АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

8 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 21 січня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 21.01.2016 р. відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Подільського Управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_10 , в кримінальному провадженні, внесеному 29.08.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0006213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що слідчим не надано достатніх доказів про наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, на підставі чого клопотання задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 21.01.2016 р. по справі №758/655/16-к про відмову в задоволенні клопотання слідчого Подільського управління поліції ГУ НП в м. Києві про арешт майна в кримінальному провадженні №0006213. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Подільського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0006213 від 29.08.2015 р.

В обгрунтування своїх вимог вказує, щов матеріалах кримінального провадження містяться докази належності зазначеного в протоколі обшуку від 15.01.2016 року майна потерпілому, зокрема, видаткові накладні, квитанції про сплату, які містять належні реквізити ОСОБА_6 та осіб продавців цього майна. Звертає увагу, що під час обшуку було встановлено наявність зовнішніх пошкоджень цього майна, а саме знищені інвентарні, серійні номери, дані про виробника та модель обладнання, що відображено в протоколі обшуку від 15 січня 2016 р., що само по собі вже є доказом існування ризиків, передбачених статтею 170 КПК України (пошкодження, псування майна). На підставі чого зазначає, що слідчий суддя порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, якою визначені завдання арешту майна у кримінальному провадженні: запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна.

Таким чином захисник вважає, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно є єдиним способом забезпечення його схоронності та збереження і крім цього є належним і співмірним засобом забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 173 КПК України і забезпечення майбутнього цивільного позову про витребування такого майна з володіння правопорушників.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив про її задоволення, думку прокурора, який не заперечував проти апеляційної скарги та просив про її задоволення, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0006213 від 29.08.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно з договором оренди від 01.04.2014 р. та актом приймання-передачі до договору оренди від 01.04.2014 р. ФОП « ОСОБА_6 » передав орендарю ТОВ «Бебко-Авто» в особі директора ОСОБА_11 рухоме майно на суму 776 368, 30 грн. для здійснення господарської діяльності, терміном до 27.08.2015 включно.

Також згідно договору купівлі-продажу товарів від 17.08.2015 р. та акту прийому-передачі обладнання до договору купівлі-продажу від 17.08.2015 р., який складено 28.08.2015 р. встановлено, що ТОВ «Бебко-авто» в особі директора ОСОБА_12 продав товар на суму 187 854,00 грн. ОСОБА_6 .

Надалі встановлено, що ТОВ «Бебко-Авто» є орендарем нежитлових приміщень площею 1733,80 кв.м., а саме автосервісом, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 40-Г, 1-2 поверх літера «К», власником яких є ПАТ «Київський дослідно-експериментальний механічний завод» на підставі договору оренди від 10.10.2012 р. №270, укладеного з ПАТ «КДЕМЗ» до 31.08.2015 р., та вказане майно, яке згідно договору оренди приймав у ОСОБА_6 зберігає за даною адресою для здійснення господарської діяльності. Згідно до договорів оренди та додаткових угод до них, ОСОБА_6 передав в оренду ТОВ «Бебко-Авто» спірне майно за вказану суму, яке знаходиться за вказаною адресою. 25.08.2015 р. ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням терміну вищевказаного договору оренди, укладає договір оренди спірного майна з ТОВ «Кайф-Авто», та згідно п. п. 1.1, 5.1, 6.2.1 договору оренди, ОСОБА_6 зобов`язаний передати спірне рухоме майно ТОВ «Кайф-Авто» по 29.08.2015 р. за актом прийому-передачі. 28.08.2015 р. ОСОБА_6 будучи в місті Києві, з метою організації перевезення спірного рухомого майна з м. Києва до м. Херсона для передачі майна новому орендарю - ТОВ «Кайф-Авто», під час спроби ОСОБА_6 забрати дане майно з території ПАТ «КДЕМЗ», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 40-Г, 1-2 поверх, літера «К», посадові особи ПАТ «КДЕМЗ» не допустили ОСОБА_6 до приміщень автосервісу, в яких це майно зберігається. У зв`язку зі створеними перешкодами ПАТ «КДЕМЗ» у доступі до належного йому майна, ОСОБА_6 був вимушений залишити дане майно в орендованому ТОВ «Бебко-Авто» у ПАТ «КДЕМЗ» приміщенні автосервісу за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 40-Г, з приводу чого складено акт опису майна від 28.08.2015.

На підставі обшуку від 15.01.2016 року за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе) 40-Г, 1-2 поверх, літера «К», органом досудового розслідування тимчасово вилучено майно та з метою його збереження, запобігання пошкодження чи продажу слідчий Подільського Управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на дане майно.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. 170 КПК України та вказав, що відсутні законні правові підстави для арешту вказаного у клопотанні майна.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Також, як випливає з положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження свідчать про те, що майно, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: є предметом кримінального правопорушення, його доказом та може слугувати для забезпечення цивільного позову, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі чого посилання слідчого судді на те, що не надано достатніх доказів про наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України є безпідставним, оскільки органом досудового розслідування надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою забезпечення цивільного позову, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.

Отже, є слушними вказівки захисника щодо того, що слідчий суддя при винесені ухвали про відмову у задоволені клопотання слідчого порушив вимоги статті 170 КПК України. На підставі чого висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам кримінального провадження так і вимогам КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 21.01.2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Подільського Управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_10 , в кримінальному провадженні, внесеному 29.08.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0006213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Подільського Управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_10 , в кримінальному провадженні, внесеному 29.08.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0006213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене в ході проведення обшуку від 15.01.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- стійка 001;

- стійка 002;

- дерев`яні столи у кількості чотири штуки - 1) 003, 2) 004, 3) 005, 4) 006;

- кондиціонер V11-035 HRWI, поставлено маркування - 007;

- ворота - 008, ворота - 009;

- предмет ззовні схожий на насос ВД К-12 KRANZLE з позначкою V00312;

- система опалення в кількості 8 вентиляторів та 4 котлів поставлено маркування - 010;

- 8 підйомників: AV Technologyз надписом 00280 (без серійного номеру); AV Technology з надписом 00271 (без серійного номеру); Nusbaum(SPL 35007400) 3500 кг., з надписом 00232; Nusbaum D-77694 KEHL (2,30 сл.) 3000 кг., серійний номер 161480; Nusbaum 3000 кг (серійний номер 161478); Nusbaum 3000 кг (серійний номер 161471); Nusbaum 3000 кг (серійний номер 161470);Nusbaum з надписом 0029 без серійного номеру (виявлено відсутність таблички з серійним номером);
- стенд розвалу сходження Nusbaum 3,500 кг (серійний номер 160466);

- станок балансувальний Sicam SBM 125, з надписом 00340, без серійного номеру;
- станок шино монтажний Sicam Calibri В1 512 з надписом 00341;
- компресор №478038, 2014р. V 500 L;
- підйомник моделі ОМЕ 101 №177;

- стенд рихтувальний без будь-яких знаків, якому в подальшому поставлено маркування №011.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали Апеляційного суду м. Києва покласти на прокурора відділу Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_13 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 к у р е н к о