Справа№ 308/5136/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2013 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О., за участю прокурора Сочка О.І., захисника ОСОБА_1 обвинуваченого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000586 від 08.02.2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, вул. Баб`яка, 16, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07.02.2013 року близько 12.30 години ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно демонтував водопровідну заглушку, яку в подальшому намагався викрасти з наружної тепломережі, яка розташована по вулиці Годинки, 8, в м. Ужгороді та перебуває на балансі КП Уж-енергія.

При цьому, злочин не було доведено з причин що не залежали від волі ОСОБА_2, так як він був затриманий працівником міліції.

У відповідності до експертного висновку №96/02/13 від 14.02.13, ринкова вартість металевої заглушки, яку намагався викрасти ОСОБА_2, становить 160 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_2, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що 07.02.2013 року, він вирішив піти на вулицю Годинки, 8, де біля даного будинку розташована наружна тепломережа, яка вже не функціонує, та зняти з неї декілька водних заглушок (кранів). О 12:00 годині пішов на вищевказану вулицю, та почав відкручувати болти, для того щоб можна було зняти металеву заглушку, і в подальшому здати її на метало прийомний пункт. Але під час того коли він намагався демонтувати дані заглушки (крани) його помітив працівник міліції, з яким він в подальшому прослідував до Ужгородського МВ для вияснення всіх обставин даної події. Пояснив, скоїв крадіжку внаслідок важкого матеріального становища, а отримані кошти за викрадене мав намір витратити на лікування. Вину у вчиненому гр. ОСОБА_2 визнав повністю і щиросердечно розкаюється. Просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_2, в порядку ст. 66 КК України є щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2, відповідно до ст. 67 КК України, досудовим слідством не виявлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його особу, те, що потерпілі матеріальних претензій не мають, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані характеризуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його стан здоровя та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. З врахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_2 покарання у межах санкції ст.185 ч.1 КК України.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а згідно статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі помякшуючі покарання обставини, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього ст.75 КК України, з встановленням йому обовязків згідно ст.76 КК України.

ОСОБА_2 таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов - не заявлений.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без

дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4