Справа 1-35/11
Вирок

Іменем України

28 лютого 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Рябих С.В.

підсудного ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3,ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

16.12. 2003 року Комсомольським судом Полтавської області за ч.1 ст.186, ч.2 ст. 154 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим терміном на 2 роки

05.08. 2004 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70,71 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнився 17.10.2006 року по відбуттю строку покарання.

за ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудний вчинив ряд умисних тяжких злочинів проти власності за таких обставин

12 липня 2009 року в період часу з 17-00 год. до 21-30 год., ОСОБА_1, знаходячись в приміщенні адміністративного корпусу стадіону «Юність» в м. Комсомольську, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з жіночої сумки, яка знаходилась в підсобному приміщенні комори для зберігання побутової хімії, таємно, повторно з корисливих спонукань викрав належні потерпілій ОСОБА_6 готівкові кошти в сумі 944 грн.

Викраденим майном ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11 серпня 2009 року, близько 23-00 год. ОСОБА_1, з метою викрадення чужого майна прибув на територію ВАТ «ПГЗК», де через відчинену кватирку проник до підсобного приміщення збагачувальної фабрики ВАТ «ПГЗК», звідки таємно, повторно, з корисливих спонукань з жіночої сумки викрав мобільний телефон марки «НОКІА 6131» вартістю 798 грн. із сім-картою оператора «Київстар» та акумуляторною батареєю, внаслідок чого завдав потерпілій ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 1053 грн

Викраденим майном ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13 листопада 2009 року в період часу з 22-00 год. до 22-20 год., ОСОБА_1, знаходячись в загальному коридорі будинку №17/10 по вул. Леніна в м. Комсомольську, скориставшись відсутністю власника майна потерпілого ОСОБА_4, шляхом вільного доступу, від вхідних дверей квартири №7 викрав належну йому сумку з його особистим майном: двома мобільними телефонами моделі «НОКІА» з флеш- та сім- картами і грошовими коштами на їх рахунках, гаманцем з готівкою в сумі 500 грн. та іншим особистим майном, внаслідок чого завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3 317 грн.

Викраденим майном ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 лютого 2010 року, в період часу з 16-00 год. до 16-45 год. ОСОБА_1, з метою викрадення чужого майна прибув на територію ВАТ «ПГЗК», де, зайшовши в приміщення роздягальні душової ДФ ВАТ «ПГЗК», шляхом вільного доступу, із шухляди для змінного одягу таємно викрав два мобільні телефони моделі «SIEMENS» і «SAMSUNG Е 900» із сім- картами і грошовими коштами на їх рахунках, внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1279 грн.

Викраденим майном ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.

Свою вину по епізодам викрадення майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підсудний визнав повністю. Не заперечуючи по суті своєї причетності до вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_4, не визнав обєм викраденого майна, а по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_3 заперечив власну причетність, пояснивши свої первинні показання на досудовому слідстві та явку з повинною тиском з боку працівників міліції.

Суд, дослідивши представлені по справі докази, вважає, що вина підсудного у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується такими доказами в їх сукупності по епізодам відповідно:

По епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_6

Підсудний свою вину визнав повністю, і підтвердив, що за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, з метою викрадення майна, шляхом вільного доступу, з жіночої сумки, яка знаходилась в підсобному приміщенні адміністративного корпусу стадіону «Юність»

викрав готівкові кошти в сумі 944 грн., які витратив на власні потреби.

Як вбачається із змісту оголошених в судовому засіданні показань потерпілої ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 125) крадіжку готівки з її сумки було вчинено 12 липня 2009 року шляхом вільного доступу, оскільки двері в підсобне приміщення, де вона зберігалась, ніколи не зачинялись. Сума викраденої готівки визначена потерпілою розміром 944 грн.

По епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_3.

Підсудний вину не визнав, заперечив власну причетність до вчиненого злочину, суду показав, що первинні визнавальні показання на досудовому слідстві надав під тиском з боку працівників міліції.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 підтвердила суду, що крадіжку її особистого майна було вчинено ввечері 11 серпня 2009 року шляхом проникнення до приміщення через відкриту кватирку, що підтверджено в матеріалах справи протоколом огляду місця події (т.1 а.с. 78).

Як вбачається із змісту явки з повинною (а.с. 96), наданою ОСОБА_1 на досудовому слідстві за згаданим злочинним епізодом, на початку серпня 2009 року, він, перебуваючи на території ГЗК, проник до підсобного приміщення збагачувальної фабрики, де з сумки викрав мобільний телефон та гроші. Телефон продав своєму знайомому ОСОБА_7, а гроші витратив на власні потреби.

Факт продажу йому підсудним телефону марки «НОКІА 6131» підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 Він же на стадії досудового слідства під час проведення впізнання (т.1 а.с. 273) в ОСОБА_8 впізнав хлопця, який продав йому телефон. ОСОБА_7 також підтвердив суду, що телефон згодом продав своїй знайомій ОСОБА_9, у якої він був вилучений працівниками міліції на стадії досудового слідства, що підтверджено в матеріалах справи відповідними протоколами вилучення та огляду телефону ( т.1 а.с. 82).

За висновком товарознавчої експертизи вартість телефону марки «НОКІА 6131» з врахуванням % зносу становить 798 грн. (т.1 а.с. 91).

По епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_4

Підсудний не заперечуючи своєї причетності до вчиненого, не визнав викрадення 500 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив суду факт вчиненої крадіжки його майна за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку. Виявивши крадіжку, з телефону тещі одразу зателефонував на власний номер, і почувши дзвоник на сходах загального коридору побіг на звук. Телефон лежав на сходах, вочевидь, за поясненням потерпілого, крадіжник не зміг відключити звуковий сигнал, і залишив телефон. Викликавши міліцію, він /потерпілий/ одразу вибіг на вулицю, сподіваючись затримати злочинця, де в калюжі, неподалік від підїзду, знайшов свою сумку, з якої зникли готівкові кошти в сумі 500 грн. однією купюрою та мобільний телефон марки НОКІА 6500.

Під час досудового слідства згаданий телефон був виданий потерпілим працівникам міліції ( т.1 а.с. 186-187). За поясненням потерпілого телефон був повернутий йому безпосередньо самим ОСОБА_1 03 грудня 2009 року під час ініційованої підсудним зустрічі.

За висновком товарознавчої експертизи вартість телефону марки «НОКІА 6500» з врахуванням % зносу становить 1000 грн. (т.1 а.с. 192).

По епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_5

Свою вину в предявленому за цим епізодом обвинуваченні підсудний визнав повністю.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив суду, що крадіжку його особистого майна було вчинено 18 лютого 2010 року шляхом вільного доступу до роздягальні ЗФ ВАТ ПГЗК, що підтверджено в матеріалах справи протоколом огляду місця події (т.1 а.с. 211 - 214).

Як вбачається із змісту явки з повинною (т.1 а.с. 218), наданою ОСОБА_1 на досудовому слідстві за згаданим злочинним епізодом, наприкінці лютого 2010 року, він, перебуваючи на території ГЗК, шляхом вільного доступу зайшов до роздягальні фабрики, де із відкритої шухляди для одягу вчинив крадіжку. Один з телефонів продав незнайомому хлопцю за 200 грн.

Під час досудового слідства згаданий телефон був вилучений працівникам міліції ( т.1 а.с. 221) у гр. ОСОБА_10, який підтвердив факт продажу йому підсудним телефону марки «Самсунг Е900». Він же на стадії досудового слідства під час проведення впізнання (т.1 а.с. 277-278) в ОСОБА_8 впізнав хлопця, який продав йому телефон.

За висновком товарознавчої експертизи вартість телефону з врахуванням % зносу становить 600 грн. (т.1 а.с. 237-239).

Отже, оцінивши всі зібрані по справі докази, вину підсудного в інкримінованих злочинах суд вважає доведеною повністю, а кваліфікацію його дій за ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України вірною, оскільки він повторно вчинив ряд крадіжок чужого майна., по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_3 - крадіжку, повязану з проникненням в приміщення.

Дійшовши висновку про винуватість підсудного у вчиненні інкримінованих злочинів, суд оцінює його показання в частині невизнання своєї вини, як такі, що мають на меті уникнення відповідальності.

Обравши способом захисту заперечення своєї причетності до вчинення інкримінованих злочинів, ОСОБА_1, усвідомлюючи характер доказів по справі, в т.ч. наявність вилучених речових доказів по кожному з предявлених епізодів, в т.ч. по епізоду з ОСОБА_3, вдався до заперечення своїх первинних показань /в т.ч. явки з повинною (т.1 а.с. 96), мотивуючи їх характер тиском з боку працівників міліції., з приводу чого він, вже під час судового слідства звернувся із відповідною скаргою до прокуратури, за фактом якої було проведено перевірку з прийняттям рішення про відсутність в діях працівників міліції підстав для порушення кримінальної справи (т.2 а.с. 40-62).

Отже, відсутність відвертості підсудного перед судом, невизнання ним своєї вини по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_3 та чисельні спроби у будь-який спосіб піддати сумніву докази, що обєктивно підтверджують факти здійснених ним крадіжок майна, на думку суду є переконливим свідченням його бажання уникнути відповідальності за ряд умисних, і насамперед тяжкого злочину проти власності.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що один із скоєних ОСОБА_1 злочинів е тяжким.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

За висновком ЛКК ОСОБА_1 практично здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. Проживає в родині з батьками, не працює, постійного джерела доходу не має. Протягом 2008-2009 років неодноразово притягався до адміністративної відповідальності (т.1 а..с. 323-324)

Отже вирішуючи питання щодо міри покарання та необхідності її відбуття, приймаючи до уваги дані про особу підсудного, який вчинив ряд умисних злочинів проти власності через 2,6 роки після звільнення від покарання за попереднім вироком, що є свідченням його небажання стати на шлях виправлення, з врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_1 повинен лише в умовах ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілими позовів (а.с. 337,340,344), суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна (далі Постанова) при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілим ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість втраченого майна по справі встановлена органами досудового слідства, і ніким з учасників процесу не оспорюється. Отже, з врахуванням вартості частково повернутого потерпілим майна та характеру доказів, наданих потерпілими на підтвердження розміру збитків, понесених ними в звязку з відновленням втраченого майна, заявлені ними позови підлягають частковому задоволенню.

Покладаючи на підсудного обовязок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

На користь потерпілого ОСОБА_4 з засудженого підлягають стягненню судові витрати, понесені потерпілим при оплаті товарознавчої експертизи (а.с. 345).

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до положень ст. 81 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323,324,328 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_1 призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому залишити попередній тримання під вартою. Строк покарання відраховувати з 23 березня 2010 року.

Цивільні позови потерпілих задовольнити частково:

Стягнути з засудженого на користь ОСОБА_3 завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 255 грн., на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 647 грн., на користь ОСОБА_4 відповідно завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 535 грн. грн. та судові витрати в сумі 78 грн.

Речові докази по справі залишити потерпілим, як їм належні.

На вирок суду протягом 15 днів з моменту його проголошення, засудженим в той же строк з часу вручення його копії може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_11

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В.Окунь