Провадження № 1-кп/734/203/15 Справа № 734/3715/15-к
іменем України
23 листопада 2015 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
з боку захисту: захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ;
Прокурором до Козелецького районного суду Чернігівської області надіслано обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України з угодою про визнання винуватості.
Як видно з обвинувального акту молодший сержант ОСОБА_3 30.01.2015 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 та 30.01.2015 направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 229 від 31.01.2015 молодший сержант ОСОБА_3 був призначений на посаду курсанта 2 навчальної механізованої роти указаної частини та зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період. ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 23.02.2015 близько 21 години 00 хвилин, умисно, з метою тимчасового невиконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду. Під час незаконного перебування за межами вказаної військової частини молодший сержант ОСОБА_3 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць.
10 листопада 2015 року між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
Сторони узгодили покарання, з урахування обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, з обов`язками не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, та підозрюваний, якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В ст. ст. 470, 472 КПК України визначені обставини, що враховуються прокурором при укладенні угоди про визнання винуватості та основні вимоги до змісту.
Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку учасників кримінального провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_3 , що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, зокрема те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадах, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне винести у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 яким затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України за викладених у вироку обставин, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч. 3 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Обраний під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду від 10.11.2015 про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набуття вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі відсутності апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Протягом строку апеляційного оскарження матеріали кримінального провадження ніким не можуть бути витребувані із суду. У цей строк суд зобов`язаний надати учасникам судового провадження за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 .