Щорський районний суд Чернігівської області
Справа№1-134/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

26 листопада 2010 року Щорський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого-судці ОСОБА_1,

при секретарі Перепечко Т.О.,

за участю прокурора Уманського В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Щорсі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, фізична особа підприємець, неодруженого, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 будучи службовою особою, що виконує організаційно-розпорядчі функції, зокрема фізичною особою підприємцем, який на умовах трудового договору використовує найману працю, грубо порушуючи вимоги трудового законодавства України, в період з 2007 року по серпень 2010 року використовував найману працю гр. ОСОБА_3, який фактично працював на посаді водія-вантажника.

Обмежуючи трудові права найманого працівника та зневажливо ставлячись до його трудових прав, ОСОБА_2 в порушення ст.. 21 КЗпП України трудовий договір з ОСОБА_3 не уклав та в Щорському центрі зайнятості не зареєстрував, записів в трудову книжку не вніс. В порушення ст.ст. 2, 253, 254, 255, 256 КЗпП України загальнообовязкове державне страхування працівника не забезпечив. Тим самим ОСОБА_2 істотно порушив права найманого працівника на соціальний захист, отримання трудового стажу для отримання пенсії, інших видів соціальних виплат, гарантованих ст.ст. 43-46 Конституції України.

Грубо порушуючи вимоги ст. 29 Кодексу Законів про працю України, не розяснив ОСОБА_3 його права та обовязки, не ознайомив з умовами оплати праці, розміром, порядком і строками виплати заробітної плати, згідно з якими можуть проводитись відрахування у випадках передбачених законодавством, а оплату праці проводив видаючи грошові кошти вказаному працівнику на руки - в сумах та у строки, які встановлював за власним розсудом без будь-якого документального оформлення.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі та пояснив, що громадянин ОСОБА_3 дійсно у нього працював неофіційно на посаді водія з погодинною оплатою. Гроші він видавав ОСОБА_3 особисто згідно відпрацьованих годин в сумах 700-900 грн. щомісяця.

Від дослідження письмових та інших доказів по справі підсудний ОСОБА_2 відмовився, повністю визнавши свою вину у предявленому обвинуваченні, тому суд визнав недоцільним дослідження тих доказів, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, які його характеризують.

З цього приводу підсудному та учасникам судового розгляду судом розяснено вимоги ст.299 КПК України про те, що вони позбавлені в апеляційній інстанції права посилатися на докази, які судом не досліджувалися.

Допитавши підсудного, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_2 своїми діями, які виразились в грубому порушенні законодавства про працю вчинив злочин, передбачений ст. 172 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_2 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, сукупність обставин справи, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого який претензій до підсудного не має, відсутність обставин, що обтяжують покарання, помякшують покарання, суд приходить до висновку про те, що підсудному слід призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави у мінімальному розмірі передбаченому санкцією частини 1 статті 172 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення підсудного і попередження нових злочинів.

Цивільний позов по кримінальній справі не заявлено. Судові витрати відсутні.

Речові докази - два аркуші паперу обліку відпрацьованого часу за червень, кінець вересня та жовтень місяці слід залишити в матеріалах кримінальної справи.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили необхідно залишити - підписку про невиїзд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 172 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 510 ( пятсот десять) грн.

Речові доказ - два аркуші паперу обліку відпрацьованого часу за червень, кінець вересня та жовтень місяці залишити в матеріалах кримінальної справи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя

ОСОБА_1