Справа № 11-648/11 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський О.М.
Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Белени А.В., Партики І.В.,

з участю прокурора Нижника М.Т.,

засудженого ОСОБА_1,

його захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_4 та державного обвинувача на вирок Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2010 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2010 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий

засуджений за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахується 14 жовтня 2009 року з часу його фактичного затримання.

Запобіжний захід взяття під врту залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Питання стягнення судових витрат вирішено відповідно до вимог ст.93 КПК України.

ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 12 жовтня 2009 року, о 13 год. 20 хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), зайшов в приміщення аптеки "Ваша Аптека", що на пл. Кропивницького,2 у м. Львові, де скористався тим, що продавець ОСОБА_6 зайшла в службове приміщення, а також тим, що в приміщенні залу для відвідувачів нікого не було, підійшов до вітрини, де просунув свою руку під скло та відчинив шухляду касового апарату ключем, який залишив продавець. В подальшому ОСОБА_5, продовжуючи свій злочинний умисел, став ногою на стіл вітрини та, перехилившись через скло даної вітрини, відчинив повністю шухляду каси, з якої викрадав гроші. В цей момент продавець ОСОБА_6, почувши звук відчинення касового апарату, направилась до робочого місця, де побачила як ОСОБА_5 викрадає гроші з каси, почала кричати та бігти до нього, однак ОСОБА_5 не реагував на продавця та, продовжуючи свій злочинний умисел, відкрито викрав з касового апарату виручку на загальну суму 1353 гривні. Після чого ОСОБА_5, продовжуючи не реагувати на вимогу ОСОБА_6 зупинитись та припинити протиправні дії, втік з місця події, викрадені гроші в подальшому витратив на власні потреби.

Захисник засудженого ОСОБА_3 подала апеляцію, в якій просить вирок яким засуджено ОСОБА_5 скасувати, а справу направити прокурору на додаткове розслідування. Свої вимоги мотивує тим, що злочинні дії її підзахисного підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Незважаючи на те, що докази здобуті органами досудового слідства з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, суд першої інстанції поклав їх в основу обвинувального вироку, чим грубо порушив вимоги ст.323 КПК України. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд умисно не взяв до уваги відсутність у справі речового доказу, а саме відеозапису, з якого видно, що під час крадіжки касира не було, аж коли ОСОБА_5 покинув аптеку видно касира. В судовому засіданні касир ОСОБА_6 не була допитана, хоча є фактично єдиним свідком. Таким чином в судовому засіданні не здобуто доказів підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На вирок подав апеляцію і засуджений, де вказує на те, що в нього не було наміру на грабіж, продавець залишила своє робоче місце, чим спровокувала його на крадіжку, крім цього вона не бачила його вчинку. Вирок ґрунтується на припущеннях і здогадках. Судом не брались до уваги його покази. Просить вирок відносно нього скасувати, оскільки в його діях відсутні ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а містять ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Державний обвинувач теж подав апеляцію, в якій вказує, що даний вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з неповнотою судового слідства та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Так, під час судового розгляду справи у суді ОСОБА_5 свою вину у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчиненому повторно, не визнав, а пояснив, що вчинив крадіжку. Однак судом, незважаючи на вказані обставини не допитано як свідка ОСОБА_6, яка на момент вчинення злочину перебувала на зміні в аптеці "Ваша Аптека" та була очевидцем скоєного злочину, суд обмежився лише оголошенням показів останньої, наданих у ході досудового слідства. Водночас, у ході судового слідства не оглянуто речовий доказ відеозапис камер спостережень з місця події, хоча такий і був наданий суду. Крім того, судом в порушення вимог ст.255 КПК України за клопотанням ОСОБА_5 (а.с.126) про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи відмовлено в його задоволенні, у зв'язку з тим, що він ознайомлювався з матеріалами справи після закінчення досудового слідства (а.с.134), чим порушено право ОСОБА_5 на захист та є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2010 року, яким ОСОБА_7 засудженого за ч.2 ст.186 КК України, скасувати у зв'язку з неповнотою судового слідства та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а справу скерувати на новий судовий розгляд у іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, засудженого, захисників засудженого адвоката ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримку внесених ними апеляцій, обговоривши наведені в апеляціях доводи й, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора підлягає до задоволення, а апеляції засудженого та його захисника ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

Вирок суду підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий розгляд в суд першої інстанції, виходячи з наступного.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінально-процесуального закону та однобічність і неповноту судового слідства, що відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.367 КПК України є підставою для скасування вироку.

Відповідно до ч.3 ст.332, ч.1 ст.334 КПК України вирок складається з трьох частин вступної, мотивувальної і резолютивної.

Мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. У цій частині суд обґрунтовує рішення, яке в подальшому викладається ним у резолютивній частині вироку, і воно повинно відповідати резолютивній частині.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, викладені в ньому висновки містять істотні суперечності. Так, у мотивувальній частині не сформульовано обвинувачення, визнане судом доведеним, а вказано, що "12 жовтня 2009 року, о 13 год. 20 хв., ОСОБА_5, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), зайшов в приміщення аптеки "Ваша Аптека", що на пл. Кропивницького,2 у м. Львові, де скористався тим, що продавець ОСОБА_6 зайшла в службове приміщення, а також тим, що в приміщенні залу для відвідувачів нікого не було, підійшовши до вітрини, де просунув свою руку під скло та відчинив шухляду касового апарату ключем, який залишив продавець. В подальшому ОСОБА_5, продовжуючи свій злочинний умисел, став ногою на стіл вітрини та, перехилившись через скло даної вітрини, відчинив повністю шухляду каси, з якої викрадав гроші. В цей момент продавець ОСОБА_6, почувши звук відчинення касового апарату, направилась до робочого місця, де побачила, як ОСОБА_5 викрадає гроші з каси, почала кричати та бігти до нього, однак ОСОБА_5 не реагував на продавця та, продовжуючи свій злочинний умисел, відкрито викрав з касового апарату виручку на загальну суму 1353 гривні. Після чого ОСОБА_5 продовжуючи не реагувати на вимогу ОСОБА_6 зупинитись та припинити протиправні дії, втік з місця події, викрадені гроші в подальшому витратив на власні потреби".

Разом з тим у резолютивній частині вироку суд визнав ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто у вчиненні грабежу повторно, (а не грабежу, як зазначено в фабулі обвинувачення, визнаного судом доведеним).

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи суд, в порушення вимог ст.22 КПК України, не вжито заходів для всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи.

Зокрема, судом не було допитано свідка ОСОБА_6, яка фактично було єдиним очевидцем вчиненого ОСОБА_5 злочину. При цьому судом не було вжито заходів, передбачених ст.292 КПК України для забезпечення явки зазначеного свідка в судове засідання та в результаті чого суд обмежився лише оголошенням показів даних свідком ОСОБА_6 на досудовому слідстві.

Також судом першої інстанції під час судового слідства не було оглянуто відеозапис з місця події.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 після призначення справи до судового розгляду було заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відеозаписом скоєного злочину, проте таке всупереч вимог ст.255 КПК України, залишилось поза увагою суду.

Оскільки судом допущено неповноту й однобічність судового слідства та істотне порушення кримінально-процесуального закону вирок підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд.

При розгляді справи суд першої інстанції повинен повно та всебічно дослідити обставини справи, у разі доведеності вини підсудного дати правильну юридичну оцінку діям винної особи та постановити в справі законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.365, 366, 367 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію державного обвинувача задовольнити повністю, апеляцію засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2011 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.