Справа № 183/5245/14
№ 1-кп/183/40/15
В И Р О К
іменем України
27 листопада 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000003 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вуглегірськ Донецької області, громадянина України, не одруженого, солдата військової частини НОМЕР_1 , не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 415 КК України, -

в с т а н о в и в:
25 жовтня 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 232 солдата запасу ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
25 жовтня 2011 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 52-К солдата запасу ОСОБА_5 призначено на посаду старшого водія радіотелефоніста взводу десантного забезпечення роти десантного забезпечення.
28 жовтня 2012 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 44-К солдату ОСОБА_5 присвоєно військове звання «старший солдат», а 5 грудня 2013 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 149-ПМ присвоєно військове звання «молодший сержант».
21 листопада 2013 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №142-ПМ ОСОБА_5 призначено на посаду командира відділення 2 взводу десантного забезпечення, роти десантного забезпечення.
19 лютого 2014 року відповідно до наряду № 51 на використання техніки військової частини НОМЕР_1 на 20 лютого 2014 року, який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 в розпорядження молодшого сержанта ОСОБА_5 надійшла військова транспортна машина НОМЕР_2 з реєстраційним військовим знаком НОМЕР_3 .
20 лютого 2014 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 194 «Про організацію і проведення польового виходу та занять з тактичної підготовки та вогневої підготовки підрозділів частини та забезпечення виконання вимог безпеки» водієм військової транспортної машини УРАЛ-4320 з реєстраційним військовим знаком НОМЕР_3 від роти десантного забезпечення був визначений молодший сержант ОСОБА_5 .
О 02 годині 00 хвилин 20 лютого 2014 року автомобіль УРАЛ-4320 реєстраційний військовий номер НОМЕР_3 у справному стані під керуванням водія ОСОБА_5 вибув з парку військової частини НОМЕР_1 .
20 лютого 2014 року приблизно о 5 годині 21 хвилині, рухаючись поблизу села Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області на перехресті автодороги О041004 до автодороги М-04 на військовій транспортній машині УРАЛ-4320 з реєстраційним військовим знаком НОМЕР_3 , водій ОСОБА_5 у порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою № 1306 Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, перед зміною руху та виїздом на перехрестя із другорядної дороги на головну в межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух військової транспортної машини та безпечно керувати нею, внаслідок чого при здійсненні маневру поворот «ліворуч» здійснив виїзд на узбіччя, в результаті чого військова транспортна машина НОМЕР_2 з реєстраційним військовим знаком НОМЕР_3 втратила стійкість та перекинулась.
В результаті перекидання військової транспортної машини, військовослужбовці військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_6 , старший солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_8 , які знаходились у кузові автомобілю загинули від механічної асфіксії, внаслідок здавлення грудної клітини та живота.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєному визнав частково, та пояснив, що 19 лютого 2014 року приблизно о 08.00 годині він в розташуванні військової частини НОМЕР_1 та очікував тимчасово виконуючого обов`язки командира роти ОСОБА_9 . Приблизно 08.30 від командира 1-го взводу л-та ОСОБА_10 поступила команда іти в парк військової частини та готувати машину Урал 4320, д/н НОМЕР_3 , до виїзду. Цей автомобіль за ним не закріплено, оскільки це авто ст. сержанта ОСОБА_11 , який перебував в Криму у відрядженні. Приблизно о 09.00 він почав огляд авто і встановив, що у гідропідсилювачі недостатній рівень масла. На гайці, що фіксує якусь деталь на підвісці справа авто не має шплінта, було видно, що гайка відкручена. В подальшому з`ясувалось, що не працює правий сигнал повороту, сигнали стопів не працювали. Крім того, перевіривши масло в моторі він побачив, що щуп сухий, в моторі масла не було і він разом з солдатом ОСОБА_12 злив масло з іншого ОСОБА_13 , який був в ремонті та залив в мотор машини Урал 4320, д/н НОМЕР_3 . З питанням мастила в гідропідсилювач він звернувся до командира взводу л-та ОСОБА_14 . Іванюк відповів, щоб той злив масло з якоїсь іншої машини і добавив у гідро підсилювач. Проте ОСОБА_5 так і не зміг роздобути мастило для гідро підсилювача. Приблизно о 16.30 йому зателефонував ОСОБА_9 , сказав щоб ОСОБА_5 ішов на контрольно-технічний пункт. Він пішов до ОСОБА_15 забрати супровідний лист. О 21 .00 він доїхав до своєї квартири. Біля опівночі, а саме о 00.30 20.02.2014 року йому зателефонував ОСОБА_9 і дав команду на таксі їхати в частини, до майора ОСОБА_16 , він усе пояснить. За 5 хвилин зібрався і на стоянці таксі біля «Літака» взяв машину та на таксі доїхав до військової частини за 20 хвилин. Зателефонував ОСОБА_16 , доповів про прибуття та запитав, що робити. Він дав команду заводити та їхати до заправки. Приблизно о 01.30 годині йому залили в Урал 130 літрів солярки. По тому ж супровідному листу він зробив відмітку, скільки отримав солярки. Поцілуйко його відправив в колону. Він почув, що напрямок їх в селище Меліоративне. О 2.00 вони виїхали в сторону малого плацу колоною до клубу задом до мед роти в оду шеренгу. Поставили машини, він пройшов медогляд. Він побачив, що в столову заходять в амуніції зі зброєю бійці, особовий склад частини. Там був інструктаж ком. бригади ОСОБА_17 . Він зрозумів, що солдатів повезуть до м. Києва. Приблизно солдат було 500. Приблизно о 4.00 годині почалася загрузка. В Урал погрузили в кузов 28 солдат і офіцерів 2 ї парашютно-десантної роти ком. роти ст. л-т ОСОБА_18 зі зброєю та повною амуніцією: броньожилети, каски, рації Р159, автомати, кулемети, СВД та інше, а також сумки десантника, РД-54, особові речі та 8 ящиків сухого пайку, приблизно 0,5 на 0,6 на 0,6 метра по 10 кг кожний. Неодноразово робили перекличку, не менше 3-4 разів. Після чого в кабіні розмістились ОСОБА_18 та майор ОСОБА_19 , який сказав, що він буде їхати старшим машини. Вони були із сумками обмежуючи огляд правої сторони. Зугравий був у бронежилеті. Першим поїхав ОСОБА_20 , потім Урал, ЗИЛ, його авто, за ним ЗИЛ. Поїхали в сторону парку за межі в/ч. Ішов мілкий мрячний дощ з туманом, дорога була мокра, світло його ОСОБА_13 погано освітлювало шлях. Із-за двох офіцерів та їх сумок справа обочину він не бачив. Їхали вони в сторону ОСОБА_21 . Офіцери питали в його чи знає дорогу. Він відповів що ні. Вони сказали, щоб він від колони не відставав. Однак мотор максимум тягнув 4-ту швидкість 30-40 км/год. Кермо він повертав щосили, гідропідсилювач не працював. Він відстав від колони, однак ЗИЛ їхав позаду. Він проїхав по Черкаському і поїхав в сторону Орловщини. Постійно йшов дощ і був туман, дороги видно не було. Вся колонна їхала без супроводу ДАІ не зважаючи на вимоги ПДР. Рухаючись далі він знову відстав. Доїхали до розвилки за селищем ОСОБА_22 . Він по габаритним вогням тільки бачив частину колони. Проїхавши метрів 50 майор ОСОБА_19 сказав, що десь тут буде поворот ліворуч. Дороги він не знав. Він почав викручувати кермо ліворуч, однак правої сторони дороги йому видно не було. Він став гальмувати і викручувати кермо ліворуч, і після цього машина почала з`їзжати в кювет. Все відбулось миттєво, і він погано пам`ятає як машина перевернулась. Він втратив свідомість. Після того як він прийшов до тями, зрозумів, що його було придавлено тілами та речами. Він заглушив мотор, почув крики. Хтось витяг майора та його з машини. Він був у шоковому стані. Після того як прийшов до тями, став рятувати із кузова солдат, погано усвідомлював ситуацію. Про те що сталося ОСОБА_5 щодня шкодує, жалкує за втраченими товаришами які з його необачності загинули, попросив у родичів загиблих пробачення.
