Справа № 135/1446/15-к
Провадження №11-кп/772/96/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.11.2015, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, що має середню базову освіту, непрацюючого, неодруженого, не військовозобов`язаного, що проживає: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого.
Відбуває покарання згідно вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.07.2014 року, яким засуджено за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст.69, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку: 21.01.2012.

Кінець строку: 21.01.2017.

Ухвалою суду в задоволенні клопотання засудженого відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, з позитивного боку себе не зарекомендував, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, порушував правила внутрішнього розпорядку, за що мав чотири дисциплінарних стягнення, застосування яких визнав та не оскаржував їх обґрунтованість, за час відбування покарання характеризується негативно.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.11.2015, винести нову ухвалу, задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки має ряд хронічних захворювань, що прогресують, потребує медичної діагностики із стаціонарним лікуванням, хоче піклуватись про свою хвору матір, а дисциплінарні стягнення не носять злісного характеру та по строку давності не є дійсними.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав свою скаргу та просив звільнити його від покарання в зв`язку з його відбуттям згідно ч.5 ст.72 КК України, адвоката ОСОБА_8 , який підтримав клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання з розрахунку один до двох, думку прокурора про законність рішення суду та безпідставність вимоги засудженого про виконання вимог ч.5 ст.72 КК України судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання.

Відповідно до характеристики адміністрації Ладижинської виправної колонії №39 УДПтС України у Вінницькій області (а.с. 7-8) засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання немає жодного заохочення, та на нього 4 рази було накладено стягнення, в тому числі 1 раз поміщувався в ДІЗО (а.с. 10).
За час утримання характеризувався негативно. На виробництві не працевлаштований, свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи, у взаємодії з іншими засудженими конфліктний, участь у суспільному житті установи та програмах диференційованого виховного впливу не приймає.
За таких обставин суд вірно дійшов висновку, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення та обґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання.

Однак на підставі вимог частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року час попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 до 01.08.2014 року - набрання вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.07.2014 року законної сили, перебував під вартою з 21.01.2012 року - дня затримання, що складає більше двох років та шести місяців, тобто строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

А тому, виходячи з вимог ч.2 ст.404 КПК України, загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, передбачених ч.3 ст.206 КПК України, роз`яснення ВССУ від 11.01.2016, згідно п.4 абз.4 якого, у випадку з`ясування апеляційним судом під час перегляду кримінального провадження наявності підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону), слід застосувати її положення, зазначивши у резолютивній частині судового рішення окремим пунктом про таке зарахування, колегія суддів вважає за необхідне застосувати вимоги ч.5 ст.72 КК України та звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.

Керуючись ч.5 ст.72 КК України, ст. ст.206, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.11.2015, якою йому відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 час попереднього ув`язнення по даній справі в період з 21.01.2012 року по 01.08.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування основного покарання у виді позбавлення волі по вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.07.2014 року у зв`язку з його відбуттям.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4