Номер провадження: 11-кп/785/992/15
Номер справи місцевого суду: 495/3278/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на вирок Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25 травня 2015 року, по кримінальному провадженню №0000494, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянин України, українець, одружений, має двох дітей 11-ти та 4-ох років, з середньо-спеціальною освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 30.12.2013 року Білгород-Дністровським МС Одеської області за ст. 309 ч. 1 КК України, до 2-х років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;

- 10.07.2014 року Білгород-Дністровським МС Одеської області за ст. 164 ч.1 КК України, до 80 годин громадських робіт;

- 04.02.2015 року Білгород-Дністровським МС Одеської області за ст. ст. 389 ч. 2, 185 ч. 1, 70 КК України, до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25 травня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та йому призначено покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 3-ох років позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 3-ох років 6-ти місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3-ох років 6-ти місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року остаточне визначено покарання у виді 3-ох років 7-ми місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винним за те, що він 27 лютого 2015 року приблизно о 19:20 годині, знаходячись на території «Християнської клініки», розташованої по вул.Молодіжна, 69 в м.Білгород-Дністровському Одеської області, з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, здійснив крадіжку велосипеда марки «Formula Magnum», чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 3500 гривень.

Крім того, 28 лютого 2015 року о 23 годині ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна з автомобіля «Mersedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , що знаходився біля будинку №69 по вул.Кишинівській в м.БілгородДністровському Одеської області, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_11 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 8500 гривень.

Крім того, 24 квітня 2015 року близько 11 години ОСОБА_7 незаконно заволодів транспортним засобом, мопедом марки «Хонда Такт», що знаходився у дворі «Міської Типографії» по вул.Дзержинського у м.Білгород-Дністровському Одеської області, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 12000 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду заступник прокурора Одеської області ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вирок суду є необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з його м`якістю та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вважає, що жодна з пом`якшуючих покарання обставин, наведених у вироку суду, не може бути підставою для застосування положень ст.69 КК України.

Враховуючи викладені доводи заступник прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно (крадіжка) та ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про безпідставність застосування судом першої інстанції положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.289 КК України нижче від найнижчої межі.

Згідно положень ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував в якості обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання безпідставно врахував наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей 4-ох та 11-ти років, не надавши при цьому належної оцінки тому факту, що ОСОБА_7 вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.07.2014 року був засуджений за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України - ухилення від сплати аліментів.

Також, суд послався на позитивну характеристику ОСОБА_7 за місцем його мешкання.

Апеляційний суд вважає, що даний висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, в якому взагалі відсутні позитивні характеристики обвинуваченого, проте на аркуші 38 провадження наявна характеристика ОСОБА_7 складена УІМ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_13 , відповідно до якої ОСОБА_7 за місцем мешкання зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, підтримує зв`язки з раніше засудженими особами, схильний до вчинення правопорушень. За результатами бесід про недопустимість вчинення правопорушень належних висновків для себе не зробив.

Окрім того обґрунтованими є доводи прокурора, про те, що на теперішній час обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення від покарання не пов`язаного з позбавленням волі, має не зняті та непогашені у законному порядку судимості за вчинення умисних злочинів.

У якості обставин, що негативно характеризують обвинуваченого, апеляційний суд також враховує те, що ОСОБА_7 переховувався від апеляційного суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Пунктом 3 частини 1 статті 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду 1-ої інстанції може бути невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин кримінального провадження та безпідставно застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 дію ст.69 КК України, призначивши йому покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України нижче від найнижчої межі.

Пунктом другим частини першої статті 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та вмотивованою, а тому вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає частковому скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням нового вироку, яким необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке буде відповідати тяжкості скоєних злочинів та особі винного, а також буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

З метою забезпечення виконання вироку, апеляційний суд вважає за необхідне, взяти ОСОБА_7 під варту в залі суду і доставити його в ОСІ УДПС України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задовольнити.

Вирок Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3-ох років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.289 КК України у виді 5-ти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5-ти років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати покарання у виді 2-ох місяців обмеження волі, що відповідно до ст.72 КК України складає 1 місяць позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у виді 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання даного вироку, засудженого ОСОБА_7 взяти його під варту в залі суду і доставити в ОСІ УДПС України в Одеській області.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 відраховувати з 17 листопада 2015 року.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок вступає в силу з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання ним законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4