Справа№1-199/10
Провадження №1-199
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі

головуючого судді: Шипов І. М.

при секретарі Крохмальна Л.В.

адвокаті ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, росіянина, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, інваліда 2 групи, розлученого, не судимого в силу ст..89 КК України,

обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

Встановив:

13.05.2010 року, в денний час, ОСОБА_2, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин завдав ОСОБА_3 удар дверима по кисті лівої руки, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій кисті, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 в предявленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України винним себе не визнав та показав, що потерпіла являється його колишньою дружиною, відносини між ними неприязні, постійно виникають конфлікти та сварки. Тривалий час вони проживають окремо, але разом опікають їх спільну дитину, яка являється інвалідом 2 групи. Їх донька має у власності частину квартири, в якій проживає він. ОСОБА_3, як опікун, приходить до його квартири, щоб перевірити власність доньки. 13.05.2010 року вона в черговий раз прийшла до квартири АДРЕСА_1 та стала вимагати пустити її до квартири. Він вважає, що ОСОБА_3 не має права входити до квартири тому він її не пустив до середини, при цьому ніяких ударів дверима по руці їй не наносив. Цивільний позов не визнає, оскільки не визнає своєї вини.

Таку поведінку підсудного суд оцінює критично, як природну захисну реакцію на предявлене обвинувачення з метою уникнути покарання за вчинений злочин, заплутати суд та перешкодити встановленню істині у справі. Крім того покази підсудного не відповідають дійсності, обставинам справи, характеру скоєного злочину, повністю спростовуються показами потерпілої, свідків та матеріалами справи, а саме:

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що підсудний являється її колишнім чоловіком, з яким вона тривалий час проживає окремо. Відносини між ними неприязні, часто виникають конфлікти. 13.05.2010 року вона прийшла до підсудного додому, щоб забрати одяг та речі їх спільної доньки, однак Андрєєв не пускав її до квартири. Коли вона стояла біля дверей, то він схопив її за руку, на яку вона опиралась, та потягнув її до середини будинку, вона пручалась та стала виривати руку. В цей час він став закривати двері та ними вдарив її по кисті лівої руки. Вона закричала і відразу Андрєєв відкрив двері. В результаті отриманих тілесних ушкоджень вона лікувалась. Цивільний позов підтримала та доповнила, просила стягнути з підсудного на її користь матеріальну шкоду в сумі 1003 грн. 67 коп., та 10000 моральної шкоди. Вважає, що підсудний повинен бути покараний суворо по закону.

Свідок ОСОБА_4 показав, що він особисто не бачив моменту заподіяння будь яких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 ОСОБА_3. Він тільки був присутнім при сварці між ними. Сварки між ОСОБА_3 відбуваються постійно.

Аналогічні покази по справі дав свідок ОСОБА_5

Суд вважає, що вина ОСОБА_2 в завданні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи:

- заявою потерпілої ОСОБА_3, в якій вона просить вжити заходів до ОСОБА_2, який 13.05.2010 року не пускав її до квартири та намагався заподіяти їй тілесні ушкодження (а.с.81-82),

- заявою ОСОБА_2, в якій він просить вжити заходів до ОСОБА_3, яка 13.05.2010 року намагалась увірватись в його квартиру, а він перешкоджав їй увійти, та тільки на протязі проходження тривалого часу йому вдалось закрити двері (а.с.83),

Дана обставина, на думку суду, підтверджує намагання підсудного не пустити до квартири ОСОБА_3 та закрити при цьому вхідні двері, та підтверджує обставини, вказані ОСОБА_3, про отримання тілесного ушкодження саме за допомогою вхідних дверей, під час їх закриття. та потрапляння її руки між дверима, та коробкою вхідних дверей.

- постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.06.2010 року, з якої вбачається, що в ході перевірки було встановлено, що 13.05.2010 року між ОСОБА_3 відбувся конфлікт та сварка (а.с.99),

- висновком судово-медичної експертизи №1451 від 10.09.2010 року, згідно якої у ОСОБА_3 мались тілесні ушкодження у вигляді синця лівої кисті, котре виникло від дії тупого, твердого предмету, в тому числі від нанесення удару дверима, рукою, ногою, могло утворитись 13.05.2010 року і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Утворення його при падінні з висоти власного зросту, з послідуючим ударом об виступаючі предмети, є малоймовірним (а.с.124-125)

Аналізуючи викладені докази суд приходить до висновку, що умисні дії підсудного, які виразились в заподіянні ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, підлягають кваліфікації за ст. 125 ч.1 КК України.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки в судове засідання нею не надано жодного доказу про понесені нею витрати на лікування, а надані копії квитанцій ніяким чином не повязані з призначеним їй лікуванням від отриманого тілесного пошкодження. Стосовно моральної шкоди, то суд вважає, що потерпілій вона завдана, але її сума в розмірі 10000 грн. належним чином не обґрунтована, докази завдання шкоди саме в такому розмірі не надані, на думку суду, з урахуванням всіх обставин даної справи, з підсудного на користь потерпілої слід стягнути 100 грн. моральної шкоди, оскільки моральна шкода не може слугувати для збагачення.

Обставини, що помякшують покарання підсудного суд визнає те, що він являється особою похилого віку, інвалідом 2 групи, а обставин, що обтяжують його покарання, в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання ОСОБА_2 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його цивільно-правові наслідки, обставини за яких вчинено злочин, поведінку потерпілої, особу підсудного, який за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, не судимий в силу ст..89 КК України, являється інвалідом 2 групи, особою похилого віку, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно призначити покарання у вигляді мінімального штрафу, який стягнути на користь держави.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

Засудив:

ОСОБА_2 визнати винним та призначити покарання по ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу в сумі 510 (пятсот десять) грн., який стягнути на користь держави.

Міру запобіжного заходу до набрання вироку законної сили підсудному ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 100 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Шипов