АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1256/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 645/1640/15 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 9 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, має середню освіту, не працює, не одружений, раніше судимий 14.01.2013 р. Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.З ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:
за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднання невідбутої частини покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2013 року, остаточно покарання ОСОБА_8 визначено 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до вироку ОСОБА_8 24.12.2014 року, приблизно о 07 год. 00 хв., перебуваючи біля кафе «Львівське» що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 171-А, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан на огороджену ним територію, яка примикає до вказаного кафе та є сховищем, призначеним для зберігання предметів інтер*єру кафе, вхід до якого здійснюється через металеву хвіртку, обладнану навісним замком, звідки таємно викрав два тросових зонти, вартістю 802 грн. кожен, два тенти до вищевказаних зонтів, вартістю 707 грн. кожен, та дерев*яний стіл, який входить до комплекту та матеріальної цінності окремо від комплекту не складає. Після чого ОСОБА_8 покинув місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду власнику обладнання кафе - ПАТ «Карлсберг Україна» та суборендарю зазначеного обладнання ФОП ОСОБА_9 на загальну суму 3018, 00 грн.

Спочатку в обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що вважає призначене йому покарання занадто суворим , судом не були достатньо враховані всі пом`якшуючі обставини відповідно до яких він мав право призначити покарання з застосуванням ст.69 КК України(а.с.65) В апеляційній скарзі з доповненнями від 11 та 22 жовтня (а.с.152) обвинувачений змінив свої вимоги і просив вирок районного суду скасувати і призначити по справі новий судовий розгляд або застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2014 році». Апеляційну скаргу обвинувачений мотивував тим , що підготовче судове засідання відбулось за відсутності обвинуваченого та представника потерпілого ПАТ «Карлсберг Україна». Не зважаючи на те, що відповідно до судово-психіатричної експертизи визнано , що ОСОБА_8 страждає легкою розумовою відсталістю , суд не з`ясував чи правильно розуміє обвинувачений зміст обставин , дослідження доказів відносно яких визнано недоцільним , не роз`яснив належним чином наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України та не допитав ОСОБА_8 . Окрім того обвинувачений зазначив, що на його думку захисник неналежним чином здійснював його захист, в зв`язку з чим просив замінити його. Також ОСОБА_8 просив апеляційний суд переглянути кримінальне провадження в повному обсязі, допитати потерпілих та дослідити докази, які не були предметом оцінки суду першої інстанції .

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями і одночасно пояснив , що факт крадіжки він не заперечує; думку захисника , який також підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого; з`ясувавши думку прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист в суді першої інстанції , колегія суддів вважає їх необґрунтованими оскільки захисник ОСОБА_7 приймає участь в справі на підставі доручення Харківського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 20.02.2015р. № 637 виданого на підставі постанови слідчого Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській обл. і його повноваження підтверджені належним чином (а.с.49-50). Оскільки ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи виявляє легку розумову відсталість участь захисника в розгляді кримінального провадження є обов`язковою. Як вбачається з матеріалів провадження захисник належним чином здійснював свої обов`язки , приймав участь у всіх судових засіданнях суду першої інстанції (а.с.18,44,55) . Після ухвалення вироку обвинувачений звертався до районного суду з клопотанням про заміну захисника , яке потім просив залишити без розгляду(а.с.121). Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено у разі: хвороби адвоката; неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору; недотримання ним порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги; виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.
Відповідно до вимог ч.3 ст.54 КПК України відмова від захисника не приймається , якщо його участь є обов`язковою. Враховуючи , що передбачених ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» підстав для заміни захисника за матеріалами справи не встановлено , доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист та заміну захисника є необґрунтованими.

Доводи апелянта стосовно проведення підготовчого судового засідання без його участі та участі потерпілих є необґрунтованими , оскільки відповідно до журналу судового засідання та постанови суду про призначення справи до розгляду від 02.04.2015р. участь в судовому засіданні окрім інших учасників процесу приймала потерпіла ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 (а.с.44-46) Окрім того від представника ПАТ «Карлсберг Україна» та потерпілої ОСОБА_9 маються заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутністю в яких вони зазначають також про свою згоду на розгляд справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України (а.с.43,43а). Таким чином будь-яких порушень кримінального процесуального закону колегія суддів в цій частині не вбачає.

Перевіряючи пояснення апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК України в частині обов`язкового роз`яснення обвинуваченому її змісту та наслідків у вигляді позбавлення права оскарження в апеляційному порядку обставин справи які не оспорювались і щодо яких докази не досліджувались, колегія суддів прослухала звукозапис судового засідання. Як вбачається зі змісту звукозапису , суд першої інстанції в присутності захисника належним чином роз`яснив обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України , переконався у добровільності позиції обвинуваченого , який на час розгляду справи в суді визнавав свою провину в повному обсязі та дав пояснення щодо скоєння злочину. Таким чином будь-яких порушень кримінального процесуального закону колегія суддів в цій частині також не вбачає.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Вказане стосується наданих апеляційному суду письмових доповнень до апеляційної скарги, в яких ОСОБА_8 просив апеляційний суд переглянути кримінальне провадження в повному обсязі, допитати потерпілих та дослідити докази, яки не були предметом оцінки суду першої інстанції .

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про наявність підстав для застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 69 КК України суд, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин , лише у випадку наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Обставиною, що пом`якшує покарання суд першої інстанції визнав лише щире каяття обвинуваченого.(а.с.58) Злочин ОСОБА_8 було вчинено в період іспитового строку встановленого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2013року. Тому підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги на надмірну суворість покарання , колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину ; особу винного та наявність обставини , що пом`якшує покарання.

Суд призначив покарання ближче до мінімальної межі санкції ч.3 ст. 185 КК України, а також застосував принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яким ОСОБА_8 було засуджено до 4 років позбавлення волі.

Призначене судом першої інстанції покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що покарання , призначене судом першої інстанції не можна вважати таким , що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість.

Згідно ст. 12 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 8 квітня 2014 року , дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин 24 грудня 2014 року , тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію в 2014 році», дія цього закону на нього не поширюється в зв`язку з чим клопотання про застосування акта амністії задоволенню не підлягає .
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення , а вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 9 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -