АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/1278/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/487/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції 19 серпня 2015 року апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 щодо застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджена ОСОБА_6
представник ОВЦ № 79 ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2013 року ОСОБА_6 засуджена за ст.164 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, визначено остаточну міру покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі (а.с.6-7).

10 червня 2015 року на адресу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_6 надійшла заява про її умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання (а.с.1).

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року в задоволенні вищезазначеної заяви було відмовлено (а.с.19).

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на відсутність передбачених законом підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, оскільки засуджена своїм відношенням до праці та поведінкою не довела своє виправлення. Так, засуджена ОСОБА_6 за період відбування покарання в установі характеризується посередньо, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктна, заохочень не має, норми виробітку в повному обсязі не виконує, не приймає активної участі у виховних заходах, які проводяться в установі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджена ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні її заяви про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави, а саме за час перебування в ОВЦ №79 з 26.08.2013 року стягнень не має, з 07.09.2013 року працює робочою у бригаді №49 контрагентського об`єкта «НЗФ». Зазначає, що правил внутрішнього розпорядку дотримується, виконує всі вимоги адміністрації. Після звільнення буде проживати по АДРЕСА_1 . У скоєному злочині розкаюється.

При апеляційному розгляді прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просила колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Засуджена ОСОБА_6 підтримала свою апеляційну скаргу, просила ухвалу суду скасувати та звільнити її від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Представник ОВЦ №79 ОСОБА_9 при апеляційному розгляді просила апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи заяву засудженої ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що остання не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду. При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останньою певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених нею злочинів, поведінку засудженої під час відбування покарання, становлення її на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженої повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відмовляючи у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що засуджена своїм відношенням до праці та поведінкою не довела своє виправлення, що вбачається з характеристики на засуджену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, 11).

Так, ОСОБА_6 за період відбування покарання в установі характеризується посередньо, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктна, норми виробітку в повному обсязі не виконує, не приймає активної участі у виховних заходах, які проводяться в установі, заохочень не має, що підтверджується і довідкою про заохочення та стягнення на засуджену ОСОБА_6 (а.с.10, 12).

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи, даним про особу і поведінку засудженої ОСОБА_6 під час відбування нею призначеного покарання.

Крім того, згідно Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 06.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії, по суті внесеного подання.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ОВЦ №79 просив відмовити у задоволенні заяви засудженої, оскільки ОСОБА_6 не довела своє виправлення, що також вбачається з витягу з протоколу №22 від 29.10.2014 року сумісного засідання спостережної комісії виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області і комісії Орджонікідзевського ВЦ-79 з розгляду матеріалів на умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 (а.с.8).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 є необґрунтованими, та підстав для скасування чи зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4