Справа № 215/4843/15-к
1-кп/215/545/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2015 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має
малолітню дитину 2014 р.н., працюючого на посаді агломератника ПАТ «ЦГЗК», на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуваючого, зареєстрованого і проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
за ст.336 КК України

09.07.2015 року ОСОБА_4 був зарахований в запас до Збройних Сил України та отримав військове звання рядовий, та з вказаного часу перебуває на військовому обліку у запасі ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Захист Вітчизни, незалежності територіальної цілісності України, шанування її державних символів, відповідно до ст.65 Конституції України, є обов`язкам громадян України.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок включає призов на військову службу.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць, або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
-прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;
-проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату;
-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно ч.9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливім період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органам місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); чоловіки, на утриманні яких перебувають п`ять і більше дітей віком до 16 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання); жінки, на утриманні яких перебувають діти віком до 16 років (такі жінки можуть бути призвані на військову службу в разі їх згоди і тільки за місцем проживання); зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; народні депутати України, депутати Верховній Ради Автономної Республіки Крим; інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.
29 червня 2015 року, до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці виданою на підставі Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією та проходження медичного огляду прибув військовозобов`язаний ОСОБА_4 . Пройшовши медичний огляд ОСОБА_4 був визнаний придатний для проходження військової служби.
В той же день, 29.07.2015 року ОСОБА_4 була вручена повістка, згідно якої останній був зобов`язаний з`явитися 30.07.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправлення до військового навчального центру. Однак, ОСОБА_4 діючи з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважної причини, 30.07.2015 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправлення до військового навчального центру.
Після чого, всупереч вказаних вимог законодавства, ОСОБА_4 30 червня 2015 року, за місцем свого мешкання в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , з метою ухилення від призову за мобілізацією, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, від подальшого призову за мобілізацією відмовився, усно повідомивши про вказане працівників міліції Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровської області.
Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ст.336 КК України, зокрема, ухилення від призову за мобілізацією, та визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні вказаного злочину.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе у інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив обставини, зазначені у вироці. Щиpо розкаюється у вчиненому.
Приймаючи до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо всіх встановлених обставин, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обставинами, які пом`якшують покаpання, суд визнає щиpе каяття, повне визнання вини обвинуваченим.
Обставин, які обтяжують покаpання, судом не встановлено.
Стосовно особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, працює, має на утриманні малолітнього сина 01.03.2014 року.
Вpаховуючи тяжкiсть вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України не відноситься до категорії тяжких,його наслiдки, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, а також iншi обставини справи, суд дiйшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ст.336 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши особу від відбування покарання з іспитовим строком.
Керуючись ст.ст.368-370, 374 КПК України, суд
засудив :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, і призначити йому покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
СУДДЯ: