справа № 208/5695/15-к
№ провадження 1-кп/208/443/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000663 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянину України, маючому загальну середню освіту, не працюючому, розлученому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, суд -

ВСТАНОВИВ:
Згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 лютого 2013 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати (доходів) але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 17 січня 2013 року та до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 15.02.2013 року.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом виплати аліментів, будучи 03.05.2013 попередженим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), діючи умисно, вдався до ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментних платежів.

Так, в період часу з 20.02.2014 по 01.07.2015 ОСОБА_4 ніде офіційно не працював, постійного заробітку не мав, аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не оказував, в службу зайнятості населення м. Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався, зусиль до пошуку роботи не докладав. За вказаний період часу Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_4 нараховано до сплати аліменти у наступному розмірі: за лютий 2014 року - 234,00 грн.; з березня 2014 року по липень 2014 - по 820, 00 грн. щомісячно; з липня 2014 року по січень 2015 року - по 860,00 грн. щомісячно; з січня 2015 року по липень 2015 року -по 879,00 грн. щомісячно. Таким чином до сплати ОСОБА_4 нараховано 13 948 (тринадцять тисяч дев`ятсот сорок вісім тисяч) 00 грн., з яких у квітні 2015 року ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів сплачено 3700 грн., тобто в порушення ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» аліменти виплачувалися несвоєчасно та не в повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 20.02.2014 по 01.07.2015, допустивши заборгованість зі сплати аліментів за 17 місяців, або у твердій грошовій сумі 10248 (десять тисяч двісті сорок вісім) гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю. Вказав, що про стягнення аліментів на користь дочки він знає, він офіційно не працює, але у нього вже ж таки є заробіток, який сплачується, цей заробіток автогонщика, штурмана, автослюсаря, неофіційний. Останні перегони вже закінчилися, він приходить до своєї роботи на віть не в сезон, коли закінчилися перегони, і отримує кошти на своє існування. Його робота це сезона робота, коли є змагання, якщо він займе призове місце, а це перше , друге чи третє місце, тоді у нього є кошти. Взимку перегони не відбуваються. Він може заплатити штраф. Також вказав, що він погоджується з кваліфікацією його дій. Просить справу розглядати в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що аліментів, подарунків, якоїсь матеріальної допомоги від ОСОБА_4 на утримання дочки за вказаний період вона не отримувала. ОСОБА_4 тривалий час ухиляється від сплати аліментів. Заплатив 3700 грн., раніше, лише тоді, коли було порушено кримінальну справу, яку було закрито за примиренням сторін, за своєю адресою не проживає, дитину не бачив.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_4 встановлена та доведена, а дії обвинуваченого слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України - що виразилась у злісному ухиленні від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.. 65 КК України, що стосуються степеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст.. 67 УК України, судом не встановлені.

Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.. 66 КК України, суд враховує повне визнання своєї вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення.

При призначені покарання ОСОБА_4 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості .

Враховуючи викладене, повне визнання вини, ту обставину, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, при цьому має задовільний стан здоров`я, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з обмеженням волі.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1