурора та потерпілої ОСОБА_9 про законність вироку та безпідставність апеляції, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, заслухавши останнє слово обвинуваченого, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених у вироку, доведена перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема : показаннями свідка ОСОБА_10 , згідно яких вона разом з потерпілим ОСОБА_12 на території будинку АДРЕСА_2 сиділа на лавочці та через деякий час до них підійшов ОСОБА_6 і наніс ОСОБА_12 удар рукою в голову, а потім вдарив і її. Від удару потерпілий впав на землю, а вона разом з обвинуваченим сіли у машину. Після вказаної події, ОСОБА_6 неодноразово повертався до лавиці біля якої лежав потерпілий, однак предметів у виді палиці чи біти в нього в руках не було (Т 2 а.с. 119). Вказане, підтвердив і сам обвинувачений, який під час судового розгляду частково визнав вину і показав, що дійсно при вищевказаних обставинах наніс потерпілому удар рукою в голову (Т 2 а.с. 117-118). Крім вказаного, вина ОСОБА_6 підтверджується також показами свідків ОСОБА_13 , який показав, що 20.07.2014 року потерпілий ОСОБА_12 йому повідомив, що напередодні хлопець його вдарив палицею по голові в той час коли він сидів на лавочці. Свідок ОСОБА_13 , побачивши на голові потерпілого глибокі рани з правої сторони, викликав швидку допомогу (Т 2 а.с. 118). Такі свідчення узгоджуються з показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 працівників лікарні у відділенні швидкої медичної допомоги, які приїхали на виклик ОСОБА_13 , обробили рану над бровою потерпілого, і дізналися, що його побили (Т 2 а.с. 118-119).
Окрім цього, з пояснень експерта ОСОБА_16 вбачається, що вона даний нею висновок повністю підтвердила повністю та показала, що враховуючи травму, яка була у потерпілого ОСОБА_11 після її нанесення, потерпілий міг розмовляти, ходити та розуміти значення своїх дій. Медичні препарати, які були введені лікарем швидкої медичної допомоги могли продовжити на певний час життя потерпілому. Щодо нанесених ударів то це міг бути твердий предмет циліндричної форми, спричинення руками або ногами таких тілесних ушкоджень неможливе. Зовнішній крововилив міг проявитися через шість годин. Після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень і до його смерті міг пройти певний проміжок часу від шести до восьми годин, а то і більше в залежності від індивідуальних властивостей організму та потерпілий міг ходити та розмовляти. Потерпілому ОСОБА_11 було нанесено не менше трьох ударів, удари були нанесені одночасно і вкладаються в подію, яка мала місце 20.07.2014 року.
Згідно висновку експерта №214/2014 від 11.09.2014 року смерть ОСОБА_11 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді вдавленого перелому правої скроневої кістки, епідурального, субарахноїдального крововиливів, забою головного мозку, яка ускладнилася травматичним шоком, що і явилося безпосередньою причиною його смерті. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів з циліндричною поверхнею по ударному механізму їх спричинення, яким могло бути пластикове руків`я й вкладаються в час події, що мала місце 20.07.14 року. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 ..
Згідно даних протоколу огляду місця події від 25.07.2014 року вбачається, що під час огляду автомобіля обвинуваченого ОСОБА_6 з нього було вилучено пластикове топорище.
Відтак, суд першої інстанції дослідив усі наявні в справі докази, дав їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про винність ОСОБА_6 в учиненні кримінальних правопорушень і дав його діям правильну юридичну кваліфікацію.
Твердження в апеляційних скаргах захисників, про те, що обвинувачений ОСОБА_6 наніс один удар рукою потерпілому ОСОБА_11 і не міг спричинити йому тілесних ушкоджень зокрема пластиковим руків`ям сокири не можна визнати обґрунтованими, які спростовані доказами, зібраними у кримінальному провадженні, зокрема висновком експерта від 11.09.2014 року та показами експерта ОСОБА_16 , яка підтвердила те, що виявлені у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження не могли бути спричинені руками або ногами сторонньої людини, а виникли внаслідок дії твердих тупих предметів з циліндричною поверхнею, яким могло бути пластикове руків`я і потерпілому було нанесено не менше трьох ударів.
Зазначені показання є послідовними і не містять суперечностей.
Окрім цього, необґрунтованими є посилання апелянтів на те, що виявлене пластикове топорище належить саме ОСОБА_6 і що воно дійсно знаходилося в його автомобілі, оскільки в день події він приїжджав на автомобілі «Таврія», який належить його знайомому ОСОБА_17 і такі повністю спростовуються показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_6 приїжджав на своєму автомобілі, а саме дев`ятці сірого кольору.
Таким чином, при викладених обставинах, оцінуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України є доведеною, а юридична кваліфікація його дій, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого - правильною.
Міра покарання визначена обвинуваченому ОСОБА_6 з додержанням вимог ст. ст. 65 КК України. Вона повністю відповідає ступеню тяжкості злочинів, зазначеним у вироку даним про особу ОСОБА_6 ..
Підстав для скасування чи зміни вироку щодо ОСОБА_6 апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання її копії.
Судді: