печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6222/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного,

В С Т А Н О В И В :

Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 22.01.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228, за ознаками вчинення високопосадовцями, співробітниками органів державної влади та невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.365 КК України (в редакції Закону від 7.04.2011 р.), ч.3 ст.27, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115, ч.2 ст.121, ч.2 ст.194, ч.4 ст.296, ст.340, ч.2,3 ст.365 КК України.

Слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене старшим прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженняїх Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21061, д.зн. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Сторона кримінального провадження, обґрунтовуючи клопотання, зазначає, що до Генеральної прокуратури України 24.02.2014 р. надійшло звернення народного депутата України ОСОБА_6 , у якому містяться відомості про кримінальне правопорушення щодо перевищення влади Президентом України ОСОБА_7 , Секретарем Ради національної безпеки і оборони ОСОБА_8 , Генеральним прокурором України ОСОБА_9 , Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_10 , Головою Служби безпеки України ОСОБА_11 , командувачем внутрішніх військ МВС України ОСОБА_5 та іншими особами у період листопада 2013 р. лютого 2014 р. під час проведення масових заходів на Майдані Незалежності у м. Києві, що призвело до масових жертв серед протестуючих, тобто до настання тяжких наслідків. Із депутатського звернення та зібраних матеріалів досудового розслідування встановлено, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 Шуляк ОСОБА_12 , виконуючи протиправну вказівку Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_10 про придушення акцій протесту громадян України, усвідомлюючи, що ст.39 Конституції України громадянам гарантується їх право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування, діючи умисно, в інтересах ОСОБА_7 , у період з 01.12.2013 р. по 20.02.2014 р. на підставі виданих розпоряджень за №3/2/2-3801 від 01.12.2013 р., №3/17/2-3802 від 02.12.2013 р., №3/2/2-3809 від 03.12.2013 р. збільшив чисельність військовослужбовців ВВ МВС України у м. Києві до 7500 військовослужбовців. У подальшому військовослужбовці були задіяні у перешкоджанні громадянам України реалізовувати своє право на мирні зібрання та здійсненні силових розгонів таких зібрань та мітингів. Заступник Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_13 та командувач внутрішніх військ МВС України ОСОБА_5 , перевищуючи свої службові повноваження, діючи за вказівкою Міністра ОСОБА_10 та в інтересах ОСОБА_14 , умисно вчиняючи дії, які явно виходили за межі наданих їм прав чи повноважень, неодноразово організовували та спрямовували застосування працівниками правоохоронних органів надмірної сили до протестувальників. Так, 1 грудня 2013 р. на вулиці Банковій у м. Києві бійцями внутрішніх військ МВС України та спецпідрозділу МОП «Беркут» проти мітингувальників застосовано сльозогінний газ, гумові кийки і світлошумові гранати, внаслідок чого тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості отримали понад 165 осіб, у тому числі понад 40 журналістів.Для припинення свавілля державних, правоохоронних та судових органів 18.02.2014 р. учасниками протестних акцій була організована мирна хода громадян до Верховної Ради України з метою висловити вимоги про зміну законодавства та врегулювання конфлікту. Будучи обізнаним про такий мирний захід протестувальників, перебуваючи в приміщенні Адміністрації Президента України по вул. Банковій, 11 в м. Києві, Президент України ОСОБА_7 , порушуючи вимоги ст.ст.3,34,68 Конституції України, перевищуючи владу та надані повноваження, тобто умисно вчиняючи дії, які виходять за межі наданих йому прав та повноважень, діючи сумісно з керівником Адміністрації Президента України ОСОБА_8 , Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_10 , Головою Служби безпеки України ОСОБА_11 , без дотримання передбачених законом приводів та підстав для придушення протесту, санкціонував приховане (без відповідного нормативного дозволу) застосування вогнепальної зброї до мітингувальників, оскільки офіційного наказу співробітникам правоохоронних органів про застосування зброї до 15.00 год. 20.02.2014 р. не надавалося. Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_10 18.02.2014 р., перевищуючи свої службові повноваження, діючи за вказівкою та в інтересах ОСОБА_7 , умисно вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, порушуючи вимоги Закону України «Про міліцію» та інші нормативні акти, доручив заступнику Міністра ОСОБА_13 та командувачу внутрішніми військами МВС України ОСОБА_5 організувати силами ввірених їм підрозділів силовий розгін мітингувальників на Майдані Незалежності в м. Києві із застосуванням надмірного фізичного насильства, спецзасобів, спеціальної техніки та вогнепальної зброї. Унаслідок виконання таких злочинних наказів Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_10 , заступника Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_13 , командувача внутрішніх військ МВС України ОСОБА_5 , Голови Служби безпеки України ОСОБА_11 , у період 18-20 лютого 2014 р. проти мирних мітингувальників були застосовані надмірні силові заходи, спеціальні засоби та техніка і вогнепальна зброя, зокрема автоматична зброя та снайперські гвинтівки. Співробітниками правоохоронних органів було здійснене силове захоплення Жовтневого палацу та захоплено й підпалено приміщення Федерації Профспілок у м. Києві. Під час цих операцій від дій працівників правоохоронних органів загинуло сімдесят чотири протестувальника, а понад 500 осіб отримали різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

У клопотанні слідчим також зазначено, що 11.03.2014 р. у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України (в редакції Закону від 7.04.2011 р.), та зазначено, що 11.03.2014 р. у зв`язку із невстановленням місця перебування ОСОБА_5 оголошено його розшук та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2014 р. надано дозвіл на його затримання, що кримінальними діяннями підозрюваного ОСОБА_5 визнаним у кримінальному провадженні потерпілим заподіяна істотна шкода, яка виражається у виді смерті 76 людей та отримання більше 500 особами тілесних ушкоджень, що на даний час ця шкода матеріально не оцінена, потерпілими цивільні позови про її відшкодування не заявлені, а тому встановити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не можливо, у зв`язку з чим, з метою забезпечення можливих цивільних позовів потерпілих про відшкодування шкоди, завданої кримінальними діянням підозрюваного ОСОБА_5 , на його майно необхідно накласти арешт, й у клопотанні зазначено, що відповідно до даних ДДАІ МВС України у власності ОСОБА_5 перебуває автомобіль ВАЗ 21061, д.зн. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ст.172 КПК України, визнав можливим розгляд клопотання у відсутності підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, дослідивши надані матеріали, враховуючи достатність доказів, що вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченного ч.3 ст.365 КК України, наявність даних про належність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, саме підозрюваному, розумність та співмірність обмеження права власності останнього з метою забезпечення можливих цивільних позовів потерпілих про відшкодування шкоди, завданої діянням підозрюваного, що особою, яка подала клопотання, доведено необхідність такого арешту, вважає необхідним клопотання задовольнити та арештувати майно, зазначене у клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,175,209,272,392,532 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти обов`язок щодо виконання ухвали на слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляду питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1