Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження № 1-кп/523/611/15
І м е н е м У к р а ї н и
28.10.2015 року м. Одеса
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2015 року за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживавшого до затримання 11 вересня 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
В денний час доби 11 вересня 2015 року ОСОБА_6 , будучи судимим за ч.1 ст.186 КК України, перебуваючи біля будинку №8 по вул. Марсельській в м. Одесі, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_4 , на шиї якої знаходилися ювелірні прикраси. Реалізуючи виниклий корисливий намір на відкрите заволодіння цими прикрасами, він підійшов до потерпілої та обома руками, шляхом ривка, зірвав з шиї ОСОБА_4 золотий ланцюжок, вагою 6 гр., вартістю 6000 грн., на якому знаходився золотий хрестик, вагою 1,5 гр., вартістю 2000 грн., після чого зник з місця події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що в денний час 11 вересня 2015 року він перебував в районі вул. Марсельській в м. Одесі, де побачив дівчину, на шиї якої був золотий ланцюжок. Маючи матеріальні труднощі, ОСОБА_6 вирішив зірвати цей ланцюжок, задля чого підійшов до дівчини та здійснив такі дії, після чого утік, а згодом він був затриманий. Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_4 в суді показала, що в період з 12 до 13 години 11 вересня 2015 року вона йшла до місця свого проживання в районі будинку АДРЕСА_3 , в той час як іззаду до неї став підходити обвинувачений. Потерпіла, побоюючись можливого пограбування, стала прискорювати свої кроки, на що також прискорився і цей, раніше їй незнайомий, молодий чоловік. В подальшому обвинувачений наздогнав її іззаду та, вхопивши обома руками золотий ланцюжок, здійснив спробу зірвати його з її шиї, а коли це не вдалося, то став до неї спереду і сильним ривком рук розірвав ланцюжок, на якому висів хрестик, після чого побіг з ними з місця події.
Отримавши показання обвинуваченого та потерпілої, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого потерпілою, обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.
Суд вважає, що досліджені докази є достатніми для визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, яке суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як грабіж, вчинений повторно.
Оскільки така добровільна відмова потерпілої від цивільного позову не протиріччить її інтересам, то, за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд приходить до висновку про можливість її прийняття.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд визнає добровільне відшкодування заподіяної шкоди, публічне вибачення в суді перед потерпілою, а також наявність суттєвого за характером захворювання органів зору у обвинуваченого в якості обставин, що пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б його обтяжували.
Суд також враховує дані про ОСОБА_6 як про особу, що своєчасно виконала вирок суду від 13 серпня 2015 року в частині виплати штрафу, та щодо якої потерпіла не наполягає на призначенні суворого покарання.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку максимальної тривалості, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.
Визнані в якості речових доказів золоті ланцюжок та хрестик слід вважати повернутими їх законному володільцю.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, ст.174 ЦПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 11 вересня 2015 року до 28 жовтня 2015 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.
Відповідно до пунктів 2-4 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти в цей орган про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися на реєстрацію.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_6 з під варти в залі суду.
Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів золоті ланцюжок та хрестик - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1