Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддів:ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року в кримінальному провадженні № 0000304 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК,
у с т а н о в и в:
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій засудженого за ч. 3 ст. 185 КК, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, указує, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо процесуальних витрат, а суд в порядку апеляційної процедури не виправив цієї помилки, що є, на його думку, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 квітня 2015 року, залишеним апеляційним судом без зміни, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги та витребування матеріалів кримінального провадження, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація діяння за ч. 3 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
З матеріалів провадження за скаргою вбачається, що суд першої інстанції в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 при постановленні вироку не прийняв рішення щодо процесуальних витрат.
Розглядаючи подану прокурором на цей вирок апеляційну скаргу, у якій порушувалося питання про зміну вироку суду та стягнення з ОСОБА_4 на користь держави процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів на загальну суму 1473,42 грн, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що це питання може бути вирішено в порядку виконання вироку.
Отже, посилання прокурора в касаційній скарзі на невирішення питання про відшкодування процесуальних витрат не є підставою для скасування судових рішень судом касаційної інстанції, оскільки це не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і, крім того, відповідно до ст. 537 КПК ці питання може бути вирішено судом під час виконання вироку, оскільки в порядку, передбаченому цим розділом, не підлягають розгляду лише питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироку в частині кваліфікації злочину, призначення покарання, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі суду апеляційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду не суперечить вимогам процесуального закону, а в касаційній скарзі прокурора відсутні достатні та переконливі доводи, які би спростовували висновки апеляційного суду.
З огляду на викладене обґрунтування касаційної скарги не містить аргументів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає. А тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3