АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1647/15 Справа № 201/4358/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
обвинуваченої - ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року.
Цим вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Краснограда Харківської області, громадянка України, із вищою освітою, одружена, має трьох неповнолітніх дітей, працююча економістом КП «Південукргеологія», раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджена за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати по проведенню експертизи, 393 гривень 12 копійок.
ОСОБА_9 визнана винною у тому, що 07 листопада 2014 року, об 11 годині 22 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем «Mazda-6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , рухалася заднім ходом по дворовому проїзду вул. Чернишевського з боку пр. Гагаріна у напрямку вул. Жуковського у м. Дніпропетровську.
Під час руху ОСОБА_9 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, а саме, вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не впевнилася у тому, що своїм маневром не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, продовжуючи рух заднім ходом, в районі будинку АДРЕСА_2 допустила наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка рухалася у попутному з нею напрямку ззаду в межах смуги руху автомобіля під її керуванням.
В наслідок дорожньо-транспортної події потерпілій ОСОБА_11 були заподіяні множинні тілесні ушкодження.
Смерть ОСОБА_11 настала 08 листопада 2014 року об 10 годині 00 хвилин від сполученої тупої травми тіла, яка у своєму перебігу ускладнилася шоком, який явився безпосередньою причиною смерті.
Невиконання ОСОБА_9 п.10.9 Правил дорожнього руху України перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
В апеляції адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок, застосувавши положення ст.75 КК України, призначивши обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вказує на те, що обвинувачена повністю визнала вину у скоєному, щиро розкаялася, добровільно відшкодувала заподіяну шкоду, злочин скоїла вперше, необережний, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягалася, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, є багатодітною матір`ю, має батьків інвалідів, які постійно потребують лікування та догляду.
Заслухавши доповідача, адвоката та обвинувачену, які підтримали апеляцію, потерпілого і прокурора, які просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляції, колегія вважає апеляцію такою, що підлягає задоволенню.
Висновки суду про винність ОСОБА_9 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, при викладених у вироку обставинах, кваліфікація її дій не оскаржуються.
Покарання призначене ОСОБА_9 у виді реального позбавлення волі, на думку колегії, є надто суворим.
Суд обґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щиросердне розкаяння обвинуваченої та добровільне відшкодування нею завданих збитків.
Обставин, обтяжуючих покарання, суд не знайшов.
Вказав суд і на дані про особу обвинуваченої те, що вона не судима, заміжня, має трьох неповнолітніх дітей 2003, 2007 та 2009 року народження, займає посаду економіста КП «Південукргеологія», на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
При цьому суд не обґрунтовано не прийняв до уваги доводи про знаходження у обвинуваченої на утриманні її батьків інвалідів.
Як вбачається з матеріалів, батько обвинуваченої ОСОБА_12 є інвалідом 2 ї групи, а мати ОСОБА_13 інвалідом 1-ї групи, яка потребує постійного стороннього нагляду (а.с.103-104).
Згідно акту обстеження ОСОБА_9 більш ніж 10 років і по теперішній час здійснює догляд за хворою матір`ю, разом з якою проживає її чоловік ОСОБА_12 інвалід 2-ї групи (опорно-рухового апарату) (а.с.102).
Таким чином, даний факт знайшов підтвердження.
Крім того, суд не врахував того, що чоловік обвинуваченої - ОСОБА_10 працює у м. Києві, тобто позбавлений можливості постійно знаходитися з родиною (а.с.101), а троє їх дітей постійно проживають з обвинуваченою та виховуються нею.
Не врахував суд і того, що ОСОБА_9 одразу ж після ДТП намагалася надати допомогу потерпілій, супроводжувала її у лікарню, оплачувала лікування.
За таких обставин, з урахуванням того, що кримінальне правопорушення хоча і відноситься до категорії тяжких, скоєне з необережності, з урахуванням вищенаведених даних, пом`якшуючих покарання, ставлення обвинуваченої до скоєного, даних про особу ОСОБА_9 та про її сімейне становище, колегія вважає можливим застосувати до неї положення ст.75 КК України, оскільки її виправлення можливе без позбавлення волі, але в умовах контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї обов`язків.
У зв`язку із викладеним, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року відносно ОСОБА_9 , в частині призначення основного покарання, - змінити.
Вважати ОСОБА_9 засудженою за ч.2 ст.286 КК України до 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного їй основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
У решті частини вказаний вирок залишити без змін.
Судді: