Справа № 761/5220/14-к
Провадження №1-кп/761/58/2015
В И Р О К
іменем України
14 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №00000004 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, гр-на України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого ПП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, гр-на України, з середньою освітою, не одруженого, не офіційно працюючого кухарем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.11.2011 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, засуджений згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2015 року за ч.2 ст. 28, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, українця, гр-на України, з середньою освітою, не одруженого, не офіційно працюючого будівельником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до висунутого обвинувачення: ОСОБА_5 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності 10 грудня 2011 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 30 грудня 2011 року, ОСОБА_5 у вечірній час доби вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і розробили спільний план злочинних дій, направлених на проникнення в чуже житло та відкрите викрадення чужого майна. У невстановлений слідством час ОСОБА_5 отримав від невстановленої особи інформацію про те, що в квартирі АДРЕСА_5 у власників квартири знаходиться велика сума грошей, на яку він спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішив посягнути. Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 31 грудня 2011 року, приблизно о 03 годині 10 хвилин прибули до будинку АДРЕСА_6 з метою вчинення грабежу. Після цього, діючи узгоджено між собою, свідомо припускаючи, що в оселі можуть знаходитись люди, з метою приховати свої обличчя під час вчинення злочину, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 одягнули на обличчя заздалегідь підготовлені шапки-маски із отворами для очей та підійшли до балкону квартири АДРЕСА_5 з метою подальшого проникнення у вказане помешкання. В подальшому, з метою реалізації свого спільного злочинного плану, направленого на незаконне проникнення в житло та відкрите викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у квартиру АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по газовій трубі, яка закріплена у стіні будинку, вилізли на балкон вказаної квартири, яка знаходиться на другому поверсі зазначеного будинку з метою подальшого проникнення в квартиру через балконні двері. Використовуючи заздалегідь підготовлений металевий цвяходер, ОСОБА_5 шляхом віджиму та пошкодження балконних дверей відчинив їх і разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно проникли в приміщення зазначеної квартири, в якій на той час перебували господарі: громадянин ОСОБА_12 та громадянка ОСОБА_16 . В подальшому, реалізуючи спільний із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, застосовуючи фізичну силу, вступив у боротьбу із ОСОБА_12 з метою подолання його опору та наказав останньому присісти на диван. В цей же час ОСОБА_5 привів із дальної кімнати ОСОБА_16 та наказав їй присісти на диван поряд із ОСОБА_12 . Продовжуючи свої протиправні дії в квартирі АДРЕСА_5 ОСОБА_6 затулив рота ОСОБА_16 з метою уникнути її голосних криків та подолання її опору, а ОСОБА_5 і ОСОБА_7 пройшли в дальню кімнату з метою пошуку та подальшого викрадення чужого майна. Подолавши опір ОСОБА_16 та ОСОБА_12 та застосувавши до них насильство, що не є небезпечним для їх життя та здоров`я, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, схилили ОСОБА_12 до добровільної передачі грошових коштів та відкрито викрали майно ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , а саме: 10 000 гривень, 4 000 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складає 31959 грн., 2 000 Євро, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складає 20596 грн., мобільний телефон «Нокіа» вартістю 400 гривень, 2 срібні чарки загальною вартістю 1 500 гривень, золотий зажим для краватки вартістю 500 гривень, срібну ручку вартістю 580 гривень, ручку «Ватермен» вартістю 625 гривень та запальничку вартістю 400 гривень. А всього, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 відкрито викрали чуже майно на загальну суму 66560 гривень, що є значною шкодою, так як більш ніж у сто разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Після цього, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення в тому, що останній за попередньою змовою групою осіб, повторно, з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з проникненням у житло, завдавши значної шкоди потерпілому, відкрито викрав чуже майно /грабіж/, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Відповідно до висунутого обвинувачення: ОСОБА_6 , будучи раніше судимим вироком Оболонського РС м. Києва від 07 листопада 2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк 2 роки, на шлях виправлення не став і протягом іспитового строку повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 30 грудня 2011 року, у вечірній час доби ОСОБА_6 вступив у злочинну змову із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і розробили спільний план злочинних дій, направлених на проникнення в чуже житло та відкрите викрадення чужого майна. У невстановлений слідством час ОСОБА_5 отримав від невстановленої особи інформацію про те, що в квартирі АДРЕСА_5 у власників квартири знаходиться велика сума грошей, на яку він спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішив посягнути. Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 31 грудня 2011 року, приблизно о 03 годині 10 хвилин прибули до будинку АДРЕСА_6 з метою вчинення грабежу. Після цього, діючи узгоджено між собою, свідомо припускаючи, що в оселі можуть знаходитись люди, з метою приховати свої обличчя під час вчинення злочину, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 одягнули на обличчя заздалегідь підготовлені шапки-маски із отворами для очей та підійшли до балкону квартири АДРЕСА_5 з метою подальшого проникнення у вказане помешкання. В подальшому з метою реалізації свого спільного злочинного плану, направленого на незаконне проникнення в житло та відкрите викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у квартиру АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 по газовій трубі, яка закріплена у стіні будинку, вилізли на балкон вказаної квартири, яка знаходиться на другому поверсі зазначеного будинку з метою подальшого проникнення в квартиру через балконні двері. Використовуючи заздалегідь підготовлений металевий цвяходер ОСОБА_5 шляхом віджиму та пошкодження балконних дверей відчинив їх і разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно проникли в приміщення зазначеної квартири, в якій на той час перебували господарі: громадянин ОСОБА_12 та громадянка ОСОБА_16 . В подальшому, реалізуючи спільний із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, ОСОБА_6 , застосовуючи фізичну силу, вступив у боротьбу із ОСОБА_12 з метою подолання його опору та наказав останньому присісти на диван. В цей же час ОСОБА_5 привів із дальної кімнати ОСОБА_16 та наказав їй присісти на диван поряд із ОСОБА_12 . Продовжуючи свої протиправні дії в квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 затулив рота ОСОБА_16 з метою уникнути її голосних криків та подолання її опору, а ОСОБА_5 і ОСОБА_7 пройшли в дальню кімнату з метою пошуку та подальшого викрадення чужого майна. Подолавши опір ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , та застосувавши до них насильство, що не є небезпечним для їх життя та здоров`я, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, схилили ОСОБА_12 до добровільної передачі грошових коштів та відкрито викрали майно ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , а саме: 10 000 гривень, 4 000 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складає 31959 грн., 2 000 Євро, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складає 20596 грн., мобільний телефон «Нокіа» вартістю 400 гривень, 2 срібні чарки загальною вартістю 1 500 гривень, золотий зажим для краватки, вартістю 500 гривень, срібну ручку, вартістю 580 гривень, ручку «Ватермен», вартістю 625 гривень та запальничку вартістю 400 гривень. А всього, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відкрито викрали чуже майно на загальну суму 66560 гривень, що є значною шкодою, так як більш ніж у сто разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 висунуто обвинувачення в тому, що останній за попередньою змовою групою осіб, повторно, з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з проникненням у житло, завдавши значної шкоди потерпілому, відкрито викрав чуже майно/грабіж/, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.186 КК України.
Відповідно до висунутого обвинувачення: ОСОБА_7 30 грудня 2011 року у вечірній час доби вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , розробили спільний план злочинних дій, направлених на проникнення в чуже житло та відкрите викрадення чужого майна. У невстановлений слідством час ОСОБА_5 отримав від невстановленої особи інформацію про те, що в квартирі АДРЕСА_5 у власників квартири знаходиться велика сума грошей, на яку він спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішив посягнути. Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 31 грудня 2011 року приблизно о 03 годині 10 хвилин прибули до будинку АДРЕСА_6 з метою вчинення грабежу. Після цього, діючи узгоджено між собою, свідомо припускаючи, що в оселі можуть знаходитись люди, з метою приховати свої обличчя під час вчинення злочину, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 одягнули на обличчя заздалегідь підготовлені шапки-маски із отворами для очей та підійшли до балкону квартири АДРЕСА_5 з метою подальшого проникнення у вказане помешкання. В подальшому з метою реалізації свого спільного злочинного плану, направленого на незаконне проникнення в житло та відкрите викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у квартиру АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по газовій трубі, яка закріплена у стіні будинку, вилізли на балкон вказаної квартири, яка знаходиться на другому поверсі зазначеного будинку з метою подальшого проникнення в квартиру через балконні двері. Використовуючи заздалегідь підготовлений металевий цвяходер ОСОБА_5 шляхом віджиму та пошкодження балконних дверей відчинив їх і разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно проникли в приміщення зазначеної квартири, в якій на той час перебували господарі: громадянин ОСОБА_12 та громадянка ОСОБА_16 . В подальшому, реалізуючи спільний із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу, вступив у боротьбу із ОСОБА_12 з метою подолання його опору та наказав останньому присісти на диван. В цей же час ОСОБА_5 привів із дальної кімнати ОСОБА_16 та наказав їй присісти на диван поряд із ОСОБА_12 . Продовжуючи свої протиправні дії в квартирі АДРЕСА_5 ОСОБА_6 затулив рота ОСОБА_16 з метою уникнути її голосних криків та подолання її опору, а ОСОБА_5 і ОСОБА_7 пройшли в дальню кімнату з метою пошуку та подальшого викрадення чужого майна. Подолавши опір ОСОБА_16 та ОСОБА_12 та застосувавши до них насильство, що не є небезпечним для їх життя та здоров`я, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, схилили ОСОБА_12 до добровільної передачі грошових коштів та відкрито викрали майно ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , а саме: 10 000 гривень, 4 000 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складає 31959 грн., 2 000 Євро, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складає 20596 грн., мобільний телефон «Нокіа» вартістю 400 гривень, 2 срібні чарки загальною вартістю 1 500 гривень, золотий зажим для краватки вартістю 500 гривень, срібну ручку вартістю 580 гривень, ручку «Ватермен» вартістю 625 гривень та запальничку вартістю 400 гривень. А всього, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відкрито викрали чуже майно на загальну суму 66560 гривень, що є значною шкодою, так як більш ніж у сто разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 висунуто обвинувачення в тому, що останній за попередньою змовою групою осіб, з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з проникненням у житло, завдавши значної шкоди потерпілому, відкрито викрав чуже майно /грабіж/, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, не визнав та пояснив, що він з 2010 року проживає в АДРЕСА_4 . У ніч з 30 на 31 грудня 2011 року до ранку він та його сестра ОСОБА_17 перебували у нічному клубі, по приїзду з якого вранці 31 грудня 2011 року лягли спати, будь-яких протиправних дій він не вчиняв. В подальшому, у лютому місяці 2014 року до нього на роботу приїхали працівники міліції та нічого не пояснюючи, не представляючись, наділи наручники та повезли до райвідділу міліції, який розташований на вулиці Старовокзальній в м. Києві. Приїхавши до райвідділу, забравши у нього телефон, зайшли чотири працівники міліції та звинуватили його у грабежі, показали фотокартки двох хлопців та сказали, що він їх співучасник та почали застосовувати моральний тиск шляхом залякування, що відправлять його в тюрму. При цьому, для того щоб цього не відбулось, він має підписати всі необхідні документи, які вони будуть надавати, та поїхати на слідчий експеримент де йому розкажуть, що треба сказати та показати і після чого працівники міліції його відпустять. Крім того, повідомив, що йому ніхто не роз`яснював право на захист, а дали папірець, на якому він написав, що не потребує послуг захисника, оскільки як повідомили працівники міліції, що це «викачка» коштів. Побоюючись, що його можуть позбавити волі, він почав робити все, що говорять працівники міліції, аби швидше поїхати додому. Так, йому сказали, що необхідно робити все по протоколу. В день його затримання, перед слідчим експериментом йому повідомили слідчі, що саме необхідно буде говорити на камеру. Приїхавши до вул. Багговутівстька, 28 в м. Києві, де він раніше ніколи не був, слідчі за його участі провели слідчий експеримент та він повідомив все, що йому сказали слідчі перед проведенням даної дії, після чого його відпустили додому. Працівники міліції знову викликали його до райвідділу міліції та на протокол пред`явлення осіб для впізнання положили чотири фотокартки та сказали, щоб він вказав на двох хлопців на прізвище ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , при цьому, він повідомляв працівникам міліції, що він їх ніколи не бачив та не знав. Стверджує, що на досудовому слідстві оговорив як себе, так і раніше незнайомих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , прізвища та імена яких раніше не знав, а побачив їх лише в суді.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, не визнав та пояснив, що у 2012 році його затримали в рамках іншої кримінальної справи за вчинення злочину та у зв`язку з чим він перебував у СІЗО. В подальшому /точний період часу не пам`ятає/, у СІЗО, його привели в кімнату для адвокатів, після чого приїхали 3 співробітники міліції та повідомили, що він обвинувачується у грабежі квартири старої бабусі та запропонували надати покази, на що він відмовився, оскільки з даного приводу нічого не знав. Працівники міліції почали примушувати його зізнатись у вчиненні злочину, якого він не вчиняв, в подальшому пригостили його цигаркою, не встигши її допалити, вони вихватили її з рук, поклали до пакету та пішли. В подальшому, він написав дві скарги на дії працівників міліції до прокуратури, при цьому відповіді дуже довго не було. Згодом до нього, приїхав слідчий та сказав, що необхідно буде зробити аналіз ДНК, на що він повідомив, що нічого робити не буде, а слідчий сказав, що все вже готово. Крім того, повідомив суду, що в ніч з 30 на 31 грудня 2011 року з 09 години вечора приблизно до 03 години ранку перебував разом з дівчатами та другом на ім`я ОСОБА_20 у караоке клубі «Мафія», після чого вони разом з другом ОСОБА_21 провели дівчат, а самі поїхали на «Лісний масив». Стверджував, що перебував з ОСОБА_21 приблизно з 20 год.00 хв. 30.12.2011 по 07 год. 00 хв. 31.12.2011 року. З ОСОБА_7 він познайомився вже в залі судового засідання, до цього часу він ніколи його не бачив, а з ОСОБА_6 знайомий зі школи, навчалися в паралельних класах та товаришували.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, не визнав та пояснив, що 30 грудня 2011 року, він разом зі своєю дівчиною прогулювалися за подарунками та близько дев`ятої години вечора повернулися додому, де і залишилися святкувати в сімейному колі Новий Рік. При цьому, 27 червня 2012 року, до нього до дому увірвалися 7 озброєних людей, які повалили його на підлогу, ударили ліктем його дівчину та поклали батька на підлогу. Після чого, двоє молодих людей повезли його до райвідділу та почали звинувачувати його у грабежі квартири. До вечора працівники міліції вибивали з нього покази, та наказали, щоб він поставив свій підпис, після чого вони його відпустять. Побоюючись розправи з боку працівників міліції, він підписав все, що вони давали. При цьому, коли він просив у слідчого надати йому захисника, він повідомив, що він вже не допоможе. В подальшому лише суд надав захисника за його проханням. Так, коли його помістили до СІЗО, була проведена експертиза та виявлено на ньому ряд синців та гематом. З приводу даних тілесних ушкоджень, які нанесли йому працівники міліції, він написав скаргу до прокуратури, яку в подальшому направили на розгляд тому ж самому слідчому ОСОБА_22 , який здійснював дане розслідування. ОСОБА_5 - його друг, якого він знає зі школи. Йому відомо, що ОСОБА_5 давав у борг 10 000 доларів США своєму знайомому ОСОБА_23 . Після того, як затримали ОСОБА_5 , останній йому повідомив, що ОСОБА_23 винен кошти та попросив, щоб він забрав у нього кошти. Після чого він пару раз приходив до ОСОБА_23 та просив повернути кошти, але останній не повертав. Крім того, повідомив, що з ОСОБА_7 познайомився лише в залі судових засідань.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав,свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення /за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого/ або в разі надходження заяви /повідомлення/ про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на прокурора.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Статтею 8 Розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України 2012 року, передбачено, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Так, на обґрунтуванням винуватості ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:
-показання потерпілого ОСОБА_12 , згідно яких в ніч з 30 на 31 грудня 2011 року він разом зі своєю мамою ОСОБА_16 , перебували у власній квартирі АДРЕСА_5 . Приблизно о 03 годині 20 хвилин, прокинувся оскільки почув удар в двері балкону, підійшов та побачив, що двері вибити, та три невідомі чоловіка в шапках-масках увірвалися в квартиру. При цьому, з одним із них він намагався боротися з метою утримати їх. Під час бійки з невідомим чоловіком у нього спала шапка маска. В цей момент інші двоє чоловіків пройшли далі в кімнату та від шуму проснулася його мати, яку вони схопили, посадили на диван та намагалися скотчем затулити їй рота, при цьому, порвавши їй губу. Розуміючи, що він не справиться сам з трьома чоловіками, перестав чинити опір. В подальшому, вони його посадили на диван до матері та над ними стояв один чоловік, а інші двоє шукали речі. Оскільки, його мати хворіє на цукровий діабет та їй ставало погано, побоюючись за її здоров`я, він сам віддав їм кошти, а саме: 4000 доларів США, 2000 Євро, 10000 гривень, а троє невідомих чоловіків забрали цінні речі, а саме: золотий зажим для краватки, набор ручок, срібні чашки, часи марки «Ролекс», запальничку. В подальшому, коли грабіжники виходили з квартири через вхідні двері, то перерізали телефонний кабель та забрали у його матері мобільний телефон марки «Нокіа». Коли вони пішли, він викликав міліцію. Крім того, пояснив, що не може стверджувати, що саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скоїли грабіж його квартири, оскільки не впізнає їх;
-показання свідка ОСОБА_24 , який повідомив, що в даному кримінальному провадженні його було включено до складу групи слідчих та відповідно до ст. 115 КПК України /1960р./ надано вказівку затримати ОСОБА_6 . Так, в літку 2012 року, ОСОБА_6 привели до нього в кабінет, де він склав протокол затримання, та ОСОБА_6 сам добровільно надав покази, щодо скоєння грабежу квартири по АДРЕСА_6 разом з хлопцем на прізвисько « ОСОБА_25 » та їх підвозили на автомобілі марки «Шкода», водієм якого був чоловік на ім`я « ОСОБА_26 ». Після допиту, він запропонував ОСОБА_6 поїхати на місце вчинення злочину та показати як відбувалось, на що останній дав згоду. Приїхавши на місце вчинення злочину, оперативні працівники надали понятих та в присутності їх, ОСОБА_6 вказав на будинок та на балкон, через який вони залазили в квартиру. Крім того, ОСОБА_6 повідомив, що під час здійснення злочину, балкон не був засклений. При цьому, до квартири їм не вдалось зайти, оскільки нікого не було вдома, після чого вони приїхали до райвідділу, де складали схему розташування меблів в квартирі. Крім цього, повідомив, що ані морального, ані фізичного тиску на ОСОБА_6 ніхто не здійснював, та ним як слідчим були дотримані всі вимоги закону;
-показання свідка ОСОБА_27 , згідно яких він разом у супроводі оперативної групи 31 грудня 2011 року близько 03 години ранку виїхав на виклик за адресою: АДРЕСА_6 , номер квартири вже не пам`ятає. Приїхавши за вказаною адресою, було встановлено, що невідомі три чоловіки здійснили грабіж. Після чого, було допитано потерпілих, з`ясовано, що було викрадено. В подальшому, вживаючи всіх заходів розшуку, виявились підозрювані у даному злочину. Так, в літку 2012 року, він разом з колегами затримали ОСОБА_6 , після чого привезли до райвідділу. При цьому, стверджував, що заходи фізичного впливу до ОСОБА_28 не застосовувались. Крім того, повідомив, що потерпілі детально описали, як відбувався грабіж, та потерпілий ОСОБА_12 сказав, що зможе впізнати одного з грабіжників, оскільки під час бійки з нього злетіла шапка-маска, а інших зможе впізнати по голосу та по зовнішніх прикметах. В подальшому, вони їздили в СІЗО до ОСОБА_5 , який в усній формі частково повідомив про обставини вчинення злочину. При цьому, в письмовому вигляді відмовився будь-що пояснювати;
- показання свідка ОСОБА_29 , який пояснив, що перебуваючи в групі слідчих по даному кримінальному провадженні, ним було підготовлено клопотання щодо ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою, яке було задоволено. Під час здійснення ним допиту ОСОБА_6 , останній зізнався у скоєному грабежі та детально розказував про скоєний злочин, а саме: як прибули на місце вчинення злочину, про заготовлені шапки-маски, як проникли в квартиру, про сутичку з потерпілим. В подальшому, він ОСОБА_6 повідомив про підозру. При цьому, не пам`ятає на підставі яких доказів було висунуте обвинувачення;
-показання свідка ОСОБА_30 , згідно яких він був запрошений до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві в якості понятого у даному кримінальному провадженні, під час відтворення обстановки і обставин вчинення злочину, а також у інших слідчих діях, оскільки працівники міліції мають в розпорядженні його номер телефону і йому телефонують в разі необхідності участі як понятого, що він вважає виконанням свого громадянського обов`язку. Так, крім нього, під час відтворення обстановки та обставин події був його знайомий в якості понятого ОСОБА_31 . Вони з усіма учасниками слідчої дії виїхали з рай управління на двох автомобілях /при цьому він не пам`ятає у якому автомобілі рухався підозрюваний/, та коли вони прибули до будинку, /не пам`ятає, який будинок, яка вулиця/, підозрюваний вказав на балкон, газову трубу, через яку залазив до балкону. В подальшому вони зайшли до будинку, щоб пройти до квартири, де було скоєно грабіж, але не змогли цього зробити, оскільки двері ніхто не відкривав. Після чого, вони поїхали до райвідділу, де слідчий складав протокол, а також намалювали схему квартири. При цьому, повідомив, що не пам`ятає хто малював схему, та не був присутній під час її складання, оскільки виходив до туалету, а після повернення, вже все було намальовано. Крім того, серед обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не може нікого впізнати, хто саме був в той момент на відтворенні вчинення злочину;
-показання свідка ОСОБА_23 , який повідомив, що йому зателефонував ОСОБА_32 та запропонував повозити на машині за 2000 гривень людей. Так, в грудні 2011 року, він на власному автомобілі «Шкода», забравши раніше знайомого ОСОБА_5 , який жив біля нього на бульварі Верховної Ради в м. Києві, поїхали в район Ленінградської площі, де забрали ОСОБА_6 , якого він також раніше бачив, далі на Троєщину, де в машину сів раніше незнайомий ОСОБА_7 , та сказали йому, хто саме не пам`ятає, щоб він їх відвіз на вул. Багговутівську. Приїхавши на вулицю Багговутівську, зупинився біля магазину «Фуршет», після чого вийшли хлопці, при цьому напрямок їх руху він не бачив, оскільки було темно, та хвилин через 20-30 повернувся ОСОБА_5 , а за ним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Після чого вони поїхали на Лівий берег, ОСОБА_5 з ОСОБА_6 просили подзвонити, на що він давав свій мобільний телефон. При цьому, він не чув: кому вони дзвонили і про що розмовляли, оскільки грала музика в машині. Приїхавши на бульвар Верховної Ради, всі пасажири вийшли з машини, в цей час з під`їзду будинку вийшов ОСОБА_32 та віддав йому обіцяні раніше гроші в сумі 2000 грн., після чого він поїхав додому. В подальшому влітку 2012 року, його було запрошено працівниками міліції, де його допитували та вилучили його мобільний телефон та за його згодою в подальшому слідчим була отримана роздруківка телефонних з`єднань. Крім того, з ним також проводилось пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, які були не підшиті, а просто лежали на протоколі, де він впізнав хлопця, якого підвозив в ніч з 30 на 31 грудня 2011 р. разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Також зазначив, що прізвище ОСОБА_7 дізнався лише перед допитом його в судовому засіданні, подивившись у списку справ, які слухались суддею в той день. Також зазначив, що у нього декілька разів був струс мозку, тому деякі події або не пам`ятає, або пам`ятає погано. Крім того, свідок заперечив обставини перебування у дружніх стосунках з ОСОБА_5 та позичання грошових коштів у останнього. Пояснити такі доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та інших не зміг;
-показання свідка ОСОБА_33 , який повідомив, що він у літку 2012 році йшов до своєї дівчини, і на вулиці в цей момент підійшли двоє чоловіків, заламали його, посадили в машину, де представилися працівниками міліції, та відвезли в райвідділ міліції на вулицю Герцена в м. Києві, завели всередину з чорного входу, тримали там його два дні та вибивали з нього покази. Під час його допиту, працівники міліції повідомили, що ОСОБА_23 написав проти нього покази і його звинувачують у пограбуванні квартири і давали папери, щоб він їх підписував. При цьому, у відділі Шевченківського РУГУ він бачив ОСОБА_23 та ОСОБА_34 , яких також там тримали. Оскільки того дня він мав зустрітись зі своєю дівчиною та не прийшов до вечора додому, його почали розшукувати рідні, і в подальшому його знайшли в райвідділі, де працівники міліції, сказали щоб він написав про те, що немає ніяких претензій до них і після чого вони його відпустили. Крім того, повідомив, що з ОСОБА_23 ніколи ділових відносин не мав, а бачив його лише на гонках та на похоронах його спільного друга ОСОБА_35 , не мав його номеру телефон і ніколи його не просив когось возити та не пропонував йому гроші, оскільки йому було відомо, що ОСОБА_23 працює на гарній роботі та отримує хорошу зарплатню. Крім цього, повідомив, що раніше знайомий з ОСОБА_5 , також знає від останнього, що він давав в борг ОСОБА_23 10000 дол., які той до сих пір не повернув; ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не знає;
-показання свідка ОСОБА_36 , згідно яких він у 2012 році йшов по вул. Пугачова до знайомого, де його міліція запросила до Шевченківського РУ ГУ побути в якості понятого, на що він дав згоду. При цьому у нього на той момент були проблеми з міліцією. Також зазначив, що в міліції особу його встановлювали по ксерокопії паспорта, яка була при ньому, оскільки оригінал він з собою не носить. В подальшому, з райуправління вони поїхали з учасниками слідчої дії до будинку біля «Фуршету» в м. Києві, /вулицю та номер будинку не пам`ятає/, був ще один понятий та слідчий. Яким чином та разом з ким вони добирались до місця вчинення злочину не пам`ятає. По приїзду на місце, обвинувачений, який був в наручниках, вказав на будинок, балкон, розповідав як залазив в квартиру по газовій трубі. В подальшому, вони піднялися до дверей квартири, подзвонивши в двері квартири, їм відкрив двері чоловік та жінка, після чого вони зайшли всередину квартири, де людина в наручниках детально описувала послідовність своїх дій під час здійснення грабежу. Після закінчення всіх слідчих дій, вони поїхали у райвідділ, де він підписав протокол та пішов, оскільки поспішав. Не зміг вказати хто саме з обвинувачених, в той момент був присутній на слідчих діях, при цьому зазначив, що був присутній в кабінеті поки малювали схему квартири;
-показання свідка ОСОБА_37 , згідно яких він знайомий з ОСОБА_5 , та напередодні Нового 2012 року, він бачив його з компанією. Влітку 2012 року приблизно о 08 годин ранку його затримали працівники міліції, та повезли до Шевченківського РУГУ, де він також побачив ОСОБА_38 . При цьому його запитували чи відомо йому з приводу грабежу квартири, на що він вказав, що йому нічого невідомо. Крім того, повідомив, що працівники міліції тримали його та допитували протягом 16 годин, надавали на підпис різні протоколи, які були надруковані слідчим і зміст яких йому невідомий, оскільки під тиском працівників міліції він підписував все, що йому надавали, та після чого під вечір його відпустили.
Крім того, на обґрунтування висунутого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачення, прокурор посилається на долучені та безпосередньо досліджені судом наступні докази, а саме:
-дані протоколу усної заяви /повідомлення/ про злочин від 31.12.2011 року, згідно з яких з дотриманням вимог ст. 95, 97 КПК України /1960 року/, ст. о/у ВКР Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_27 , прийняв заяву від ОСОБА_12 , про те що, 31.12.2011 року близько 03 години 30 хвилин, троє невідомих проникли до квартири АДРЕСА_5 , звідки відкрито викрали грошові кошти в сумі 10000 гривень, 4000 доларів США, 2000 Євро, мобільний телефон «Нокіа» та особисті речі, завдавши матеріальної шкоди близько 66 000 гривень;
- дані протоколу усної заяви /повідомлення/ про злочин від 31.12.2011 року, згідно з яких з дотриманням вимог ст. 95, 97 КПК України /1960 року/, ст. о/у ВКР Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_27 , прийняв заяву від ОСОБА_16 , про те що, 31.12.2011 року близько 03 години 30 хвилин, троє невідомих проникли до квартири АДРЕСА_5 , звідки відкрито викрали грошові кошти в сумі 10000 гривень, 4000 доларів США, 2000 Євро, мобільний телефон «Нокіа» та особисті речі, завдавши матеріальної шкоди близько 66 000 гривень;
-дані протоколу огляду місця події від 31.12.2011 року з доданими фотокартками до нього, згідно з яким об`єктом огляду є 2-кімнатна квартира АДРЕСА_5 , де зафіксована обстановка після вчинення кримінального правопорушення. З місця події вилучено та упаковано: змиви бурої речовини з коліна лівої ноги громадянина ОСОБА_12 , як пояснив останній, вказаний слід є кров`ю одного зі злочинців; п`ять слідів пальців рук з поверхні балконної двері; один слід і тканини з лівої стіни балкону;один слід взуття з зовнішньої поверхні балконної дверці; металевий цвяходер;
-дані висновку експерта від 09.01.2012 року, згідно якого один слід рукавички перекопійований на прозору стрічку «скотч», розмірами сторін 18*68 мм, вилучений 31.12.2011 року в ході огляду місця події в кв. АДРЕСА_5 , не придатний для ідентифікації по ньому рукавичок;
-дані висновку експерта від 06.01.2012 року, згідно якого, сліди пальців рук позначені №2,3,4,5 на відрізках паперу розмірами сторін 20*57 мм, 20*57 мм, 19*55 мм, 18*56 мм, вилучені при огляді місця події від 31.12.2011 р. по вулиці Багговутівська 28, в м. Києві, для ідентифікації по них особи не придатні. Слід пальців рук з позн.№1 на відрізку паперу з розмірами сторін 31*45 мм, вилучений при огляді місця події 31.12.2011 р. по вул. Багговутівська, 28 в м. Києві, для ідентифікації по них особи не придатний. Сліди пальців рук позн. 2,3,4, залишені вказівним пальцем правої руки гр. ОСОБА_12 та слід пальців рук позн. №5 залишений безіменним пальцем правої руки гр. ОСОБА_12 ;
-дані висновку експерта від 11.06.2012 року №364мб, згідно якого при дослідженні слідів речовини світло-коричневого кольору /об`єкт№1/ на фрагменті марлевої серветки, наданий на експертизу, виявлено кров людини;
- дані висновку експерта від 16.08.2012 року №464мб, з якого вбачається, що згідно з висновком експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві №364 від 11.06.2012 : «1. При дослідженні слідів речовини світло-коричневого кольору /об`єкт№1/ на фрагменті марлевої серветки, наданий на експертизу, виявлено кров людини.» В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки наданих на дослідження зразків букального епітелію гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , та сліди крові людини /об`єкт №1 виявлених на змиві. При цьому, встановлено, що генетичні ознаки слідів крові людини виявлені на змиві з ноги громадянина ОСОБА_12 /об`єкт №1/, не співпадають з генетичними ознаками встановленими у зразках букального епітелію гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 . Походження вищезазначеного об`єкту за рахунок гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 виключається;
-дані протоколу огляду та вилучення від 26.06.2012 року, згідно якого о/у ВКР Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_39 в період часу з 20 години 10 хв. по 20 год. 20 хв. в присутності понятих ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , вилучив у гр. ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного телефону оператора «Лайф» НОМЕР_2 , який згідно розписки від 26.06.2012 року отриманий ОСОБА_42 від працівників міліції;
-дані протоколу огляду та вилучення від 26.06.2012 року, згідно якого о/у ВКР Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_39 в період часу з 16 год.10 хв. по 16 год. 20 хв. в присутності понятих ОСОБА_43 , ОСОБА_44 вилучив у гр. ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мобільний телефон марки «Нокіа» , ІМЕІ НОМЕР_3 з сім-карткою мобільного телефону оператора «МТС» НОМЕР_4 ;
-дані, що містяться у розписці від 26.07.2012 року, згідно якого ОСОБА_23 не заперечує щодо отримання слідчими роздруківки телефонних з`єднань по його мобільному номеру телефону НОМЕР_4 станом з 30 по 31 грудня 2011 року;
-дані протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 02.02.2014 р., згідно якого в присутності понятих ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , свідок ОСОБА_23 серед чотирьох осіб пред`явлених йому на впізнання, вказав на особу під номером 1 ОСОБА_7 , як на особу, що 31.12.2011 р. приблизно о 03 годині 10 хвилин він підвозив разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до буд. № 28 по вул. Багговутівська в м. Києві. Згідно даних протоколу, свідок ОСОБА_23 повідомив, що впізнав особу: по формі носа, розміру вух, формі обличчя та по загальним ознаками;
-дані протоколу проведення слідчого експерименту від 03.02.2014 року, проведеного в період часу з 18 год.27 хв. до 18 год.42 хв., згідно з яким підозрюваний ОСОБА_7 вказав на місце, де 31.12.2011 року був припаркований автомобіль марки «Шкода» по вул. Багговутівська, 28 в м. Києві. Далі ОСОБА_7 вказав на шлях, за яким вони йшли від автомобіля до квартири потерпілого. Зупинившись навпроти першого під`їзду будинку АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 вказав на балкон вшитий пластиком білого кольору, розташований на 2-му поверсі будинку та металевий козир і газову трубу, що йде вздовж всього будинку. Далі ОСОБА_7 було запропоновано продемонструвати, як саме він збирався на вищевказаний балкон. Після чого він підійшов до металевого козирка, що розташований на першому поверсі будинку та опершись на руки за допомогою фізичної сили, заліз на козирок, після чого схватився рукою за металеву трубу газу, а ногу поставив на решітку, що встановлена на вікні першого поверху. Після чого, через декілька рухів добрався до балкону потерпілого, а потім таким же чином спустився на землю. Далі слідчий експеримент проводився в квартирі АДРЕСА_5 , де ОСОБА_7 показав, як саме він входив до квартири через балкон. Також він вказав на місце, де з його слів він вступив у боротьбу з потерпілим чоловіком, та підійшовши до потерпілого, продемонстрував, як саме він його тримав. Далі ОСОБА_7 вказав де знаходилися його товариші, після чого він прийшов до спального приміщення, де він шукав грошові кошти, та вказав на дві шафи, що знаходились біля стіни. Також ОСОБА_7 показав, з якої саме шафи потерпілий добровільно дістав конверт із грошима та передав йому велику кількість купюр, номіналом по 100 гривень, сумою близько 10000 гривень. Після чого ОСОБА_7 перейшов знову до зали, де вказав на диван, на якому 31.12.2011 року сиділи потерпілі. Після чого він направився до виходу з квартири та продемонстрував як відкривав двері та виходив з квартири;
-дані протоколу перегляду відеозапису від 03.02.2014 року, проведеного в період часу з 19 год.30 хв. до 20 год.00 хв., за участю підозрюваного ОСОБА_7 , згідно якого слідчий СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_47 , провів перегляд відеозапису, який розташований на DVD-R диску. При огляді встановлено: DVD-R диск, поміщується до DVD-рому, робочого персонального комп`ютера. При відкритті диску з`являється два файли: 1-й із написом «00262 МТС», 2-й «00263 МТС». При відкритті файлу №1, встановлено, що даний файл містить в собі відеозапис загальною тривалістю 05 хв. 27 секунд. На відеозапису присутні учасники слідчого експерименту, підозрюваний, слідчий, поняті. Підозрюваний ОСОБА_7 демонструє де саме стояв автомобіль «Шкода», після чого всі учасники, згідно відеозапису переходять до першого під`їзду б. АДРЕСА_6 , де ОСОБА_7 демонструє та розповідає, як саме він потрапив на балкон другого поверху вищевказаного будинку. Після чого, згідно відеозапису, ОСОБА_7 розповідає та демонструє де знаходились його товариши. Після цього на 05 хв. 27 сек. відеозапис зупиняється. При відкритті 2-го фалу, встановлено, що на ньому мається відеозапис тривалістю 07 хв. 12 сек. На відеозаписі зображена квартира, в якій знаходяться учасники слідчого експерименту. Слідчий задає питання підозрюваному, який відповідає на нього та паралельно демонструє, як саме він вчиняв протиправні дії відносно потерпілого. Далі ОСОБА_7 демонструє, де знаходились його товариші при вчиненні правопорушення, а потім направляється до спальної кімнати та вказує на шафи, в яких він шукав гроші. Також ОСОБА_7 відповідає на питання слідчого, супроводжуючи це демонструванням подій, що відбувались 31.12.2011. Відеозапис зупиняється на 07 хв. 12 сек. Після цього диск із DVD дисководу поміщується до паперового пакету, який опечатується печаткою «Для довідок Шевченківське РУ»;
- дані, що містяться в листі від 29.08.2012 року за підписом начальника ГУМВС в м. Києві ОСОБА_48 , адресованого начальнику Київського слідчого ізолятору ДДУПВП, для вручення ОСОБА_5 , згідно якого в управлінні карного розшуку Головного управління МВС України в м. Києві по заяві ОСОБА_5 , щодо можливого вчинення відносно нього неправомірних дій працівниками карного розшуку Шевченківського районного управління проведено службове розслідування. Проведеним службовим розслідуванням порушень чинного законодавства не встановлено;
-дані, що містяться в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.06.2012 року, згідно якого слідчий СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_24 , 27.06.2012 року о 18 годині 30 хвилин в приміщенні Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві, каб. 317, відповідно до ст. 115 КПК України затримав підозрюваного ОСОБА_6 , який заявив, що від захисника відмовляється;
- дані, що містяться в протоколі особистого обшуку затриманого від 27.06.2012 року, проведеного в період час з 18 год.45 хв. до 18 год.55 хв., згідно якого слідчий СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_24 в присутності понятих: ОСОБА_49 , ОСОБА_36 , провів особистий обшук ОСОБА_6 , який одягнений в сірі спортивні штани, фіолетову футболку з білими полосами, білі кросівки. В ході обшуку вилучено: ОСОБА_50 з сім карткою Лайф НОМЕР_5 ;
- дані, що містяться в постанові про накладення арешту на майно від 18.09.2012 року, відповідно до якої слідчим Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_51 , накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_6 ;
-дані, що містяться в листі від 18.09.2012 року, згідно з яким слідчий Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_52 , направляє в камеру схову Шевченківського РУ, мобільний телефон марки «Соні Еріксон», ІМЕІ НОМЕР_6 сім-картка «Лайф», який вилучено у обвинуваченого ОСОБА_6 ;
-дані протоколу відмови від захисника від 03.07.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_6 відмовляється від участі захисника на час досудового слідства;
-дані повідомлення про підозру від 05.02.2014 року, відповідно до якого слідчий СВ першого відділу міліції Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_53 повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та роз`яснення прав останньому;
- дані протоколу роз`яснення права на захист від 05.02.2014 року, відповідно до якого слідчий СВ першого відділу міліції Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_53 , в період часу з 11 год. 58 хв. по 12 год. 04 хв. роз`яснила ОСОБА_6 його право на кваліфіковану правову допомогу. При цьому, ОСОБА_6 , заявив, що бажає щоб його права захищав захисник ОСОБА_14 ;
-дані повідомлення про підозру від 05.02.2014 року, відповідно до якого слідчий СВ першого відділу міліції Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_53 , повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та роз`яснення прав останньому;
-дані протоколу роз`яснення права на захист від 05.02.2014 року, відповідно до якого слідчий СВ першого відділу міліції Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_53 , в період часу з 13 год.20 хв. по 13 год.30 хв. роз`яснила ОСОБА_5 його право на кваліфіковану правову допомогу. При цьому, ОСОБА_5 заявив, що бажає щоб його права захищав захисник ОСОБА_54 ;
-дані протоколу відтворення обстановки і обставин події від 27.06.2012 року, проведеного в період часу з 20 год.30 хв. до 21 год.10 хв., за участю підозрюваного ОСОБА_6 згідно якого, на пропозицію слідчого розповісти про обставини вчинення злочину підозрюваний ОСОБА_6 погодився і повідомив, що30 грудня 2011 року він в нічний час разом з ОСОБА_55 та знайомим на ім`я ОСОБА_56 пограбували кв. АДРЕСА_5 . На пропозицію слідчого показати місця і способи вчинення даного злочину підозрюваний ОСОБА_6 погодився, після чого учасники відтворення вийшли з приміщення Шевченківського РУ ГУМВС, і сіли до автомобіля. За вказівкою підозрюваного учасники слідчої дії виїхали з вулиці Герцена на вулицю Пугачова, на якій повернули на право і поїхали по вул. Багговутівській в м. Києві. Проїжджаючи про вул. Багговутівська по вказаній вулиці на вимогу підозрюваного біля будинку № 28 зупинилися. Підозрюваний підійшов до вказаного будинку, який розташований по вул. Багговутівській в м. Києві. Після того ОСОБА_6 вказав рукою на даний будинок та сказав, що саме в цьому будинку на 2 поверсі з правої сторони в під`їзді розташована квартира де відбулося пограбування. Тоді ОСОБА_6 вказав рукою на асфальтне покриття біля будинку і сказав, що саме на цьому місці він разом з ОСОБА_55 та знайомим на ім`я ОСОБА_56 та водієм ОСОБА_57 на його автомобілі марки «Шкода Октавіа» приїхали та припаркувалися. Тоді як повідомив ОСОБА_6 що він разом з ОСОБА_55 та знайомим на ім`я ОСОБА_56 вийшли з автомобіля, взявши з собою чорні маски, направилися до балкону, через який потрібно було проникнути до квартири. Після чого підозрюваний сказав, що потрібно обійти будинок з правої сторони, де знаходиться на другому поверсі балкон з пластику, через який він з ОСОБА_55 та знайомим на ім`я ОСОБА_56 проникли до квартири. За вимогою підозрюваного всі учасники слідчої дії обійшли будинок, де останній вказав на балкон білого кольору з пластику, при цьому сказав, що на момент вчинення злочину вікна на балконі засклені не були. Після чого підозрюваний виліз на кришу прибудови вказаного будинку і вказав рукою на газову трубу жовтого кольору, і сказав, що саме через дану трубу він з ОСОБА_55 та знайомим на ім`я ОСОБА_56 залізли до балкону квартири АДРЕСА_7 . А саме коли вони підійшли до будинку одягнули чорні маски та на рукавички і ОСОБА_56 поліз на трубу, що веде до балкону перший, ОСОБА_6 за ОСОБА_58 , а ОСОБА_59 за ним. Також підозрюваний вказав рукою на балкон і повідомив, що там знаходяться двері, які він разом з ОСОБА_58 за допомогою маленького ломика, власних рук та ніг виламали. Через виламані двері, як пояснив ОСОБА_6 вони втрьох вже хто за ким він не пам`ятає зайшли до кімнати, в якій з правої сторони знаходився комод, за яким стояв диван на якому сиділа невідома жінка, якій ОСОБА_6 рукою затулив рота, щоб та не кричала і промовив, щоб та не нервувала, що вони заберуть гроші і підуть, і жінка замовкла. В той час з другої кімнати вийшов чоловік, який підбіг до ОСОБА_60 , і вони вступили в боротьбу, але ОСОБА_56 відразу взяв чоловіка за тулуб та притиснув до себе і утримував. З лівої сторони в кімнаті знаходився телевізор, який стояв на тумбочці. Після чого зі слів ОСОБА_6 він відразу пішов до кімнати № 2, в якій зі слів ОСОБА_6 з правої сторони знаходився шкаф, з якого він повикидав всі речі та за яким стояло ліжко, а в лівому куті навпроти ліжка стояла тумба, з якої також викинув всі речі. Як пояснив підозрюваний, що він особисто нічого то не знайшов, і йому чоловік який знаходився в кімнаті сказав, що не потрібно нічого перекидати, а гроші він дасть сам. Тоді як пояснив підозрюваний, що чоловік взяв в кімнаті № 2 конверти з грошима, які дав йому та ОСОБА_61 . Тоді ОСОБА_6 повідомив, що потрібно зайти до парадного, щоб він показав вхідні двері, через які він з ОСОБА_62 та ОСОБА_58 виходили з квартири. На вимогу підозрюваного всі учасники слідчої дії пішли до під`їзду, де піднялися на другий поверх і підозрюваний вказав на вхідні двері №8 і сказав, що саме через вказані двері він виходив з квартири після пограбування. Також підозрюваний пояснив, що вийшовши з квартири, вони підійшли автомобіля, в якому їх чекав ОСОБА_26 . Сівши в автомобіль, в якому за кермом знаходився ОСОБА_26 , він, ОСОБА_63 та знайомим на ім`я ОСОБА_56 поїхали в район Ленінградської площі, де в одному із будинків ОСОБА_59 передав ОСОБА_6 гроші в сумі 2000 гривень. Після цього учасники відтворення повернулися до автомобіля та прослідували до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві. На цьому слідча дія була завершена та в кабінеті слідчого складено протокол, який прочитаний всіма учасниками слідчої дії. Заяв та зауважень не надійшло. До протоколу відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_6 поросив додати схему квартири АДРЕСА_5 ;
-дані протоколу огляду предметів від 16.07.2012 року, проведеного в період часу з 11 год.10 хв. до 11 год. 20 хв., відповідно до якого слідчий Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_52 , в присутності понятих ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , провів огляд предметів: мобільного телефону Нокіа, мобільного телефону Соні Еріксон, касові чеки, які знаходились в паспорті ОСОБА_6 . Оглядом встановлено мобільний телефон «Нокіа», чорно-синього кольору ІМЕІ телефону: НОМЕР_3 . В даному мобільному телефоні встановлена картка мобільного оператора «МТС» із номером телефону НОМЕР_7 . Даний номер телефону встановлений при телефонуванні з оглядаємого телефону на інший. При увімкненні телефону було проведено перегляд телефонної книжки даного телефону. Під час огляду телефонної книжки були отримані наступні дані про телефонні номери записаних в неї абонентів: Александр Вальман: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , ОСОБА_66 : НОМЕР_10 ; ОСОБА_67 : НОМЕР_11 ; Назар: НОМЕР_12 ; ОСОБА_68 : НОМЕР_13 ; НОМЕР_14 . Другий об`єктом огляду є мобільний телефон «Соні Еріксон-Р990і сірого кольору, ІМЕІ телефону НОМЕР_15 , в якому знаходиться картка мобільного оператора «Лайф» із номером телефону НОМЕР_16 . При огляді телефонної книжки даного мобільного телефону виявлено запис ОСОБА_69 із номером телефону НОМЕР_17 . Інших номерів телефону із знайомими для слідства іменами не виявлено. Також було проведено огляд папірців, які знаходяться у вилученому паспорті громадянина ОСОБА_6 . Серед даних папірців знаходиться касовий чек про придбання ОСОБА_6 товарів 31.12.2011 р. на суму 1850 грн., а також касовий чек про придбання останнім товарів на суму 620 грн.;
-дані постанови про приєднання до кримінальної справи речових доказів від 16.07.2012 року, відповідно до якого мобільний телефон «Нокіа 5800» із карткою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_4 , приєднаний як речовий доказ та переданий на зберігання його власнику ОСОБА_23 ;
-дані розписки від 26.07.2012 року, відповідно до якої ОСОБА_23 отримав від слідчого мобільний телефон «Нокіа 5800» із карткою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_4 ;
-дані телефонних з`єднань від 05.07.2012 року, за номерами телефонів НОМЕР_18 ;
-дані висновку експерта №95 мб від 14.02.2014 року, відповідно до якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені ознаки /Днк-профіль/ зразка букального епітелію гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Генетичні ознаки крові людини на змиві /об`єкт №1/ не збігається з генетичними ознаками, встановленими у зразку букального епітелію гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Походження крові людини на змиві /об`єкт №1/ за рахунок гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виключається;
-дані протоколу роз`яснення права на захист від 03.02.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_7 від послуг захисника відмовився;
-дані, що містяться в протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 03.02.2014 року, згідно якого в присутності понятих ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , підозрюваний ОСОБА_7 серед чотирьох осіб пред`явлених йому на впізнання, вказав на особу під номером 2, як на особу, що в ніч з 30.12.2011 року по 31.12.2011 року разом з наглядно знайомими на ім`я ОСОБА_59 та його товаришем проникли до квартири через балкон по АДРЕСА_6 , де викрали майно. Згідно даних протоколу, підозрюваний ОСОБА_7 повідомив, що впізнав особу: по формі обличчя, шиї, по формі губ. Саме дана особа разом з ним та ОСОБА_62 вчинили злочин в ніч з 30.12.2011 р на 31.12.2011 р. Дана особа ОСОБА_6 ;
-дані, що містяться в протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 03.02.2014 року, згідно якого в присутності понятих ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , підозрюваний ОСОБА_7 серед чотирьох осіб пред`явлених йому на впізнання, вказав на особу під номером 1, як на особу, що в ніч з 30.12.2011 року по 31.12.2011 року разом з наглядно знайомими на ім`я ОСОБА_59 та його товаришем проникли до квартири через балкон по АДРЕСА_6 , де викрали майно. Згідно даних протоколу, підозрюваний ОСОБА_7 повідомив, що впізнав особу: по формі обличчя, по формі зачіски та загальними ознаками. Саме дана особа разом з ним та його товаришем вчинили злочин в ніч з 30.12.2011 р на 31.12.2011 р. Дана особа ОСОБА_5 ;
-дані пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, відповідно до якої слідчий СВ 1-го ВМ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_47 вручив пам`ятку ОСОБА_7 ;
- дані повідомлення про підозру від 03.02.2014 року, відповідно до якої, старшим слідчим СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_53 повідомлено про підозру ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України;
-дозвіл ОСОБА_12 про надання згоди працівникам міліції на проведення слідчих дій в квартирі за адресою: АДРЕСА_8 .
Крім того, в ході судового розгляду судом безпосередньо досліджено наступні докази, надані стороною захисту.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_72 , який суду повідомив, що він та обвинувачений ОСОБА_5 , 30.12.2011 року приблизно о 20 год. 00 хв. зустрілися в парку Лісовому масиві, де познайомилися з дівчатами. Після чого, він, ОСОБА_5 та двоє знайомих дівчат поїхали відпочивати до клубу-караоке «Мафія», після чого приблизно о 03 год.00 хв., 31.12.2011 року він та ОСОБА_5 провели дівчат додому, та пішли на «Лісовий масив», де і пробули разом з ОСОБА_5 до 7 ранку. Свідок ОСОБА_72 стверджує, що в період часу з 20 год.00 хв. 30.12.2011 по 07 год.00 хв. 31.12.2011 року перебували разом, та ОСОБА_5 нікуди не відлучався.
Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_73 , яка суду повідомила, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 . Так, в грудні 2011 року, ОСОБА_5 проживав окремо від неї. Коли ОСОБА_5 заходив до неї напередодні Нового 2012 Року, після чого поспілкувавшись деякий час, пішов з друзями гуляти. Крім того, повідомила суду, що її син ОСОБА_5 давав у борг ОСОБА_23 грошові кошти в розмірі 10 тисяч доларів США, який станом на 27.11.2014 року не повернув і тому вважає, що у ОСОБА_23 є всі підстави оговорювати її сина ОСОБА_5 .
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
При цьому, згідно з ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючи законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Відповідно до Розділу ХІ Перехідних положень КПК України допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається в порядку, що діяв до набрання ним чинності.
Відповідно до положень ст.ст.73, 74 КПК України /1960 р./ показання підозрюваного, обвинуваченого підлягають перевірці. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини може бути покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього визнання сукупністю інших доказів, що є в справі.
Суд, безпосередньо, всебічно, об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження, та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення та стороною захисту доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, давши їм належну оцінку відповідно до вимог ст.67 КПК України /1960р./ та ст.94 КПК України, прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, вчинене обвинуваченими, оскільки частина з доказів, наданих стороною обвинувачення, здобута з порушенням норм процесуального законодавства, а інші, як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують причетність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до діянь, про які зазначено в обвинувальному акті.
Так, суд визнає показання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про непричетність до вчинення інкримінованого ним кримінального правопорушення достовірними та такими, що не спростовані стороною обвинувачення, оскільки достатніх та допустимих доказів на підтвердження висунутого обвинувачення під час судового розгляду суду не надано.
Згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб. При цьому, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 категорично заперечили взагалі факт знайомства до проведення у 2014 році судового засідання з обвинуваченим ОСОБА_7 , який підтвердив вказані обставини.
При цьому, ані під час проведення досудового слідства, ані стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження вказані доводи обвинувачених не спростовані, як і не надані будь-які докази щодо того, коли і за яких обставин останні познайомились, коли виникла попередня змова у обвинувачених на вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив про непричетність до вчинення інкримінованого йому злочину та категорично стверджує про перебування у іншому місці, значно віддаленому від місця вчинення злочину, який інкримінується останньому.
Свідок ОСОБА_74 допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту підтвердив місцезнаходження ОСОБА_5 в іншому місці, віддаленому від місця вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_6 також заперечував в суді свою причетність до інкримінованого йому злочину, посилаючись на перебування зі своєю дівчиною ОСОБА_75 в іншому, віддаленому від місця вчинення злочину, місці.
Крім того, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2013р., копія якої була долучена стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження, кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_5 була предметом судового розгляду, за наслідками якого було винесено постанову про направлення кримінальної справи відповідно до положень ст.281 КПК України /1960р./ прокурору для проведення додаткового розслідування. Зокрема, судом було констатовано факт порушення права на захист обвинувачених під час проведення досудового розслідування, а також були дані вказівки щодо перевірки алібі обвинувачених шляхом допиту свідків ОСОБА_76 /яка в суді підтверджувала алібі ОСОБА_6 / та ін.
Тобто, суд вже звертав увагу на недоліки слідства та необхідність обов`язкової перевірки версії захисту щодо підтвердження або спростування алібі обвинувачених.
Разом з тим, стороною обвинувачення доводи обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , викладені вище, в ході досудового слідства не перевірені та під час судового розгляду стороною обвинувачення не спростовані.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 також в судовому засіданні повідомляв про перебування разом з іншими особами в іншому місці у час вчинення злочину, який йому інкримінується. При цьому його доводи стороною обвинувачення також спростовані не були.
Так, суд вважає не спростованими стороною обвинувачення показання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про те, що в ніч з 30 грудня 2011 року по 31 грудня 2011 року, вони не перебували разом та будь - яких незаконних дій вони не вчиняли.
Крім того, є неспростованими стороною обвинувачення показання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про те, що вони ніколи не знали та ніяких стосунків не підтримували з ОСОБА_7 . Не підтверджені і не спростовані покази ОСОБА_5 , свідка сторони захисту ОСОБА_77 допитаного в судовому засіданні про те, що вони разом перебували з вечора 30.12.2011 року до ранку 31.12.2011 року.
Таким чином, в даному випадку слідчий та прокурор проявили однобічність та неповноту при проведенні досудового слідства, оскільки версія обвинувачених щодо незнайомства ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з ОСОБА_7 взагалі не перевірялась, як й не перевірялась інформація про алібі обвинувачених.
З аналізу показань потерпілого ОСОБА_12 вбачається, що останній підтвердив факт відкритого викрадення його майна в ніч з 30 на 31 грудня 2011 року, під час подій, що відбувалися за адресою: АДРЕСА_8 . Разом з тим, категорично вказати, що грабіж був скоєний саме ОСОБА_6 , ОСОБА_5 чи ОСОБА_7 , потерпілий не може. Тобто за будь-якими ознаками впізнати обвинувачених як осіб, які в ніч з 30 на 31 грудня 2011 року вчинили злочин у приміщенні його квартири, він не може. При цьому, стороною обвинувачення суду не надано письмових доказів щодо проведення впізнання потерпілим обвинувачених на досудовому слідстві, хоча потерпілий повідомляв про можливість такого впізнання після вчинення відносно нього протиправних дій.
Потерпіла згідно обвинувального акта - ОСОБА_16 , жодного разу до суду не з`явилась, за повідомленням - з поважних причин /за станом здоров`я/. При цьому протягом досудового слідства жодних процесуальних дій щодо з`ясування у потерпілої можливості впізнання обвинувачених безпосередньо після вчинення злочину встановлено не було.
Показання свідків обвинувачення - ОСОБА_24 , ОСОБА_29 , ОСОБА_27 , які приймали участь при проведенні досудового розслідування як слідчі та оперативний працівник суд не може визнати допустимими доказами, оскільки відповідно до положень ч.7 ст.97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.
Аналізуючи зміст показань вказаних свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_29 , ОСОБА_27 , які повідомляють про зізнання обвинуваченими у вчиненні злочину під час досудового слідства, суд визнає їх недопустимими доказами відповідно до ч.7 ст.97 КПК України.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 був затриманий приблизно через півроку після події злочину 27.06.2012 р., ОСОБА_5 на момент затримання ОСОБА_6 перебував під вартою в СІЗО в зв`язку з іншим кримінальним правопорушенням, а із ОСОБА_7 перша слідча дія проведена 03.02.2014 р. При цьому, матеріали справи не містять жодних даних, які б вказували на те, яким чином через значний проміжок часу була встановлена особа 3-го співучасника ОСОБА_7 , не надані ці дані і безпосередньо в судовому засіданні.
Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечували факт знайомства з ОСОБА_7 , при цьому допитані в суді свідки обвинувачення також не навели жодних даних про те, яким чином слідству стало відомо про співучасника даного злочину ОСОБА_7 .
Потерпілий ОСОБА_12 у своїх показаннях зазначив, що один із грабіжників під час фізичного контакту з ним отримав тілесні ушкодження і відкриту рану, з якою витекла кров, змиви якої в подальшому були вилучені відповідно до протоколу працівниками міліції в ході проведення огляду місця події.
Разом з тим, як вбачається з висновку експерта №464мб від 16.08.2012 року, №95 мб від 14.02.2014 року, згідно якого встановлено, що генетичні ознаки слідів крові людини виявлені на змиві з ноги громадянина ОСОБА_12 /об`єкт №1/, не співпадають з генетичними ознаками встановленими у зразках букального епітелію гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Походження вищезазначеного об`єкту за рахунок гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 виключається.
Крім того, відповідно до протоколу огляду місця події від 31.12.2011 року, було оглянуто 2-кімнатна квартира АДРЕСА_5 та з місця події вилучено та упаковано п`ять слідів пальців рук з поверхні балконної двері, один слід і тканини з лівої стіни балкону; один слід взуття з зовнішньої поверхні балконної дверці; металевий цвяходер. При цьому, відповідно до даних, що містяться у висновку експерта від 06.01.2012 року, згідно якого сліди пальців рук, вилучені при огляді місця події від 31.12.2011 р. по вулиці Багговутівська, 28 в м. Києві, для ідентифікації по них особи придатні. Слід пальців рук з позн.№1 на відрізку паперу з розмірами сторін , вилучений при огляді місця події 31.12.2011 р. по вул. Багговутівська, 28 в м. Києві, для ідентифікації по них особи не придатний. Сліди пальців рук позн. 2,3,4, залишені вказівним пальцем правої руки гр. ОСОБА_12 та слід пальців рук позн. №5 залишений безіменним пальцем правої руки гр. ОСОБА_12 . Таким чином, докази надані стороною обвинувачення, щодо причетності до злочину, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не підтверджені, вказаним висновком експерта.
Висунуте ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачення також ґрунтується на даних, що містяться у протоколах пред`явлення осіб для впізнання, протоколі слідчого експерименту, відеозаписі цієї слідчої дії, який переглянуто в судовому засіданні, та роздруківок телефонних дзвінків.
Проаналізувавши дані докази, суд прийшов до висновку про їх недопустимість з огляду на наступне.

Так, відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 02.02.2014 року, свідок ОСОБА_23 вказав, що по розміру ушей та їх вигляду, по формі обличчя та по загальним ознакам загалом, впізнав особу під №1, яку він підвозив 31.12.2011р. разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до буд. №28 по вул. Багговутівська в м. Києві. Дана особа ОСОБА_7 .
Відповідно до положень ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для пізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує про її зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Тобто, обов`язковою умовою проведення цієї слідчої дії є попереднє опитування слідчим, впізнаючого про обставини, за яких той бачив особу, що підлягає впізнанню, про її зовнішній вигляд, прикмети, особливості. З`ясувавши обставини, при яких впізнаючий спостерігав особу, що підлягає впізнанню, необхідно встановити об`єктивні і суб`єктивні чинники, що впливають на повноту і правильність сприйняття: у якому стані був опитуваний перед початком і після події, у процесі спостереження: якими були спрямованість уваги, тривалість сприйняття; чи немає у впізнаючого дефектів слуху, зору, чи добре він запам`ятовує обличчя, чому запам`ятав саме ці ознаки особи, що підлягає впізнанню.
При цьому, в порушення вимог ч.1 ст.228 КПК України слідчим ОСОБА_78 , який проводив впізнання, попередньо не з`ясовано та не вказано у протоколі про зовнішній вигляд особи і прикмети, за якими свідок ОСОБА_23 може впізнати особу. В подальшому, після пред`явлення осіб, зображених на фотознімках, які за повідомленням в суді свідка були не підшиті та опечатані, а лежали на столі слідчого, ОСОБА_23 впізнав особу під №1 по розміру ушей та їх вигляду, по формі носа і його розміру, по формі обличчя та загальним ознакам. Крім того, ані ім`я, ані прізвище особи, свідок не назвав. В той же час, з дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання вбачається, що фотокартки, які були пред`явлені для впізнання свідку, є поганої якості та побачити з них, зокрема, форму і розмір вух не надається можливим.
Як зазначив в суді свідок ОСОБА_23 , він бачив ОСОБА_7 один чи два рази, зокрема перший раз бачив в ніч з 30 на 31 грудня 2011 року у дзеркало заднього виду, коли останній сідав на заднє пасажирське сидіння автомобіля, яким він керував в ту ніч, та запам`ятав його; обставини зустрічі вдруге з ОСОБА_7 свідок назвати не зміг.
Також, відповідно до положень ч.1-3 ст.228 КПК України пред`явленню для впізнання підлягає особа. При цьому, відповідно до положень ч.6 ст.228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у ч.1 і 2 цієї статті.
Разом з тим, у вказаному протоколі слідчим не вказано про неможливість проведення безпосереднього впізнання особи та необхідність пред`явлення фотознімків для впізнання, як і не відображено: де і за яких обставин були зроблені фотографії ОСОБА_7 , які необхідно було пред`явити.
При цьому, відповідно до наданих стороною обвинувачення матеріалів, перша слідча дія з ОСОБА_7 проведена 03.02.2014 р., що ставить під сумнів правомірність походження фотокартки ОСОБА_7 станом на 02.02.2014р., оскільки не зрозуміло яким чином фотокартка останнього з`явилась у працівників міліції / ОСОБА_7 раніше не судимий, відсутні дані про притягнення його до кримінальної та адміністративної відповідальності/.
З урахуванням викладеного вище, суд визнає недопустимим наданий стороною обвинувачення доказ протокол пред`явлення свідку ОСОБА_23 особи для впізнання від 02.02.2014 р.
Враховуючи наведене, суд також вважає слушними доводи сторони захисту щодо сумнівності та недостовірності показань свідка ОСОБА_23 в частині впізнання ОСОБА_7 , як особи, яку він підвозив разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до буд. №28 по вул. Багговутівська в м. Києві.
Аналізуючи показання свідка ОСОБА_23 суд приходить до висновку про спроможність доводів сторони захисту щодо сумнівності й недостовірності показань даного свідка. Так, обвинувачений ОСОБА_5 посилається на давнє знайомство та перебування у дружніх стосунках з ОСОБА_23 до факту надання значної суми грошових коштів у борг останньому. Зазначені показання ОСОБА_5 узгоджуються з показаннями ОСОБА_6 , а також свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_79 . Вказані обставини суд вважає такими, що викликають сумнів у правдивості показань свідка ОСОБА_23 . Крім того, суд вважає сумнівними показання даного свідка, який повідомляючи про перебування у власному автомобілі в ніч з 30 на 31 грудня 2011 року з трьома обвинуваченими, взагалі не чув ані мети їх поїздки, ані розмов, які відбувались у автомобілі та інших обставин. Також аналіз показань свідка ОСОБА_23 у сукупності з іншими доказами сторони обвинувачення, які не підтверджують причетність обвинувачених до вчиненні інкримінованого злочину, дає суду підстави сумніватись у їх правдивості та достовірності, що виключає обґрунтування висновків суду на таких доказах.
Крім того, доводячи перед судом обвинувачення, прокурор надав суду протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 03.02.2014 року, та СД-диском з відеозаписом, який був досліджений безпосередньо в судовому засіданні.
Дослідивши зазначені докази, суд визнає їх недопустимими у зв`язку з наступним.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від показань, даних під час проведення слідчого експерименту 03.02.3014р., та вказав, що фактично був затриманий працівниками міліції на початку лютого 2014 року та доставлений до райуправління міліції. При цьому офіційно його затримання не оформлювалось. Під час спілкування з працівниками міліції, останні йому повідомили, що він причетний до пограбування квартири в грудні 2011 року разом з двома іншими хлопцями. На його заперечення щодо причетності до будь-яких протиправних дій, працівники міліції повідомили, що його впізнали та дали викривальні показання інші особи, в зв`язку з чим він буде поміщений до слідчого ізолятора в разі несприяння слідству. Також, працівники міліції та слідчий йому повідомили, що захисник дорого коштує, а безкоштовного захисника надати йому не можуть і він його не врятує, та вказали на необхідність відмови від захисника, що також буде розцінене як сприяння слідству, і як наслідок залишення його на волі.
В зв`язку з зазначеними обставинами, оскільки він родом з іншої області і фактично у нього немає в Києві родичів /крім сестри/ та осіб, які б йому допомогли, він погодився з працівниками міліції та відмовився від послуг захисника, і будучи наляканим можливим ув`язненням, слідував вказівкам слідчого та працівників міліції.
При цьому, враховуючи викладені показання обвинуваченого ОСОБА_7 , та аналізуючи надані стороною обвинувачення письмові документи, судом встановлене наступне.
Так, з письмових доказів долучених прокурором в судовому засіданні не вбачається: яким чином, в зв`язку з чим, коли, за яких обставин, на якій підставі ОСОБА_7 з`явився в приміщенні Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві. При цьому, згідно наданих письмових доказів слідчим СВ 1-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві 03.02.2014 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру, вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки. В подальшому, в цей же день з 16 год. 35 хв. до 16 год. 45 хв., з 16 год. 50 хв. до 17 год. 00 хв. проводиться пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за результатами якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Після чого, відповідно до протоколу роз`яснення права на захист від 03.02.2014 року з 17 год. 05 хв. до 17.10 хв. ОСОБА_7 під послуг захисника відмовився. В подальшому, 03 лютого 2014 року з 18 год. 27 хв. до 18 год. 42 хв. слідчим було проведено слідчий експеримент шляхом відтворення обстановки події з метою перевірки показань підозрюваного ОСОБА_7 , фіксація якого проводилась за допомогою відеокамери «Panasonic».
Так, слідчий експеримент починається з того, що слідчий повідомляє присутнім особам, які зібрались біля будинку АДРЕСА_6 за попередньою домовленістю, представляє присутніх осіб та ставить питання ОСОБА_7 , які вже самі по собі мають на них відповідь.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що добровільної згоди на проведення слідчого експерименту не давав, а був змушений погодитись через психологічний тиск та залякування працівниками міліції, які розповіли йому про обставини та сказали, що будуть задавати навідні питання. Також зазначив, що право на захист йому не роз`яснювали, а лише надали підписати документи з вказівками на статті, яких він не знає.
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту, так і з відеозапису вказаної дії, відсутні дані про надання згоди ОСОБА_7 на проведення слідчого експерименту. Крім того, з вказаних документів не вбачається: коли та за яких обставин виникла у учасників цієї слідчої дії попередня домовленість на її проведення, як про це повідомляє слідчий.
Крім того, згідно даних відеозапису, в порушення вимог ч.3 ст.223 КПК України перед проведенням слідчої дії, слідчий не роз`яснював права та обов`язки, особам, які брали участь у даній слідчій дії, хоча у протоколі ці дані наявні.
Також, згідно висунутого обвинувачення обвинувачені по газовій трубі, яка закріплена у стіні будинку, вилізли на балкон квартири, яка знаходиться на другому поверсі будинку з метою подальшого проникнення в квартиру через балконні двері.
При цьому, як вбачається з вищезазначеного відеозапису, протокол проведення слідчого експерименту не в повній мірі відображає обставини, які відтворювались. Так, згідно з протоколом обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до металевого козирка, розташованого на першому поверсі будинку, та опершись на руки, за допомогою фізичної сили, заліз на козирьок. В той же час, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_7 не зміг сам залізти на козирьок та забрався туди за допомогою працівника міліції. Крім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_7 добрався до балкону потерпілого, при цьому згідно обвинувачення обвинувачені вилізли на балкон. В той же час, вказані обставини під час проведення слідчого експерименту перевірені не були, зокрема: чи міг ОСОБА_7 за своїми фізичними даними, з урахуванням пори року /зими/, наявності зимнього одягу, закритої пластиком бокової частини балкону, - дістатись до внутрішньої частини балкону як вказано в обвинуваченні.
З урахуванням наведеного, суд вважає слушними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про порушення його права на захист під час проведення слідчого експерименту 03.02.2014р.
Відповідно до положень ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Згідно з ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема: порушення права особи на захист.
Враховуючи наведене, суд вважає надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обвинувачення, а саме: протокол проведення слідчого експерименту та відеозапис цієї слідчої дії, який міститься на диску, недопустимими доказами, оскільки вони були отримані з порушенням права на захист особи.
Крім того, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про залякування з боку працівників міліції, відмову від захисника та обмову себе та інших осіб, в обмін на перебування на волі, фактично узгоджується з дійсними обставинами, якщо їх проаналізувати. Так, працівниками міліції жодного процесуального рішення про затримання не виносилось, з ОСОБА_7 слідчі дії проводились в один день 03.02.2014р. При цьому лише 25.02.2014р. слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_7 , який лише через 1,6 роки знайшовся з дня події, у якій підозрюється, не працював, проживав у іншій області, підозрювався у вчиненні тяжкого злочину, що в сукупності протирічить судовій практиці, та на думку суду підтверджує доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про здійснення на нього тиску з боку працівників міліції.
Долучений стороною обвинувачення висновок експерта №95 мб від 14.02.2014 року, відповідно до якого походження крові людини на змиві /об`єкт №1/ за рахунок ОСОБА_7 , виключається. Тобто даний письмовий доказ не підтверджує причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину.
Крім того, на обґрунтування винуватості обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стороною обвинувачення надані наступні докази, а саме: протокол відтворення обстановки і обставин події від 27.06.2012 року з фототаблицею до нього, протоколи пред`явлення ОСОБА_7 особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2014р.
Відповідно до положень ст.194 КПК України /1960року/ - з метою перевірки та уточнення результатів допиту зокрема підозрюваного або обвинуваченого або даних, одержаних при провадженні огляду та інших слідчих дій, слідчий може виїхати на місце і в присутності понятих, а в необхідних випадках з участю спеціаліста, свідка, потерпілого і підозрюваного або обвинуваченого відтворити обстановку і умови, в яких ті чи інші події могли відбуватися в дійсності. Виконання цих дій допускається при умові, коли вони не принижують гідності осіб, що беруть у них участь, і не є небезпечними для їх здоров`я. В необхідних випадках слідчий проводить вимірювання, складає план і креслення, а також проводить фотографування. Про проведення всіх зазначених дій складається протокол, який підписують особи, що брали в них участь, поняті та слідчий.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що 27.06.2012 року був безпідставно затриманий у себе вдома та після застосування до нього фізичної сили з боку працівників міліції доставлений до приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, де продовжували застосовувати до нього недозволені методи. За повідомленням працівників міліції його впізнали як співучасника грабежу, вчиненого наприкінці грудня 2011 року. При цьому він повідомляв працівникам міліції про непричетність до вчинення даного злочину та наявність алібі, але його доводи не перевірялись, і внаслідок застосування до нього тиску як фізичного, так і психічного, він підписав відмову від захисника та виконував вказівки працівників міліції.
Як вбачається з наданого прокурором протоколу затримання як підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_6 від 27.06.2012р., складеного з 18 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв. слідчим ОСОБА_24 в приміщенні Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві - підставами затримання ОСОБА_6 вказані: коли цю особу застали при вчиненні злочину або безпосередньо після його вчинення; коли очевидці, в тому числі потерпілі, прямо вкажуть на дану особу, що саме вона вчинила злочин. Мотивами затримання останнього, згідно протоколу є попередження можливості сховатись від слідства й суду, забезпечення виконання вироку. Крім того, у протоколі затримання підозрюваного ОСОБА_6 міститься запис про відмову останнього від захисника.
Разом з тим, ОСОБА_6 був затриманий через півроку після події злочину, яка йому інкримінується; крім того, стороною обвинувачення не надано суду доказів, які б свідчили про наявність підстав для затримання, як вказано у протоколі, як і не зазначено причини відмови ОСОБА_6 від захисника та можливість здійснення ним захисту самостійно.
Стороною захисту в судовому засіданні були долучені копія скарги ОСОБА_6 від 25.07.2012р. на адресу прокурора Шевченківського району м. Києва щодо застосування до нього недозволених методів дізнання, а також відповідь слідчого з повідомленням про розгляд вказаної скарги та не підтвердження фактів викладених у скарзі. В той же час, органами прокуратури вказана скарга ОСОБА_6 без перевірки його доводів була направлена слідчому, який проводив досудове розслідування, та фактично доводи обвинуваченого про застосування на досудовому слідстві незаконних методів, які призвели до порушення його права на захист, належним чином не перевірялись, тобто ефективного розслідування скарг останнього проведено не було.
При цьому, стороною обвинувачення не спростовано доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього під час проведення досудового розслідування недозволених заходів.
Крім того, відповідно до протоколу відтворення обстановки і обставин події від 27.06.2012 року, проведеного в період часу з 20 год. 30 хв. до 21 год. 10 хв., за участю підозрюваного ОСОБА_6 , останній розповів про обставини вчинення пограбування кв. АДРЕСА_5 в нічний час 30 грудня 2011 року разом з ОСОБА_80 та знайомим на ім`я ОСОБА_56 .
В суді ОСОБА_6 від своїх показань під час відтворення обстановки і обставин події відмовився, вказавши на тиск з боку працівників міліції, які вказували, де йому необхідно стати, після чого фотографували. Також зазначив, що поняті, які були присутні при проведенні слідчої дії були залежними від міліції і взагалі не звертали увагу на порушення його прав. Крім того, звертає увагу суду, що схема, долучена до протоколу відтворення обстановки та обставин події, була намальована за вказівками слідчого, оскільки доводи про те, що він, міг півроку тому, перебуваючи вночі протягом незначного часу в квартирі та через півроку детально відтворити план квартири та розташування всіх приміщень і меблів у ній, - виходить за межі здорового глузду, та в черговий раз свідчить про фабрикацію звинувачень проти нього.

Згідно висунутого обвинувачення обвинувачені по газовій трубі, яка закріплена у стіні будинку, вилізли на балкон квартири, яка знаходиться на другому поверсі будинку з метою подальшого проникнення в квартиру через балконні двері. В той же час, вказані обставини під час проведення обстановки та обставин події перевірені не були, зокрема: чи міг ОСОБА_6 за своїми фізичними даними, з урахуванням пори року /зими/, наявності зимнього одягу, закритої пластиком бокової частини балкону, - дістатись до внутрішньої частини балкону як вказано в обвинуваченні. Крім того, відтворення обстановки та обставин події у приміщенні квартири, де було безпосередньо вчинено грабіж, взагалі не проводилось з невідображених у протоколі причин.
В подальшому, після повернення до приміщення Шевченківського РУ, він за вказівками слідчого перемалював схему квартири АДРЕСА_5 , при цьому поняті були відсутні в кабінеті.
При цьому, як встановлено в судовому засіданні під час допиту понятих ОСОБА_81 та ОСОБА_82 в якості свідків, з`ясовано, що свідок ОСОБА_83 мав проблеми з міліцією, та маючи намір скоріше покинути райуправління, дав свою згоду бути присутнім в якості понятого на відтворенні обстановки. Свідок ОСОБА_49 повідомив в судовому засідання, що був запрошений в якості понятого працівниками міліції у розпорядженні яких був його телефон, оскільки він періодично виконує свій громадянський обов`язок бути понятим, при цьому під час складання ОСОБА_6 схеми розташування кімнат в квартирі АДРЕСА_6 , він виходив до туалету, та коли повернувся схема була вже складена, після чого він її підписав та покинув кабінет слідчого. Крім того, свідок ОСОБА_49 повідомив, що неодноразово був запрошений в якості понятого, як в даному кримінальному провадженні так і в інших кримінальних проваджень, які перебували на стадії досудового розслідування в Шевченківському РУГУ МВС України в м. Києві, оскільки працівники міліції мають його особистий номер телефону та запрошують його бути в якості понятого. Крім цього, з показань свідків ОСОБА_81 та ОСОБА_82 , які були понятими, останні прибули на місце відтворення обстановки і обставин події, коли обвинувачений ОСОБА_6 разом з працівниками міліції вже знаходився біля будинку АДРЕСА_6 , та підтвердити чи була його добровільна згода на проведення цієї слідчої дії не можуть.
Крім того, показання свідка ОСОБА_82 щодо проведення відтворення обстановки та обстановин події 27.06.2012р. прямо протирічять показанням іншого понятого ОСОБА_84 та фактичним даним протоколу цієї слідчої дії щодо її проведення у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , згідно яких вказана слідча дія у приміщенні квартири не проводилась. Вказані обставини, на думку суду, також свідчать про недостовірність показань свідка ОСОБА_85 .
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні вказаного доказу, вважає, що поняті ОСОБА_49 та ОСОБА_86 були заінтересовані в результатах даного кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.127 КПК України /1960р./ як поняті запрошуються особи, не заінтересовані в справі.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини порушення права на

захист обвинуваченого ОСОБА_6 при проведенні відтворення обстановки та обставин події, заінтересованість понятих, що не було спростовано стороною обвинувачення, суд визнає протокол відтворення обстановки та обставин події за участі підозрюваного ОСОБА_6 від 27.06.2012 р. недопустимим доказом, а також показання допитаних судом свідків обвинувачення ОСОБА_81 та ОСОБА_82 оцінює критично та у зв`язку з зазначеними вище порушеннями під час досудового слідства визнає недопустимим доказом для покладення в основу обвинувачення.

Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 03.02.2014 року в період часу з 16 год. 35 хв. до 16 год. 45 хв., підозрюваний ОСОБА_7 вказав, що по формі обличчя, шиї та формі губ, впізнав особу на фото №2, та повідомив, що в ніч з 30 на 31.12.2011р. разом з наглядно знайомим на ім`я ОСОБА_59 та його товаришем проникли до квартири через балкон по АДРЕСА_6 . Дана особа є ОСОБА_6 . Також, відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 03.02.2014 року в період часу з 16 год. 50 хв. до 17 год. 00 хв., підозрюваний ОСОБА_7 вказав, що по формі обличчя та зачіски, і за загальними ознаками, впізнав особу на фото №1, як хлопці на ім`я ОСОБА_59 , з яким в ніч з 30 на 31.12.2011р. та разом з іншим невідомим вчинив злочин. Дана особа є ОСОБА_5 .
Відповідно до положень ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для пізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує про її зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Тобто, обов`язковою умовою проведення цієї слідчої дії є попереднє опитування слідчим, впізнаючого про обставини, за яких той бачив особу, що підлягає впізнанню, про її зовнішній вигляд, прикмети, особливості. З`ясувавши обставини, при яких впізнаючий спостерігав особу, що підлягає впізнанню, необхідно встановити об`єктивні і суб`єктивні чинники, що впливають на повноту і правильність сприйняття: у якому стані був опитуваний перед початком і після події, у процесі спостереження: якими були спрямованість уваги, тривалість сприйняття; чи немає у впізнаючого дефектів слуху, зору, чи добре він запам`ятовує обличчя, чому запам`ятав саме ці ознаки особи, що підлягає впізнанню.
При цьому, в порушення вимог ч.1 ст.228 КПК України слідчим ОСОБА_53 , який проводив впізнання, попередньо не з`ясовано та не вказано у протоколі про зовнішній вигляд особи і прикмети, за якими підозрюваний ОСОБА_7 може впізнати особу.
Також, відповідно до положень ч.1-3 ст.228 КПК України пред`явленню для впізнання підлягає особа. При цьому, відповідно до положень ч.6 ст.228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у ч.1 і 2 цієї статті.
Разом з тим, у вказаному протоколі слідчим не вказано про неможливість проведення безпосереднього впізнання особи та необхідність пред`явлення фотознімків для впізнання, як і не відображено: де і за яких обставин були знайдені фотографії, які необхідно було пред`явити.
Крім того, як було зазначено раніше у вироку, вказані слідчі дії з ОСОБА_7 проводились з порушенням права на захист останнього.

Також, як вже було зазначено всім обвинуваченим інкримінується вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. При цьому, навіть при пред`явленні ОСОБА_7 фотокарток інших підозрюваних для впізнання, слідчим не було з`ясовано де і за яких обставин вони познайомились та вступили у попередню змову.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги встановлені порушення вимог ст.228 КПК України, а також порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає вищезазначені протоколи пред`явлення ОСОБА_7 осіб для впізнання від 03.02.2014 р. недопустимими доказами, в зв`язку з чим дані, які містяться у них, не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

Також на підтвердження висунутого обвинувачення, прокурором наданий: протокол огляду та вилучення від 26.06.2012р., згідно з яким о/у ВКР Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_87 вилучив у гр-на ОСОБА_33 мобільний телефон «Нокіа, ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім карткою оператора «Лайф» НОМЕР_17 . Разом з тим, у вказаному протоколі відсутні дані про упакування відповідно до положень процесуального закону вказаного телефону, а також відсутні процесуальні документи, які б підтверджували правомірність проведення цієї слідчої дії оперуповноваженим ВКР. Крім того, стороною обвинувачення не обґрунтовано, на підтвердження яких обставин кримінального провадження долучено даний письмовий документ.

Крім того, на підтвердження висунутого обвинувачення, прокурором наданий: протокол огляду та вилучення від 26.06.2012р., згідно з яким о/у ВКР Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_87 вилучив у гр-на ОСОБА_23 мобільний телефон «Нокіа 5800» ІМЕІ НОМЕР_3 з сім карткою мобільного оператора МТС НОМЕР_4 . В той же час, у вказаному протоколі відсутні дані про упакування, яке б унеможливлювало вільний доступ до вилученого майна - вказаного телефону, відповідно до положень процесуального закону, а також відсутні процесуальні документи, які б підтверджували правомірність проведення цієї слідчої дії оперуповноваженим ВКР.

Також долучено протокол особистого обшуку ОСОБА_6 від 27.06.2012р., відповідно до якого у останнього вилучено мобільний телефон ОСОБА_50 з сім карткою Лайф НОМЕР_5 . Разом з тим, дані, які містяться у цьому письмовому документі, не підтверджують обставини, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.
Також прокурором долучено протокол огляду предметів від 16.07.2012р., відповідно до якого ст.слідчий СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_88 провів огляд предметів: мобільного телефону Нокіа, мобільного телефону Соні Еріксон, касових чеків ОСОБА_6 , які знаходились в паспорті останнього.

Разом з тим, як вбачається з вказаного письмового доказу, дослідженого судом, слідчим у протоколі не зазначені обставини отримання вказаних об`єктів огляду, як і не вказані їх місцезнаходження й відсутність вільного доступу до них сторонніх осіб та унеможливлення внесення у них будь-якої інформації, з моменту їх виявлення та вилучення до моменту їх огляду.

Відповідно до положень ст.186 КПК України /1960р./, зокрема: при обшуку або виїмці можуть бути вилучені лише предмети і документи, які мають значення для справи. Всі документи і предмети, які підлягають вилученню, слідчий повинен пред`явити понятим та іншим присутнім особам і перелічити в протоколі обшуку або виїмки чи в доданому до нього опису з зазначенням їх назви, кількості, міри, ваги, матеріалу, з якого вони виготовлені, та індивідуальних ознак. У необхідних випадках вилучені предмети і документи повинні бути на місці обшуку або виїмки упаковані і опечатані.

З урахуванням наведеного, суд визнає вказані протоколи огляду та вилучення від 26.06.2012р., протокол огляду предметів від 16.07.2012р., недопустимими доказами.

Крім того, стороною обвинувачення долучені роздруківки з інформацією про телефонні дзвінки та деталізацію телефонних з`єднань з прив`язкою до місцевості по номерам телефонів НОМЕР_19 ; НОМЕР_11 ; НОМЕР_4 .

При цьому огляд вказаних роздруківок слідчим не проводився. У даних роздруківках містяться рукописні записи із зазначенням прізвищ осіб, зроблені невідомою особою. Аналізуючи інформацію, яка міститься у даних роздруківках, суд приходить до висновку, що будь-яких фактичних даних, які б підтверджували або спростовували обвинувачення висунуте ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 досліджені судом роздруківки телефонних з`єднань не містять.

Також, суд приходить до висновку, що показання свідка ОСОБА_23 , який не був очевидцем вчинення злочину, щодо перебування обвинувачених біля будинку №28 по вул. Багговутівській в м. Києві в ніч з 30.12. на 31.12.2011 р. з урахуванням досліджених судом доказів у їх сукупності не підтверджують причетність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого ним злочину.

Дані протоколу огляду місця події від 31.12.2011 р., протоколи усних заяв потерпілих про вчинений злочин підтверджують лише факт вчинення злочину, при цьому жодних фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченими не містять.

Крім того, не підтвердженими належними та допустимими доказами залишились відомості, викладені у обвинувальному акті щодо переліку та вартості майна /крім грошових коштів/, яке було відкрито викрадене, щодо наявності у потерпілих викраденого майна та його належності ним, тобто жодних документів, висновків експертів фактично в порушення ст.91 КПК України щодо розміру заподіяної шкоди на підтвердження вказаних обставин суду надано не було.

Також, згідно висунутого обвинувачення злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вчинено «з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого». При цьому, суд звертає увагу на те, що потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_16 у заявах про злочин від 31.12.2011 року не вказували про застосовування до них насильства, та на підтвердження факту заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_16 стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних, зокрема, даних про наявність у потерпілих будь-яких тілесних ушкоджень та виявлення їх слідів, зокрема висновку експерта.

Також суд вважає слушними доводи сторони захисту, що стороною обвинувачення не доведено хто саме з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 чи ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу, вступив у боротьбу із потерпілим ОСОБА_12 , що в подальшому у обвинувальному акті як кваліфікуюча ознака ст.186 КК України «насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого» інкримінується кожному з обвинувачених.

Таким чином, судом встановлено, що кримінальне правопорушення стосовно потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_16 мало місце, але з урахуванням сукупності доказів, які були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 31 грудня 2011 року приблизно о 03 годині 10 хвилин по вул. Багговутівська, 28 в м. Києві за попередньою змовою групою осіб, повторно, з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з проникненням у житло, завдавши значної шкоди потерпілому, відкрито викрали чуже майно.
На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст.337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме: діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, вчинене обвинуваченими.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст.17 КПК України, п.23 ППВСУ №5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов ППВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий сторонами обвинувачення та захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення їх участі у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст.62 Конституції України, виправдати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, вчинено саме ними.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні дані про те, що ОСОБА_5 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2014 року до покарання у виді позбавлення волі та рахується за Апеляційним судом м. Києва, яким переглядається зазначений вирок та остаточного рішення не прийнято, судом не приймається рішення про негайне звільнення ОСОБА_5 з-під варти.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявні дані про те, що ОСОБА_6 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2015 року за ч.2 ст.28, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, який набрав законної сили, та за яким останній відбуває покарання. За таких обставин, судом не приймається рішення про негайне звільнення ОСОБА_6 з-під варти.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання застосований до ОСОБА_7 , а також застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт, - підлягають скасуванню.

Арешт накладений на майно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до постанови старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_89 від 18.09.2012 року, на підставі ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов не пред`явлений.

Процесуальні витрати на проведення експертизи слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинене дане кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинене дане кримінальне правопорушення.

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинене дане кримінальне правопорушення.
Скасувати: застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Арешт, накладений на майно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до постанови старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_89 від 18.09.2012 року, скасувати.

Речові докази, що передані на підставі зберігальної розписки ОСОБА_23 від 26.07.2012 року, повернути власнику; паспорт та вилучене майно під час особистого обшуку ОСОБА_6 , яке зберігається у камері схову Шевченківського РУ - повернути власнику ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя