Апеляційний суд Житомирської області
02 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних cправах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: Романова О.В.,
суддів: Фоміна Ю.В., Залішука М. С.,
з участю прокурора: Селюченко І.І.,
засудженого: ОСОБА_1,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2009 року, яким
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Російська Федерація, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5, не одруженого, не працючого, раніше судимого:
-18.02.2007 року Народицьким районним судом за ст.ст.185 ч.3, 69 КК України до 240 годин громадських робіт;
-03.02.2009 року Народицьким районним судом за ст.ст.389 ч.2, 71, 72 КК України до 3 місяців 10 днів арешту. Звільнився з місць позбавлення волі 28.05.2009 року у зв'язку з відбуттям покарання,
засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на сім років позбавлення волі.
Запобіжний захід залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з 1 серпня 2009 року.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.81 КПК
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 десять тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_1 112,68 грн. за проведення дактилоскопічної експертизи та 150,24 грн. за проведення судово- криміналістичної експертизи холодної зброї.
Згідно вироку 01.08.2009 року близько 8 години в смт. Народичі Житомирської області у веранді та подвір'ї домогосподарства ОСОБА_3 по вул. Леніна, 243, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які перебували в стані алкогольного сп'яніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, яка переросла у бійку, в ході якої вони, один одному наносили удари руками та ногами в різні частині тіла. Після цього, перебуваючи на подвір'ї, у ОСОБА_1 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_2
Реалізуючи цей умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх подальших дій та передбачаючи їх можливі наслідки, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1 забіг до веранди житлового будинку, схопивши на столі в руку кухонного ножа, вибіг з ним на подвір'я. Лезом вказаного ножа ОСОБА_1 умисно, цілеспрямовано наніс ОСОБА_2 один удар в область грудей, влучивши в життєво важливі органи легені, і виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його вотлі, оскільки ОСОБА_2 було своєчасно надано медичну допомогу.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_2
В ході замаху на умисне вбивство ОСОБА_2 ОСОБА_1 заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва в 5-му міжребер'ї з пошкодженням верхньої долі лівої легені (3-го сегмента), яка ускладнилась розвитком гемопневмотораксу та геморагічним шоком 3-го ступеню. Крім цього, в результаті злочинних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 було заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді подряпини правої бічної поверхні шиї.
В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить змінити вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2009 року щодо нього, перекваліфікувавши його дії з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України. Зазначає що не мав умислу вбивати потерпілого ОСОБА_2 Також вказує на те що саме потерпілий ОСОБА_2 був ініціатором сварки між ними, а він лише захищався, особисто взяв ножа лише тому, що був в стані алкогольного сп яніння та не міг керувати своїми діями.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечив щодо задоволення поданої апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, обговоривши доводи апеляції, перевіривши вирок
першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені закінченого замаху на умисне заподіяння смерті іншій людині підтверджується належно оціненими судом першої інстанції доказами зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_2 який незмінно та послідовно на протязі всього досудового та судового розгляду справи вказував на те, що ОСОБА_1 став йому погрожувати вбивством ще під час бійки, яка виникла між ними. На підтвердження своїх погроз ОСОБА_1 взяв з веранди будинку ножа, яким наніс йому удар в область грудної клітини зліва. Аналогічні показання щодо обставин вчинення злочину у олчевидців події допитаних в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Крім того, апеляційні доводи засудженого про неумисність його дій при заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому за викладених ним обставин, спростовуються висновком судово-медичного експерта за № 130. Згідно даного висновку виявлені у потерпілого тілесні ушкодження не могли утворитись за обставин вказаних ОСОБА_1 під час відтворення обстановки та обставин події, де він розповідав, що потерпілий сам напоровся животом на ніж(а.с. 96). В той же час, з висновку додаткової судово-медичної експертизи за №171 вбачається, що виявлене на тілі потерпілого проникаюче поранення грудної клітини могло утворитись саме за обставин викладених ним та свідком ОСОБА_5В при відтворенні обстановки події (а.с. 277).
За результатами перевірки справи колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_6 про відсутність у нього умислу на умисне заподіяння смерті потерпілому, були ретельно перевірені судом першої інстанції та обгрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, так як спростовувалися іншими дослідженими у судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Свої висновки з цього питання суд належним чином мотивував. З цими висновками погоджується і колегія суддів.
Як видно з матеріалів справи, слідчі органи і суд дослідили всі обставини, які могли мати значення для справи. Порушень вимог кримінально - процесуального закону, які тягнуть скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено, як і даних, які б могли свідчити про прояви упередженості щодо ОСОБА_1 з боку слідчих органів чи суду.
З урахуванням наведеного, оцінивши всі докази у сукупності, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про його особу, конкретних обставин справи, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.
Засуджений ОСОБА_1 раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин в стані алкогольного сп'яніння, не працює, характеризується негативно.
З врахуванням зазначеного, даних які характеризують особу ОСОБА_1 його відношення до вчиненого, за відсутності обставин, що пом'якшують покарання, суд і призначив йому відповідне покарання, яке, на думку колегії суддів, є справедливим та достатнім для його виправлення та перевиховання.
Підстави для зміни вироку за мотивами, викладеними в апеляції, відсутні.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України судова колегія, -
Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2009 року щодо нього - без зміни.
Судді: