УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в :
До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 .
Своє клопотання сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 13.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у зв`язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та Акціонерним товариством закритого типу «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» (у зв`язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи - ПрАТ «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн») було укладено Договір про надання невідновлюваної іфедитної лінії №18/062-КН з наступними змінами та доповненнями.
На підставі рішення господарського суду м. Києва від 10.09.2015 року у справі №5011-66/7999-2012 залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 року та Постанови Вищого господарського суду України від 26.02.2013 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство «Ен Ес Ай Констракшн» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А» про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Господарським судом м. Києва вирішено, в рахунок часткового погашення заборгованості ПрАТ «СП Ен Ес Ай Констракшн» за кредитним договором в розмірі 458 796 000,00 грн. (прострочена заборгованість за нарахованими процентами станом на 29.05.2012 року в розмірі 15 839 994,89 дол. СІЛА; прострочена заборгованість за кредитом - 40 000 000,00 дол. СІЛА; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 109 002,22 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів 379 019,18 дол. СІЛА; штрафи за порушення п 4.3.3. та п.п. 3.3.8., 3.3.11 Кредитного договору - 75 299,32 дол. СІЛА) звернути стягнення на предмети іпотеки згідно з іпотечним договором від 24.01.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , зареєстрованим в реєстрі за №17, та іпотечним договором від 13.06.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , зареєстрованим в реєстрі за №1423.
Визнано за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності на адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера А); нежитловий будинок загальною площею 18 4050 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера С); нежитловий будинок загальною площею 20 372,9 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12; нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м. розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи 12.
В квітні 2013 року право власності на майно було зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
В подальшому, в процесі розгляду справи про звернення стягнення на іпотечне майно, боржник з метою виведення майна з-під іпотеки залучив до будівництва іпотечного майна компанію - Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А». На підставі нікчемного інвестиційно-підрядного договору ТОВ «Проект-А» також звернулося до суду з вимогою про визнання за ним права власності па нежитлову будівлю по вул. Миколи Амосова, 12 (літ. С) в м. Києві. Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.12.2009 року по справі № 2/349 позов ТОВ «Проект -А» було задоволено повністю.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 року залишеною без змін.
Постановою Вищого господарського суду України, було скасовано рішення Господарського суду м. Києва та в позові ТОВ «Проект -А» відмовлено повністю.
Незважаючи на це, в 2012 році ТОВ «Проект-А» передало адміністративно - побутовий комплекс в іпотеку ПАТ «Фінексбанк».В подальшому інвестиційно-підрядний договір з ТОВ «Проект-А» та договір іпотеки з ПАТ «Фінексбанк» були визнані недійсними судами всіх інстанцій. Таким чином, ТОВ «Проект-А» за допомогою нікчемних документів та незаконних рішень суду намагалося позбавити Банк заставного майна.
Після відмови Банку передати майно, ТОВ «Проект-А» перереєструвалося в м. Ніжин Чернігівської області та звернулося в суд з позовом про скасування права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на нерухоме майно.
Так, 16 вересня 2015 Чернігівським окружним адміністративним судом було, прийнято рішення у справі №825/3127/15-а за позовом ТОВ «Проект-А» до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, яким суд скасував державну реєстрацію права власності Банку на нежитлову будівлю по вул. Амосова Миколи, 12 в м. Києва (літ. С).
З метою реалізації злочинного наміру, ТОВ «Проект-А» подавало 13 разів позов до суду, а для того, щоб приховати розгляд справи «помилково» вказало в позові свою назву, як ТОВ «ПРОЕКТ-А», а не ТОВ «ПРОЕКТ-А».
Після прийняття рішення Чернігівським окружним адміністративним судом, не зважаючи на його оскарження ПАТ «Укрсоцбанк» і Реєстраційною службою м. Києва, представники ТОВ «Проект-А» реалізуючи злочинний намір звернулися до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, яке перереєструвало право власності на майно на ТОВ «Проект-А».
В результаті вказаних дій ПАТ «Укрсоцбанк» було позбавлено права власності на нерухоме майно орієнтовною вартістю близько 20 млн. дол. СІЛА.
У судовому засіданні сторона обвинувачення клопотання підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.
Представник власника майна враховуючи наявність обставин передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України не викликався.
Тож, слідчий суддя, дослідивши надане клопотання на відповідність КПК України кримінальне провадження, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом і засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, у засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходив кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст.ст. 170 КПК України, оскільки
вказане кримінальне провадження зареєстроване щодо можливих злочинних дій посадових осіб ТОВ Проект-А», а також враховуючи те, що вказане майно набуте злочинним шляхом, та з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у ньому, забезпечення конфіскації майна, яка передбача ст. 190 КК україни.
Клопотання органу досудового розслідування відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главами 16, 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛвстановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи.
При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не єпропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.
Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку сторони обвиунвачення про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ч. 1 ст. 170 КПК України,
За таких обставин, слідчий суддя враховувати правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч.1 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.
Негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 та прокурора Київської місьцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 .
Копія ухвали надіслати учасникам процесу, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1