Справа №1413/1442/2012
пров. №1/478/5/2013
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2013 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

прокурора Булаєвої І.Ю.

захисника ОСОБА_1

підсудної ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, працюючої ТОВ Олір, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В с т а н о в и в:

22 травня 2010 року близько 10 год. на території присадибної ділянки домоволодіння ОСОБА_3, розташованого по вул. Комсомольській, 54 в с. Володимирівка Казанківського району, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої при зясуванні стосунків ОСОБА_2 умисно нанесла потерпілому ОСОБА_4 два удари деревяним держаком від сапи в різні частини тулубу, в результаті чого останньому були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Підсудна ОСОБА_2 винною себе не визнала і показала, що на прохання ОСОБА_5 залишилась приглядати за ОСОБА_4, у звязку з тим, що остання відїжджала. 22.05.2010 року близько 09 год. під час сніданку ОСОБА_4 почав вимагати від неї пляшку горілки, або кошти на її придбання, але вона йому повідомила, що ні грошей ні горілки його дружина не передавала, на що останній почав її ображати. З метою уникнути сварки, вона забрала доньку та взявши сапу пішла на город полоти траву. Близько 10 год., коли на город з сапою прийшов ОСОБА_4, у них знову виникла сварка, в процесі якої останній почав наносити їй удари держаком від сапи по ногам і рукам. З метою захиститись нанесла ОСОБА_4 удар кулаком руки в обличчя та вирвала сапу з його рук. Коли ОСОБА_4 повернувся до неї спиною і почав йти з городу, нанесла йому два удари деревяним держаком від сапи по тулубу з правої та з лівої сторони.

Незважаючи на заперечення підсудної ОСОБА_2, її винуватість підтверджується наступними доказами.

В своїх показаннях підсудна ОСОБА_2 не заперечувала факту нанесення потерпілому ОСОБА_4 двох ударів деревяним держаком від сапи по тулубу з правої та з лівої сторони, що мало місце 22.05.2010 року.

Даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 24.05.2010 року про те, що підозрювана ОСОБА_2 в присутності понятих розповіла та показала на місці про обставини нанесення потерпілому ОСОБА_4 двох ударів держаком від сапи по тулубу з правої та з лівої сторони, що мало місце 22.05.2010 року близько 10 год. на території присадибної ділянки домоволодіння ОСОБА_3, розташованого по вул. Комсомольській, 54 в с. Володимирівка (а.с.30 т.1).

Висновком експерта №130-К від 24.12.2010 року яким підтверджується, що при дослідженні трупа ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: 6 крововиливів на грудній клітці, 10 крововиливів на правому плечі і верхній третині передпліччя, 12 крововиливів на лівому плечі і в верхній третині передпліччя, множинні крововиливи, що зливаються на тильній поверхні обох кистей та нижньої третини передпліччя, множинні крововиливи, що зливаються на обличчі та крововиливи мяких тканин волосистої частини голови, переломи 4-9 ребер зліва і подвійний перелом 7 ребра справа, саднини на тильній поверхні кистей, передпліччя, на передній поверхні колінних суглобів та голені. Зазначені ушкодження являються слідами множинних ударних дій (не менше 20-30) в область обличчя, голови, грудної клітки і рук тупого твердого предмета з обмеженою спів ударною поверхнею, деталізувати характеристики яких не представилось можливим за відсутності індивідуальних ознак. Можливість утворення цих ушкоджень від ударів руками, ногами, держаком сапи не виключається. Крововиливи та саднини мають ознаки легких тілесних ушкоджень (а.с.244-252 т.1).

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що 22.05.2010 року бачили ОСОБА_4 у якого на обличчі були тілесні ушкодження у виді синців, на запитання, що трапилось, останній пояснював, що його побила ОСОБА_2

Показання підсудної ОСОБА_2 щодо нанесення ОСОБА_4 двох ударів деревяним держаком від сапи в різні частини тулубу, в результаті чого останньому були заподіяні легкі тілесні ушкодження співпадають з наведеними доказами, узгоджуються з ними, а тому є достовірними.

Сукупність зазначених доказів вказує на те, що підсудна ОСОБА_2 22.05.2010 року умисно нанесла потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, чим вчинила злочинні дії, які суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи підсудної ОСОБА_2 щодо нанесення ОСОБА_4 двох ударів деревяним держаком від сапи в різні частини тулубу з метою захисту, суд вважає безпідставними, оскільки зазначені тілесні ушкодження підсудна нанесла потерпілому після того, як напад припинився і реальної загрози підсудній та її доньці з боку ОСОБА_4 не існувало.

Судом не встановлено обставин, які б при призначенні покарання визнавалися такими, що його помякшують.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину (злочин невеликої тяжкості), особу підсудної ОСОБА_2, яка не вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, суд визначає підсудній покарання у виді штрафу.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Під час розгляду даної кримінальної справи встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який згідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, минуло більше двох років, протягом зазначеного строку підсудна не ухилялася від слідства і суду і не вчинила нового злочину.

Однак, підсудна ОСОБА_2 заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності і закриття справи, вважаючи себе невинуватою у скоєні злочину.

Враховуючи те, що вина ОСОБА_2 в скоєні злочину доведена, суд на підставі положень ч.5 ст.74 КК України приймає рішення про її звільнення від призначеного судом покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України у звязку з закінченням строків давності.

Речові докази по даній кримінальній справі підлягають знищенню згідно п.3 ч.1 ст.81 КПК України (1960 року).

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, в редакції Закону 1960 року з наступними змінами, п. 11 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, суд

З а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) грн.

На підставі положень ч.5 ст. 74 КК України засуджену ОСОБА_2 звільнити від призначеного покарання відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України у звязку з закінченням строків давності.

Запобіжний захід стосовно засудженої ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити тим же підписку про невиїзд з місця проживання.

Речові докази: визнанні за постановою слідчого від 11.07.2010 року та від 12.07.2010 року (а.с.115, 118) і здані актом здачі речових доказів до камери схову Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області, - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя