АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11-сс/790/1387/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: ст. 194 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2014 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за матеріалами кримінального провадження № 0000201 від 09.08.2013 року на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а:

26.09.2014 року до Київського районного суду м. Харкова разом із клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області майора юстиції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором прокуратури Харківської області юристом 1-го класу ОСОБА_10 , в якому слідчий просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО Управління ДПС України в Харківській області до підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, який перебуває у цивільному шлюбі та має вагітну дружину і неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватного підприємця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого: АДРЕСА_2 .

Також у клопотанні при визначенні розміру застави в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий просив покласти на ОСОБА_8 обов`язки прибувати до слідчого кожного вівторка о 12 год. 00 хвилин за Київським часом; не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого; повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; здати до відповідних органів документи, які дають право на виїзд з України.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу було задоволено і застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО УДДУ з ПВП України в Харківській області в межах досудового розслідування строком на 60 (шістдесят) днів до 11.11.2014 року з визначення суми застави у розмірі 300 (трьохсот ) мінімальних заробітних плат в сумі 365400 ( триста шістдесят п`ять тисяч чотириста) гривень.

Приймаючи таке рішення слідчий судді вважав доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, і неможливість запобігти заявленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З таким рішенням не погодився захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , яка подала апеляційну скаргу і обґрунтовує її тим, що на її думку судом не надано правової оцінки тому, що моментом затримання ОСОБА_8 є 14.10.2014 року близько 10 години, а Харківський обласний центр з надання безоплатної вторинної допомоги повідомлено лише 15.10.2014 року близько 19 години, ні слідчий у своєму клопотанні, ні прокурор у судовому засіданні не довів, а суд не з`ясував можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, судом не наведено підстав, чому він вважає, що заявлені у клопотанні ризики існують, не прийнято до уваги те, що підозрюваний має серцеве захворювання, у нього вагітна дружина та неповнолітня дитина.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді від 16.10.2014 року та постановити ухвалу, якою у задоволені клопотання слідчого відмовити.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника, яка підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ухвали яка оскаржується, ОСОБА_8 підозрюється в тому що, в період з 2009 року по серпень 2014 року ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , добре розуміючи порядок перетину Державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, а також порядок отримання шенгенських віз на території України, як громадян України так і громадян інших держав, спільно з ОСОБА_15 ( ОСОБА_12 ), ОСОБА_14 прийняли рішення організувати систематичне незаконне переміщення осіб через державний кордон України на територію держав Шенгенського договору.

Таким чином, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 створили групу, яка складається з чотирьох громадян України, для готування та систематичного вчинення тяжких злочинів, спрямованих на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усунення перешкод.

ОСОБА_8 здійснюючи сприяння шляхом наданням засобів вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в період з лютого 2013 року по 12.08.2014 року, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, своїми діями сприяв систематичному незаконному переправленню осіб через державний кордон України за наступних обставин:

На початку лютого 2013 року ОСОБА_14 зателефонував на мобільний телефон, що належить ОСОБА_8 з проханням допомогти йому та його товаришу, громадянину України ОСОБА_16 отримати Шенгенські візи для його родичів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , так як в законному порядку зробити це не має можливості і у зв`язку із тим, що ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не являються громадянами України. ОСОБА_8 , порадившись з ОСОБА_13 на вказані обставини відповів згодою та, повідомили, що можуть організувати їх переправлення через державний кордон на територію республіки Польща за грошову винагороду в розмірі 2500 євро з кожної особи. 3 метою організації незаконного переправлення ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 через державний кордон України на територію Республіки Польща з подальшим направленням до Республіки Франція, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 доручили ОСОБА_14 надіслати на електронну пошту скановані копії паспортів вказаних громадян Вірменії, та зробити завірені нотаріально переклади офіційних документів.

В подальшому ОСОБА_14 , діючи умисно на виконання спільного з ОСОБА_13 та ОСОБА_8 злочинного умислу, з корисливих мотивів, перебуваючи у м. Харкові, отримав від ОСОБА_16 паспорт ОСОБА_17 , документи, які засвідчують дату та місце народження ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , відправив на електронну пошту скановані їх копії та зробив нотаріально завірений переклад цих документів за що отримав попередню грошову винагороду від ОСОБА_16 у розмірі 1200 доларів США.

В період з 20 по 22 лютого 2013 року ОСОБА_13 та ОСОБА_8 приїхали до м. Харкова, де біля приміщення ПП «Візовий сервіс центр», що розташований за адресою вул. Червоношкільна набережна 18-а, зустрілись з ОСОБА_17 , маючи при собі заздалегідь підготовлені документи, які містили неправдиві дані, а саме: трудову книжку серії НОМЕР_1 згідно якої ОСОБА_17 наказом №17/09 від 17.03.2009 року прийнята на посаду технолога в ПП «Прайдінвест», яка була заповнена ОСОБА_8 , та запрошення на роботу ООО «HАNDLО-ТЕСН», що розташований в Республіці Польщі, у м. Люблін, вул. Черемхова, 21, в якому голова правління ОСОБА_20 звертається до Консула Республіки Польщі в Україні з проханням надати ОСОБА_17 та її дітям мультивізу. Після цього вони вклеїли фотокартки громадян Вірменії до анкети та разом з ОСОБА_17 подали до ПП «Візовий сервіс центр» для отримання Шенгенських віз, тобто створили умови, що надають можливість незаконного перетину державного кордону України.

Надалі ОСОБА_13 та ОСОБА_8 приблизно 28 лютого 2014 знову приїхали до м. Харкова де зустрілись з ОСОБА_14 . Діючи узгоджено, з корисливих мотивів вони, перебуваючи біля приміщення ПП «Візовий сервіс центр» знову зустрілись з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 запевнили останніх у відсутності будь-яких складнощів щодо отримання віз. Потім ОСОБА_13 та ОСОБА_8 разом з ОСОБА_17 увійшли до приміщення ПП «Візовий сервіс центр», де отримали 3 паспорти на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в яких містились незаконно одержані, тобто отримані за відсутності законних підстав Шенгенські візи, що надають право на перетин державного кордону України.

Того ж дня, ОСОБА_16 у автомобілі, яким користувався ОСОБА_14 передав останньому грошові кошти у сумі 6300 доларів США, які він передав ОСОБА_13 , та того ж дня біля будинку АДРЕСА_3 передав ОСОБА_8 останню частину грошових коштів у сумі 1900 євро.

Крім того, наприкінці липня 2014 року ОСОБА_21 , з яким було встановлено конфіденційне співробітництво на підставі постанови прокурора про проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину - спеціальний слідчий експеримент, здійснив дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_14 з метою отримання Шенгенської візи, що надасть йому можливість незаконного перетину через державний кордон України.

ОСОБА_14 , будучи активним учасником організованої групи, яка здійснювала сприяння у наданні засобів для вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, маючи бажання продовжити здійснення протиправної, злочинної діяльності, зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_13 , який у свою чергу, порадившись з ОСОБА_8 щодо пропозиції ОСОБА_21 , відповів згодою та повідомив, що може організувати переправлення останнього через державний кордон України на територію Республіки Польща за грошову винагороду. Отримавши згоду від ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_21 про надання можливості отримання візи за грошову винагороду у розмірі 6500 гривень.

3 метою організації незаконного переправлення ОСОБА_21 через державний кордон України на територію Республіки Польща ОСОБА_13 та ОСОБА_8 доручили ОСОБА_14 надіслати на електронну пошту скановану копію закордонного паспорту ОСОБА_21 .

ОСОБА_8 діючи умисно, у телефонній розмові звернувся по допомогу у отриманні запрошення на роботу на ім`я ОСОБА_21 до ОСОБА_12 . Останній усвідомлюючи протиправність своїх дій, за грошову винагороду у сумі 450 гривень, а також будучи обізнаним про дійсні наміри ОСОБА_21 отримав запрошення на роботу на ім`я останнього від невстановленої в ході досудового розслідування особи.

31.07.2014 року ОСОБА_14 , діючи умисно на виконання спільного з ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та іншими учасниками організованої групи злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, знаходячись у м. Харкові, отримав від ОСОБА_21 попередню грошову винагороду у розмірі 1000 гривень.

02.08.2014 року ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Львові через невстановлену органом досудового розслідування особу, яка слідувала потягом сполученням Львів-Харків, передали ОСОБА_14 заздалегідь підготовлений ОСОБА_12 документ, який містив неправдиві дані, а саме запрошення на роботу від ОСОБА_22 , що мешкає: АДРЕСА_4 , в якому останній звертається з проханням надати ОСОБА_21 візу з 11.08.2014 до 09.11.2014 для роботи в якості садівника.

ОСОБА_14 , продовжуючи заздалегідь узгоджені дії, після отримання документів, що були підготовлені ОСОБА_12 та передані ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , 04.08.2014 року разом зі ОСОБА_21 подали їх до ПП «Візовий сервіс центр» для отримання Шенгенських віз. Таким чином, ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_23 створили всі необхідні умови, що надали ОСОБА_21 можливість незаконного перетину державного кордону України.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи по заздалегідь розробленій схемі ОСОБА_14 12 серпня 2014 року о 13 годині біля будинку за місцем розташування ПП «Візовий сервіс центр» зустрівся зі ОСОБА_21 , де останній отримав закордонний паспорт, в якому містилась незаконно одержана, тобто отримана за відсутності законних підстав Шенгенська віза, що надає право на перетин державного кордону України.

Того ж дня, ОСОБА_14 отримав від ОСОБА_21 залишок грошових коштів у сумі 5500 гривень, частину яких у розмірі 3000 гривень ОСОБА_14 перерахував на банківську карту, якою користуються ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , а залишок у розмірі 2500 гривень залишив собі. Після цього він був затриманий співробітниками УСБУ в Харківській області.

З вивчених апеляційним судом матеріалів вбачається, що 09.08.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідування внесені дані про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.332 КК України за № 0000201.

29.08.2014 року о 19 годині 02 хвилини повідомлення про підозру ОСОБА_8 разом з повісткою про виклик на 01.09.2014 року листом на замовлення були направлені за місцем мешкання та місцем реєстрації останнього, однак до слідчого відділу ОСОБА_8 не з`явився, причини неявки не повідомив.

24.09.2014 року ОСОБА_8 був оголошений у розшук.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2014 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу до Київського районного суду м. Харкова для розгляду слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Постановою слідчого в особливо важливих справах 1-го слідчого відділу УСБУ в Хакрівській області майора юстиції ОСОБА_9 від 01.10.2014 року досудове розслідування у кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за № 0000201 від 09.08.2013 року зупинено у зв`язку із розшуком підозрюваних осіб.

ОСОБА_8 фактично затриманий 14.10.2014 року о 10 годині в м. Львові, повідомлення про підозру отримав 15.10.2014 року.

15.10.2014 року о 19-30 ОСОБА_8 згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України

16.10.2014 року ОСОБА_8 був допитаний в якості підозрюваного, від дачі показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України

Слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що органом слідства доведена вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_8 . Судом вивчались дані про особу підозрюваного, можливість застування більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за скоєння якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 9 років. Слідчий суддя обґрунтовано вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні слідчого та ухвалі, яка оскаржується вказано, що ОСОБА_8 неодноразово викликався для проведення слідчих дій до СВ УСБУ в Харківській області, а саме на 22.08.2014 року, 25.08.2014 року та на 29.08.2014 року. Однак жодного разу до слідчого відділу він не з`явився. 26.08.2014 року на мобільний телефон яким користується ОСОБА_8 був здійснений телефонний дзвінок. В ході телефонної розмови ОСОБА_8 було нагадано про необхідність явки до слідчого відділу УСБУ в Харківській області для оголошення підозри на 29.08.2014 року о 13.00 годині. ОСОБА_8 відповів згодою та повідомив, що 29.08.2014 року він прибуде до СВ УСБУ в Харківській області. Станом на 13.30 годин 29.08.2014 року мобільний зв`язок з ОСОБА_8 був відсутній у зв`язку з тим, що останній вимкнув свій мобільний телефон. Вказані обставини підтверджується матеріалами справи. Крім того, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , як співучасники зазначених злочинів також неодноразово викликались для проведення слідчих дій до СВ УСБУ в Харківській області, та у телефонній розмові, що відбулась 26.08.2014 року були попереджені про необхідність явки до СВ УСБУ в Харківській області. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повідомили, що 29.08.2014 року прибудуть до м. Харкова для участі у слідчій дії. Однак станом на 15.30 годин 29.08.2014 року їх мобільні телефони також були вимкнені. 29.08.2014 року о 15 годині 10 хвилин до слідчого відділу УСБУ в Харківській області надійшли термінові телеграми від ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , в яких зазначалось, що вони не можуть прибути до слідчого відділу у зв`язку з тим, що на даний час вони знаходяться на обстеженні у м. Трускавець та м. Моршин, яке буде тривати два тижні.

При наявності таких відомостей, відсутності у підозрюваного постійного місця проживання на території, де проводиться досудове розслідування, колегія суддів не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про існування зазначених в судовій ухвалі ризиків, а з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_24 вказаного кримінального правопорушення та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, або не застосування запобіжного заходу взагалі.

Тому апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає. Посилання апелянта на порушення прав підозрюваного при його затриманні підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2014 року про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження № 0000201 від 09.08.2013 року залишити без змін.

Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді