Справа № 0915/4044/12
Провадження № 1/352/48/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2013 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

з участю прокурора Кутинської Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківськ справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше судимого 25.06. 2012 р., Тисменицьким районним судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 900 грн. та 06.12.2012 року Коломийським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, суд -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_2 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Злочини скоєні за наступних обставин.

ОСОБА_2 будучи судимим 25.06.2012 року Тисменицьким районним судом за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 900 грн., повторно, в вересні 2012 року, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою вчинення крадіжки чужого майна, перебуваючи по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 зайшов в жилу кімнату ОСОБА_3, яка являється співжителькою брата підсудного, ОСОБА_4, яка в той момент була відчинена та реалізовуючи свої злочинні наміри з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав її майно, а саме гроші в сумі 500 грн., які в подальшому використав на власні потреби.

Крім цього, 22 вересня 2012 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме на сходовій клідці житлового будинку побачив мобільний телефон марки Самсунг Е-1195, власницею якого являється співжителька його брата ОСОБА_5, яка його там залишила. Діючи умисно та реалізовуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_1, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а також те, що йог попередня крадіжка залишилась непоміченою, таємно ввикрав майно ОСОБА_3, а саме мобільний телефон марки Самсунг Е-1195 вартістю 450 грн., в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора Діджус вартістю 10 грн. на рахунку якого знаходились гроші в сумі 10 грн., спричиивши ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 470 грн.

Підсудний в судовому засіданні свою вину у предявленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що дійсно вчинив дві крадіжки, а саме в вересні 2012 року таємно викрав у потерпілої гроші в сумі 500 грн. та мобільний телефон. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпіла претензій матеріального та морального характеру до підсудного не має.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників процесу, розяснивши їм зміст ч. 3 ст. 299 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у справі доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного у вчиненому повністю доведена, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

При призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, а саме те, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, що помякшують покарання, до яких суд відносить щире каяття підсудного, відшкодування потерпілій спричиненої шкоди та перебування на утриманні неповнолітньої дитини. Як обставини, що обтяжують покарання підсудному суд враховує рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

За таких обставин суд приходить до переконання, що підсудному слід обрати покарання у виді арешту в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Також, суд вважає за необхідне застосувати до підсудного ч.4 ст. 70 КК України та призначити ОСОБА_1 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом зарахування покарання призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду у виді 3 місяців арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком пять місяців.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді арешту строком п'ять місяців, шляхом зарахування терміну відбутого покарання за вироком Коломийського районного суду.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 обчислювати з 19 лютого 2013 року.

Залишити засудженому ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Івано-Франківському СІЗО до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пятнадцяти діб з часу проголошення, шляхом подачі апеляції через Тисменицький районний суд.

Головуючий: В.Б. Гургула