Потерпіла ОСОБА_23 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд провадження за її відсутності, в якій зазначила, що претензій до ОСОБА_5 у неї немає та вона просить при призначенні покарання ОСОБА_5 застосувати ст. 75 КК України.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним порушень правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель кількох осіб за ч. 2 ст. 415 КК України, на підставі доказів досліджених в судовому засіданні:
- показань свідка ОСОБА_24 про те, що 20.02.2014 року близько 03.00 години йому надійшов наказ від командира в/ч НОМЕР_1 про те, що вони виїжджають до м. Київ. Була організована колона з 5 машин, на яких особовий склад мав переміститися на залізнодорожню станцію смт. Меліоративне та виїхати до м. Києва. Близько 03.15-03.30 годині почалася загрузка в автомобілі. Він рухався у кабіні автомобілю ЗИЛ-131, а попереду них рухався автомобіль УРАЛ-4320. Близько 03.45 години колона почала рух. Близько 05.20 години вони під`їхали до перехрестя, видимість була погана, йшов мілкий дощ, але машину Урал-4320 було видно за червоними вогнями габаритів. Відстань між автомобілями Урал-4320 та ЗІЛ-131 була приблизно 100-150 метрів. Було видно як під`їхавши до перехрестя, автомобіль УРАЛ повернув ліворуч та його вогні зникли з горизонту. Також свідок зазначив, що по головній дорозі рухався автомобіль «Еталон», водій якого зупинив авто та пішов в сторону правого кювету, потім сів до свого автомобіля та поїхав. Коли автомобіль ЗІЛ-131 повернув на перехресті ліворуч, то було видно, що в кюветі з права лежить перевернутий автомобіль УРАЛ, який рухався в колоні попереду них. Вони зупинили автомобіль та пішли надавати допомогу солдатам, які знаходилися в автомобілі УРАЛ;
- показань свідка ОСОБА_25 про те, що 20.02.2014 року близько 03.00 години йому від командира в/ч НОМЕР_1 надійшов наказ про те, що вони виїжджають до м. Київ. Виїзд був організований на 5 машинах, на яких особовий склад мав переміститися на залізнодорожню станцію смт. Меліоративне та виїхати до м. Києва. Близько 03.15-03.30 годині почалася загрузка в автомобілі. Він рухався на автомобілі ЗИЛ-131, а попереду них рухався автомобіль УРАЛ-4320. Близько 03.45 години колона почала рух. Близько 05.20 години вони під`їхали до перехрестя, видимість була погана, йшов мілкий дощ. Він бачив як автомобіль Урал-4320 під`їхав до перехрестя, повернув ліворуч, а далі вогні його габаритів і зникли з виду. Також по головній дорозі в той час рухався автомобіль жовтого кольору «Еталон», водій якого зупинив авто та пішов в сторону правого кювету, потім сів до свого автомобіля та поїхав. Коли їх автомобіль повернув на перехресті ліворуч, він побачив в кюветі автомобіль УРАЛ, який рухався в колоні попереду них. Вони зупинили автомобіль та пішли надавати допомогу солдатам, які знаходилися в автомобілі УРАЛ. Водія автомобіля УРАЛ він не знає, і бачив вперше;
- показань свідка ОСОБА_26 про те, що 20.02.2014 року о 00.05 годині йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_27 та повідомив, що йому потрібно прибути до військової частини НОМЕР_1 . Він провів перевірку особового складу. Всі військовослужбовці були на місці. В колоні було п`ять автомобілів, він рухався в автомобілі УРАЛ-4320, в кузові якого знаходилося дві лавки та куди було завантажено 18 військовослужбовців. Він займав крайнє місце у кінці кузова. Приблизно через 20-30 хвилин після виїзду з військової частини НОМЕР_1 він відчув, що автомобіль на якому вони рухалися, став зменшувати швидкість та здійснювати поворот ліворуч. Через декілька секунд він зрозумів, що автомобіль перекидається. А вже після того як Урал перевернувся він вибрався з авто та почав допомагати витягувати з машини інших військовослужбовців. Автоматом розбив скло автомобіля та допоміг вибратися водієві та старшому машини. Потім до авто підбігли солдати в/ч НОМЕР_1 та почали надавати допомогу військовослужбовцям, які знаходилися в кузові автомобіля;
- показань свідка ОСОБА_28 про те, що 20.02.2014 року приблизно о 00.00 годині їх вишикували на центральному проході та повідомили, що їм терміново потрібно отримати обмундирування та зброю. Після того як вони все отримали, їх вишикували на плацу та провели інструктаж. Потім почалася загрузка в автомобілі. В автомобіль УРАЛ завантажилося 16-20 чоловік, також було завантажено рацію, 3 коробки з сухим пайком. Він сидів на лавочці біля лівого борту, другим біля виходу. Хвилин через 10 після початку руху він заснув, прокинувся від того, що відчув як почав відриватися від лавочки та падати на інший борт. Йому здалося, що автомобіль перевертається на правий бік. В результаті падіння він вдарився правою частиною обличчя та втратив свідомість. Прийшов до тями в той час, коли його несли до карети швидкої допомоги;
- показань свідка ОСОБА_29 про те, що в ніч з 19 на 20 лютого 2014 року йому на мобільний телефон зателефонував черговий частини та повідомив, що в частині оголошено шикування по тривозі приблизно на 01.15-01.30 годину. Він одразу прибув до військової частини, отримав зброю та проконтролював отримання зброї іншими військовослужбовцями. Після цього на плацу командиром частини був проведений інструктаж. До кузова автомобіля УРАЛ завантажилося 18 військовослужбовців, він сів до кабіни автомобіля, де на той час вже сидів водій автомобіля, ОСОБА_5 та майор ОСОБА_30 , прізвища якого він не знає. Близько 04.30 години колона автомобілів виїхала із розташування військової частини. Автомобіль УРАЛ рухався четвертим у колоні на відстані 50-100 метрів від автомобіля, який рухався третій в колоні. Дорога була мокрою, видимість обмежена. Приблизно через 30 хвилин після початку руху автомобіль наблизився до перехрестя, водій почав здійснювати маневр повороту ліворуч, і подальших подій він не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. Зазначив, що нарікань ОСОБА_5 на технічний стан автомобіля не було, речей, які б могли завадити водієві здійснити маневр повороту також в кабіні автомобіля не було. Прийшов до тями, коли його витягували з кабіни машини;
- показань свідка ОСОБА_31 про те, що 20.02.2014 року близько 00.05 години йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_32 та повідомив про те, що негайно потрібно з`явитися до військової частини. Прибувши до в/ч він від ОСОБА_33 дізнався, що у складі зведеного підрозділу виїжджає до м. Київ. О 03.00 годині 20.02.2014 року особовий склад військової частини був вишикуваний на плацу у повному спорядженні, командир в/ч провів інструктаж. О 04.20 годині перша колона автомобілів розпочала рух до станції «Меліоративне». Автомобіль Урал, в якому він знаходився, рухався в колоні четвертим. Він був в кабіні автомобіля. Водієм був ОСОБА_5 , а біля дверей автомобіля сидів старший лейтенант ОСОБА_29 . Наблизившись до перехрестя ОСОБА_5 розпочав маневр повороту ліворуч, та в останню мить він помітив, що автомобіль виходить за межі проїжджої частини. Після чого він відчув як автомобіль почав перекидатися на правий бік. Через деякий час він зрозумів, що автомобіль перекинувся. Самостійно вибратися з автомобіля він не міг, а тому до кабіни автомобіля підбігли інші військовослужбовці і витягли спочатку ОСОБА_5 , потім його, як витягли ОСОБА_29 він не пам`ятає. Зазначив, що під час руху автомобіля, в кабіні знаходилася його спортивна сумку невеликого розміру, яка стояла у нього на колінах, яка не могла заважати водієві бачити дорогу. Крім того свідок повідомив, що під час руху ОСОБА_5 жодних скарг на управління автомобілем не виказував і не зауважував, що йому щось заважає бчити дорожньо-транспортну обстановку;
- показань свідка ОСОБА_14 про те, що за ввіреним йому підрозділом закріплено автомобіль УРАЛ 4320, д/н НОМЕР_3 , і саме він відповідає за технічний стан даного автомобіля. Він особисто з ОСОБА_5 здійснював підготовку даного автомобіля для виїзду 20.02.2014 року. Він здійснив перевірку гальмівної системи, рульового управління ходової частини автомобіля УРАЛ 4320, при цьому всі системи були у справному робочому стані. У бачку гідравлічного підсилювача керма не було повного рівня мастила та не працювала світлова сигналізація правого повороту і стоп сигналу. Він повідомив ОСОБА_9 про те, що машина готова до виїзду, однак необхідно відремонтувати світову сигналізацію правого повороту та стопових сигналів. Усунення вказаних недоліків 19.02.2014 року було доручено ОСОБА_5 та увечері ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_14 та повідомив, що по недоліки усунуті;
- показань свідка ОСОБА_34 , який за посадою являється начальником контрольно-технічного пункту військової частини НОМЕР_1 , який повідомив що у другі половині дня 19.02.2014 року ним були оглянуті військові автомобілі військової частини НОМЕР_1 , зокрема автомобіль УРАЛ 4320, д/н НОМЕР_3 , який на перевірку був представлений ОСОБА_5 .. При перевірці даного автомобіля ним було встановлено, що ходова частина, гальмівна система, інші вузли та агрегати автомобіля УРАЛ 4320 були у справному стані та автомобіль був готовий для експлуатації;
- показань свідка ОСОБА_33 про те, що 19.02.2014 року близько 23.00 години він від командира військової частини НОМЕР_1 дізнався про те, що необхідно прибути до військової частини. Прибувши до в/ч він дізнався про передислокацію військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 у напрямку АДРЕСА_3 . О 03.20 годині 20.02.2014 року особовий склад в/ч вишикувався на плацу у повному спорядженні, був проведений інструктаж та загрузка в автомобілі. О 04.20 годині перша колона розпочала рух до станції «Меліоративне». Близько 05.55 години він від ОСОБА_35 дізнався, що водій автомобіля УРАЛ 4320, д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_5 допустив ДТП, в результаті якої військовослужбовці отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, а троє осіб загинули;
- показань свідка ОСОБА_36 про те, що про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 20.02.2014 року він дізнався від ОСОБА_9 , оскільки сам у той час перебував у м. Одеса на курсах підвищення кваліфікації. Зазначив, що у ввіреній йому роті проходить військову службу ОСОБА_5 , який 12.10.2010 року був звільнений у запас. З 25.10.2011 року ОСОБА_5 підписав контракт строком на три роки. У зв`язку з тим, що останній у 2009 році отримав спеціальність слюсаря з ремонту автомобілів, має посвідчення водія категорії «С», його було призначено на посаду водія радіороти десантного забезпечення. ОСОБА_5 у період з 28.01.2013 року по 20.02.2013 року пройшов навчання у в/ч НОМЕР_1 за програмою підготовки військовослужбовців за спеціальністю з експлуатації автомобільної техніки. В подальшому ОСОБА_5 був призначений на посаду командира відділення. За час проходження служби, будучи на посаді водія, ОСОБА_5 завжди керував військовими автомобілями марки УРАЛ 4320. У зв`язку з чим ОСОБА_5 мав достатньо стажу водіння вказаної військової техніки. Крім того ОСОБА_36 як безпосередній командир ОСОБА_5 охарактеризував останнього виключно з позитивної сторони як вимогливого до себе та дисциплінованого військовослужбовця, до виконання завдань ставиться відповідально, патріот своєї батьківщини, незважаючи на те що його спів службовці які родом з Донецької області наразі перейшли на сторону ДНР та закликали ОСОБА_5 перейти на їх бік, він до цього часу гідно виконує свій військовий обов`язок по захисту незалежності України;
- показань свідка ОСОБА_37 про те, що 20.02.2014 року йому зателефонував начальник ДЗВ ВСП та сповістив про термінові збори його та ОСОБА_38 . Після чого вони виїхали на місце ДТП. По приїзду він побачив перевернуту військову машину, труп на узбіччі та два трупи під автомобілем. Також ОСОБА_37 зауважив що відповідно до діючих норм правил дорожнього руху ОСОБА_5 будучи військовим, який має водійські права категорії «С» має право керувати автомобілями типу Урал та перевозити на них особовий склад;
- показань свідка ОСОБА_9 про те, що 19.02.2014 року він розпорядився щоб ОСОБА_14 разом з ОСОБА_5 готували машину УРАЛ 4320, д/н НОМЕР_3 , для проведення навчальних занять з особовим складом по керуванню даним транспортним засобом. Протягом дня ОСОБА_14 та ОСОБА_5 займалися підготовкою автомобіля. Близько 16.00 години ОСОБА_14 йому повідомив, що машина готова до виїзду. Близько 18.00 години йому зателефонував ОСОБА_5 і повідомив, що отримав маршрутний лист на 5 літрів пального. 20.02.2014 року о 00.40 годині йому зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що йому необхідно терміново прибути до розташування військової частини НОМЕР_1 для заправки техніки. Він одразу ж зателефонував ОСОБА_5 та повідомив його про необхідність прибуття до військової частини. Близько 05.55 години 20.02.2014 року він зателефонував ОСОБА_5 щоб дізнатися, чому потрібно було терміново йому з`явитися до військової частини, однак на дзвінок відповів ОСОБА_19 і повідомив, що ОСОБА_5 не може розмовляти, так як сталася дорожньо-транспортна пригода.
27 листопада 2015 року у судовому засіданні від ОСОБА_5 надійшла заява про те що за час судового слухання справи він ще раз обдумав свою позицію, обдумав обставини за яких сталося ДТП 20.02.2014 року та обвинувачення яке йому пред`явлене та дійшов висновку що обставини викладені в обвинувальному акті вірно відображені. Тому ОСОБА_5 повідомив, що обставини викладені в обвинувальному акті він не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро розкаявся, попросив вибачення у родичів потерпілих та вони його пробачили.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вислухавши думку сторін кримінального провадження вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який хоча і є необережним, але результатом якого є суспільно-небезпечні наслідки у виді загибелі трьох осіб, тому підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Разом з тим, суд враховує те, що ОСОБА_5 вину у скоєному визнав повністю, раніше не судимий, безпосереднім керівником характеризується виключно із позитивної сторони, продовжує проходити військову службу за контрактом у лавах Збройних Сил України, приймав участь у проведенні антитерористичної операції на сході країни, з урахуванням думки потерпілої сторони, яка просила призначити ОСОБА_5 покарання не пов`язане з позбавленням волі, у сукупності із обставинами, які визнаються судом такими що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, надання допомоги потерпілим безпосередньо після вчинення злочину, та вибачення перед родичами загиблих, що на думку суду істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дає суду підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто покарання нижче від найнижчої межі санкції статті, у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Враховуючи вище наведені обставини справи, особу ОСОБА_5 , який проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України та являється військовослужбовцем, керуючись ст. 62 КК України суд вважає за можливе замінити позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.
Враховуючи те, що під час розгляду провадження в суді питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 порушено не було, і він жодного разу не пропустив судове засідання, суд самостійно зазначене питання не вирішував та залишив запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обраним.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 415 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки.

Керуючись ст. 62 КК України ОСОБА_5 замінити покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки на тримання у дисциплінарному батальйоні строком 2 роки.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази: військовий автомобіль УРАЛ-4320, д/н НОМЕР_3 , переданий на зберігання командиру військової частини НОМЕР_1 залишити командиру військової частини НОМЕР_1 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 повернути останньому; технічний талон на автомобіль УРАЛ 4320 повернути командиру військової частини НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1