Провадження №1-кп/485/151/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, раніше судимого 23 лютого 2015 року Суворовським районним судом м.Херсона за ч.1 ст.185 КК України до кримінального покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,
сторони кримінального провадження:

сторона обвинувачення - прокурор прокуратури Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_4 ,

потерпіла - ОСОБА_5 ,

сторона захисту - обвинувачений ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_6 ,

встановив:
22 вересня 2015 року, в с.Михайлівка Снігурівського району Миколаївської області, в денний час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 за місцем свого тимчасового перебування, на території домоволодіння по АДРЕСА_2 затримав корову, на якій вуздечка та мотузка вказували на належність іншій особі. У порушення вимог ст.340 Цивільного кодексу України, ОСОБА_3 заходи до встановлення власника бездоглядної корови не вжив та про її затримання до міліції або органів місцевого самоврядування не повідомив. Не маючи повноважень на розпорядження вказаним майном, діючи умисно, самовільно, всупереч установленому законом порядку, 23 вересня 2015 року обвинувачений продав корову, розпорядившись вирученими коштами на свій розсуд. Правомірність дій ОСОБА_3 оспорена власницею голови ВРХ ОСОБА_5 , інтересам якої заподіяна значна шкода у розмірі вартості майна на 15000грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин за ст.356 КК України, тобто самовільне, всупреч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам власника.

Належними та допустимими доказами на підтвердження встановлених обставин, суд приймає визнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_3 у ході судового розгляду про те, що дійсно 22 вересня 2015 року в с.Михайлівка Снігурівського району Миколаївської області, де він тимчасово перебував, доглядаючи за господарством у будинку ОСОБА_7 , затримав корову чорної масті з вуздечкою та мотузкою на ній, яка на господарчому дворі їла заготоване ним сіно. Про вказану подію до відділку міліції чи сільської ради не сповіщав. За добу корову продав заготівельнику за 8500грн. у рахунок компенсації втрати корму і власне догляду. Про те, що корова належала саме потерпілій не знав. У подальшому ОСОБА_5 сплатив 1000грн. на відшкодуваня шкоди. Розміру заподіяних збитків і цивільного позову не оспорював.

З показань потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що мала у господарстві корову чорної масті з другим отьолом, яку за вуздечку і на мотузку припинала за селом на випас. 22 вересня 2015 року корова зірвалася і вона не змогла її наздогнати, а потім і знайти. За кілька днів корова додому не повернулася. Тоді ж від мешканців села довідалася, що її заготівельникам продав обвинувачений. Вартість корови оцінила у 15000грн.

Свідок ОСОБА_8 вказав, що потерпіла, яка з ним проживає по сусідству, мала у господарстві корову чорної масті з другим отьолом. У вересні 2015 року ОСОБА_5 поскаржилася, що корова на випасі від неї втекла і додому не повертається. Наступні пошуки були невдалими, поки не з"ясувалося, що її продав заготівельнику мешканець села ОСОБА_3 . Свідок також вказав, що у їх місцевості восени 2015 року коров продають та купують по ціні не менше 1500грн.

З показань свідка ОСОБА_9 суд встановив, що на продаж корову чорної масті з вуздечкою та мотузкою йому запропонував обвинувачений. Корову купив, не знаючи, що вона належить іншій особі.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що її співмешканець ОСОБА_3 наприкінці вересня цього року дійсно затримав корову, яка зайшла на їх господарських двір і поїла сіно. Оскільки ніхто не заявив про належність корови, то обвинувачений за кілька днів її продав, щоб відшкодувати збитки по догляду.

Заяву про притягнення винних осіб до відповідальності по факту зникнення 22 вересня 2015 року в с.Михайлівка належної їй корови потерпіла подала 28 вересня 2015 року.

Як вбачається з протоколу огляду виданої ОСОБА_9 вуздечки, остання складається з ремінця та бряжок і металевого ціпка, мотузки завдовжки 50см. Свідок стверджував, що саме ця вуздечка була на корові, яку він купував у обвинуваченого, чого останній не заперечив у суді.

За довідкою ПОСП "Веселий Кут", датованою 20 жовтня 2015 року вартість корови першого отьолу складає 11800грн., що в межах заявленої вартості голови ВРХ потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого, за ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття і добровільне часткове відшкодування завданого збитку. Обставиною на обтяження покарання, згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів. Суд не визнає обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки як суд встановив, обвинувачений не знав про належність голови ВРХ саме потерпілій.

При вивченні особи винного встановлено, що ОСОБА_3 на час вчинення злочину мав тридцять два роки, не одружений, але проживає у цивільному шлюбі і у сім"ї виховуються двоє малолітніх дітей. ОСОБА_3 не працевлаштований, однак як зазначив, має заробітки від індивідуальної діяльності. За характеристикою від працівника Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області він характеризується негативно. При цьому підстави надання такої характеритики не вказані, до того ж заявлено про перебування ОСОБА_3 під судом, тоді як кримінальне провадження розглянуте Суворівським райсудом м.Херсон у березні 2015 року і обвинувачений відбув призначене покарання у виді штрафу. На обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває.

Призначаючи покарання, суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно до кваліфікації за ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а також мотив вчинення самоправних дій важке матеріальне становище обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд ухвалює про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу у межах санкції статті обвинувачення, визначаючи його необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчиненню нових злочинів.

Суд визнає таким, що знайшов підтвердження цивільний позов потерпілої про відшкодування завданих збитків на суму 15000грн. і ухвалює про його задоволення на підставі ст.1166 ЦК України з вирахуванням розміру часткового відшкодування про що суду надано квитанцію від 25.11.2015 року.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину за ст.356 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п"ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на відшкодування завданих матеріальних збитків 14033,50грн.

Речовий доказ, що зберігаються у камері речових доказів Снігурівського ВП ГУ НП України в Миколаївській області, вуздечку - знищити як таку, що не представляє цінності.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана на ім`я апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий