Дата документу Справа № 330/2314/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/601/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №330/2314/13-к ОСОБА_1
Категорія: ст.307 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000862, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 16 січня 2014 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоноармійське Якимівського району Запорізької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок в частині призначеного покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ст.307 ч.2 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини його майна, зарахувавши у строк покарання час перебування обвинуваченого під вартою з 05.08.2013р. по 08.08.2013р., мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_8 ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду винним себе у вчиненні першого епізоду злочину не визнав, що виключає наявність в його діях щирого каяття. Не є обставиною, що пом`якшує покарання, і наявність у обвинуваченого матері похилого віку, оскільки ця обставина лише характеризує особу винного, а факт утримання обвинуваченим матері не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений ніде не працює. Тому за відсутності пом`якшуючих покарання обставин відсутні підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України і, як наслідок, звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.
Крім того, судом в порушення ст.72 КК України у строк покарання не зараховано попереднє ув`язнення обвинуваченого.
Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 16 січня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишений без змін.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора, що її подав, та просила її задовольнити; обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_7 заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 17 липня 2013р., приблизно о 17 год. 30 хв., діючи з корисливих мотивів, маючи намір на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою власної наживи, незаконно зберігав та збув за 50 грн. ОСОБА_9 особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс (марихуана), обіг якого заборонено, масою у перерахунку на суху речовину 0,79 грамів.

Крім цього, приблизно наприкінці липня 2013р. ОСОБА_8 , який раніше вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись за місцем мешкання на території домоволодіння АДРЕСА_1 , зірвав верхівкові частини дикорослих кущів конопель, які подрібнив, висушив, таким чином незаконно виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану) загальною масою 136,4г, який почав незаконно зберігати на території домоволодіння, та в приміщені буд. АДРЕСА_1 , з метою незаконного збуту.

05 серпня 2013р., близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу - каннабісу (марихуани), перебуваючи за місцем свого мешкання, на території домоволодіння АДРЕСА_1 , незаконно зберігав та повторно, незаконно збув за 70 грн. ОСОБА_9 особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс (марихуану), обіг якого заборонено, масою у перерахунку на суху речовину 11,21г.

05 серпня 2013р. під час обшуку працівниками Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області в спальній кімнаті будинку та в картонній коробці на території домоволодіння АДРЕСА_1 було вилучено залишок незаконно виготовленого ОСОБА_8 з метою незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу каннабіс (марихуана) масою 2,68г, 8,39г, 114,12г, а всього загальною масою 125,19г у перерахунку на суху речовину, який ОСОБА_8 незаконно зберігав з метою збуту.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст.307 ч.2 КК України, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.

Оскільки зазначені вище обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не підлягають перегляду.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Кримінального кодексу України.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно; обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття у скоєному, наявність на утриманні матері похилого віку ( ОСОБА_10 , 1939 року народження), стан здоров`я обвинуваченого, який потребує оперативного лікування лівого бедра, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд обґрунтованого дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому основного покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.307 КК України.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що оскільки обвинувачений не працює, то він не має можливості утримувати матір похилого віку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані або докази про те, що обвинувачений ухиляється від свого обов`язку, передбаченого ст.202 СК України, щодо утримання своєї матері похилого віку, яка є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги.

Є безпідставними і твердження прокурора про те, що ОСОБА_8 не розкаявся у вчиненому, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції останній пояснив, що він повністю визнає себе винним у злочинах, вчинених за обставин, викладених у вироку суду.

Відповідно до ст.75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, врахував тяжкість злочину та обставини справи, особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, має постійне місце проживання; також врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, наявність на утриманні матері похилого віку ( ОСОБА_10 , 1939 року народження), стан здоров`я обвинуваченого, а також відсутність обставин, обтяжуючих покарання.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції були з`ясовані обставини, які стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується, та досліджені додаткові докази на підтвердження цих обставин.

Так, згідно з документами, наданими стороною захисту, було встановлено, що обвинуваченого визнано інвалідом третьої групи безстроково у зв`язку із загальним захворюванням і він згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда потребує протезування.

Відповідно до довідки Якимівської КВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_8 з 03.04.2014р. по теперішній час сумлінно виконує покладені на нього вироком суду обов`язки. Також за цей час не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 16 січня 2014 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4