Справа № 740/2085/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/619/2015
Категорія - 186ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження №001039 внесеного до ЄРДР 04 серпня 2014 року за апеляційною скаргою старшого прокурора Ніжинської міжрайонної прокуратури на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 червня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ніжина, Чернігівської області, українця, громадянина України, учня ДНЗ «Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області», раніше судимого: 10.10.2014 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ст.309 ч.1, ч.2 ст.70 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

визнаного винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

В силу ст.ст.75, 104 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду від 10.10.2014 року відносно ОСОБА_6 ухвалено виконувати самостійно.

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Русанів Броварського району

Київської області, громадянина України, маючого повну

середню освіту, раніше не судимого, працюючого в ТОВ

«Фоззі-Фуд» на посаді вантажника розподільчого центру,

зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_3 ,

визнано винним по ст.186 ч.2 КК України і призначено покарання по ст.186 ч.2; 69 КК України 2(два) роки позбавлення волі..

В силу ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням встановивши іспитовий строк 1(один) рік.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави витрати по проведенню експертизи в сумі 147 (сто сорок сім) грн. 42 коп.

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 .

Колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

Судом першої інстанції встановлено, що 04 серпня 2014 року близько 01 год. ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , рухаючись на велосипедах по вул. Жовтневій с. Талалаївка Ніжинського району, помітили ОСОБА_11 , який йшов попереду них.

Маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та доводячи свої злочинні наміри до кінця, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вступивши між собою у злочинну змову, залишивши велосипеди в стороні, наздогнали ОСОБА_11 , при цьому в подальшому відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, яке було виражене в тому, що ОСОБА_6 завдав удару ногою в область ніг ОСОБА_11 , від чого останній впав на землю, в той час ОСОБА_7 завдав удару ногою в область спини лежачому ОСОБА_11 , а далі ОСОБА_6 став тримати ОСОБА_11 за руки, а ОСОБА_7 тим часом перевіряти вміст кишень потерпілого, після чого спільними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи у ОСОБА_11 його мобільним телефоном марки «Nokia Lumia-610 RM-835», вартістю 773 грн. 32 коп. та утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, спричинивши ОСОБА_11 матеріальної шкоди.

Не погоджуючись з даним вироком, прокурором подано апеляційну скаргу в якій прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 , та постановити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст.186 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не врахував вимоги ч.4 ст.70 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 мав керуватися положеннями ч.4 ст.70 КК України, згідно якої, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність задоволення апеляційної скарги, захисника, законного представника неповнолітнього обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_6 , які вважали, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання щодо ОСОБА_6 та в частині стягнення судових витрат.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно з ч.4 ст.409 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для скасування або зміни судового рішення суд апеляційної інстанції в даному провадженні має керуватися ст.413 КПК України, згідно якої підставами для скасування вироку є незастосування судом закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 04 серпня 2014 року близько 01 години, рухаючись по вул.. Жовтневій в с. Талалаївка Ніжинського району, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та доводячи свої злочинні наміри до кінця, вступивши між собою у злочинну змову, наздогнали ОСОБА_11 , відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи у ОСОБА_11 його мобільним телефоном марки «Nokia Lumia-610 RM-835», вартістю 773 грн. 32 коп. та утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, спричинивши ОСОБА_11 матеріальної шкоди.

Дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ст. 186 ч. 2 КК України як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.

Що стосується міри покарання яку призначив суд обвинуваченому ОСОБА_6 , то вона не відповідає вимогам закону, оскільки за попереднім вироком ОСОБА_6 був засуджений до покарання з застосуванням ст. 75,104 КК України і за даним вироком суд першої інстанції також призначив обвинуваченому покарання з застосуванням ст. ст. 75,104 КК України, тому призначаючи покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України суд зобов`язаний був призначити одне покарання.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку, згідно ч.2 ст.420 КПК України.

Остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року та покарання за оскаржуваним вироком.

Крім того місцевий суд в порушення вимог закону стягнув з обвинувачених судові витрати не в дольовому порядку, а в солідарному, що є порушенням вимог цивільного законодавства, тому апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених судові витрати в рівних долях по 73 грн. 71коп. з кожного обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та стягнення судових витрат.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

Стягнути з ОСОБА_6 73 /сімдесят три/ грн.. 71коп судових витрат на користь держави.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

На вирок суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3