н/п 1-кс/640/6506/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, а саме щодо замаху на спричинення тяжких тілесних ушкоджень на замовлення, що призвели до переривання вагітності.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що навесні 2015 року, точна дата у ході розслідування не встановлена, ОСОБА_6 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою помсти, вирішила підшукати співучасника для здійснення протиправних дій в її інтересах, пов`язаних із заподіянням шкоди життю та здоров`ю особи.
За таких обставин, ОСОБА_6 , будучи замовником злочину проти життя та здоров`я особи, знаходячись в м. Харкові підшукала виконавця ОСОБА_5 , з яким у ході контролю за вчиненням злочину уклала угоду, відповідно до якої виконавець зобов`язується спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 , а замовник - вчинити в інтересах виконавця дії матеріального характеру у вигляді передачі заздалегідь обіцяної винагороди у сумі 1300 (тисяча триста) доларів США.
Крім того, ОСОБА_6 на момент 03.06.2015 упевнившись, що ОСОБА_7 знаходиться у положенні вагітності і має явні зовнішні ознаки вагітності, зажадала спричинити останній тілесні ушкодження такого характеру, які б призвели до втрати останньою дитини.
09.09.2015 о 15-00 годин ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні наміри, знаходячись на парковці біля відділення № 6 ТОВ «Нова Пошта» по вул. Академіка Павлова, 120 у м. Харкові, зустрілась з ОСОБА_5 , який повідомив їй, що згідно з раніше досягнутою домовленістю виконав зобов`язання по спричиненню тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , які призвели до втрати останньою дитини та в підтвердження доведення злочинного наміру до кінця, передав ОСОБА_6 , заздалегідь виготовлені несправжні (імітаційні) засоби, а саме кольорове фото розміром 10х15 см із зображенням особи жіночої статі з явними ознаками вагітності та ознаками тілесних ушкоджень та довідку МОЗ України ХМКЛСШМД ім. проф. Мєщанінова від 09.09.2015 на ім`я ОСОБА_7 про те, що остання доставлена з діагнозом «ЗЧМТ, СГМ.УШ МТ головы, антенатальна гибель плода, срок беремен. 37 недель», які згідно до п. п. 2.1, 2.1.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 належать до тяжких тілесних ушкоджень.
Вилучені речі мають значення речових доказів у зв`язку з тим, що використані як знаряддя злочину, надані особі з метою фінансування та матеріального забезпечення кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного, з метою недопущення знищення вилучених речей або пошкодження, фактичного позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном, а також з метою забезпечення можливої конфіскації, необхідно арештувати майно, добровільно видане ОСОБА_5 .
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи те, що речі, які були добровільно видані гр. ОСОБА_5 , відповідають критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України як речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, надані особі з метою фінансування та матеріального забезпечення злочину чи як винагорода за його вчинення, крім того, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, орган досудового розслідування просить накласти на нього арешт.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий його підтримав.
Підозрювана ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_8 подали суду заяву, в якій просять вирішити клопотання слідчого про арешт майна без їх участі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, 09.09.2015 р. підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у його вчиненні, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації на майні у вигляді грошових коштів, добровільно виданих гр. ОСОБА_5 , які використовувались як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, надані особі з метою фінансування та матеріального забезпечення злочину чи як винагорода за його вчинення, які відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, та які можуть бути речовими доказами, - на це майно слід накласти арешт.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на грошові кошти у сумі 11 (одинадцять) тисяч гривень, видані 10.09.2015 гр. ОСОБА_5 у ході допиту в якості свідка.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1