Справа № 1-20/10
Провадження № 1-20/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2010 року Жовківський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Зеліско Р. Й., при секретарі Мамедовій Г.І. з участю прокурора Вихопень П.Б. та захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця , громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одруженого , не працює, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, військовозобовязаного , судимого вироком Жовківського районного суду від 19.02.1 996 року заст. 142 ч.2, 142 ч. 1, 140 ч.3 КК України на 6 років і 6 місяців позбавлення волі;

вироком Жовківського районного суду від 29.10.1997 року за ст. 140 ч.2 КК України на 4 років і 6 місяців позбавлення волі;

вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 21.11.1999 року за ст. 140 ч.2 КК України на 1 рік і 10 місяців позбавлення волі;

вироком Франківського районного суду м.Львова від 16.11.2001 року за ст. 141 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

вироком Жовківського районного суду Львівської області від 24.03.2008 року засуджений за ст. 187 ч.2 ККУ на 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна , яке є власністю засудженого

за ст. 187 ч.2 КК України

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця , громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одруженого , не працює, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, військовозобовязаного , судимого вироком Сокальського районного суду від 12.05.1998 року за ст. 140 ч.З КК України на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі; вироком Жовківського районного суду від 31.05.2002 року за ст. 185 ч.2,185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі

заст. 187 ч.2 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8 , українця , громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одруженого , не працює, проживає ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_10, військовозобовязаного , судимого вироком Личаківського районного суду м.Львова від 03.01.1996 року за ст. 140 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі;

вироком Личаківського районного суду м.Львова від 31.08.2000 року за ст. 117 ч.3 КК України на 7 років позбавлення волі

за ст. 187 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 16 березня 2005 року в стані алкогольного спяніння поблизу памятника ОСОБА_5 на проспекті Свободи в м.Львові

підійшли до потерпілого ОСОБА_6 обступили його і стали вимагати гроші, а коли потерпілий відмовився видати гроші ОСОБА_2 взяв ОСОБА_6 за запястя руки , а іншою рукою відхилив свою куртку і показав іграшковий пістолет , який ОСОБА_6 сприйняв як справжній та реальну небезпеку для свого життя і здоровя. В цей час, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 створювали видиму загрозу для потерпілого і спостерігали за його реакцією , а ОСОБА_2 обшукавши кишені потерпілого ОСОБА_6 заволодів майном потерпілого, а саме мобільним телефоном марки Самсунг С100 вартістю 750 грн. з сім-картою вартістю 50 грн., гаманцем Найк вартістю 20 грн. в якому знаходились 3 грн. 40 коп., дві таксофонні карточки вартістю 10 грн.80 коп., презерватив вартістю 3грн.50 коп., десять візиток та дві фотографії , а всього заволоділи майном на загальну суму 837 грн. 70 коп.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні злочину відносно потерпілого ОСОБА_6 не визнав та пояснив, що він дійсно в момент вчинення злочину знаходився разом з ОСОБА_2 біля памятника ОСОБА_5 на проспекті Свободи в м.Львові. Однак, він не вчиняв ніяких злочинних дій відносно потерпілого. Вважає, що дане звинувачення є надуманим та сфабрикованим працівниками міліції.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ст. 187 ч.2 ККУ відносно потерпілого ОСОБА_6 не визнав та пояснив, що він дійсно в момент вчинення злочину знаходився разом з ОСОБА_7 біля памятника ОСОБА_5 на проспекті Свободи в м.Львові. Однак, він не вчиняв ніяких злочинних дій відносно потерпілого. Вважає, що дане звинувачення є надуманим та сфабрикованим працівниками міліції.

Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні злочину відносно потерпілого ОСОБА_6 не визнав та пояснив, що він дійсно в момент вчинення злочину знаходився біля памятника ОСОБА_5 на проспекті Свободи в м.Львові. Однак, він не вчиняв ніяких злочинних дій відносно потерпілого. Вважає, що дане звинувачення є надуманим та сфабрикованим працівниками міліції.

Незважаючи на невизнання підсудними своєї вини у вчиненні злочину щодо потерпілого ОСОБА_6 їх вина в судовому засіданні є доведено показами даними потерпілим на попередньому слідстві і в судовому засіданні, показами свідків, протоколами слідчих та судових дій, іншими матеріалами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він 16.03.2005 року біля 23.00. год. проходив по проспекту Свободи до памятника ОСОБА_5 від Оперного театру та бачив як з-заду йде декілька осіб. Він через телефон домовлявся з своїм товаришем ОСОБА_8 про зустріч біля памятика ОСОБА_5. Коли він підійшов на місце зустрічі, до нього підійшли троє осіб і один з них , а саме на сьогоднішній день він стверджує , що це був ОСОБА_3 взяв його за руку та відкрив куртку і показав йому пістолет та сказав, що може йому зробити дірку в тілі. Після цього, він іншою рукою вийняв з кишень його приватні речі, а саме мобільний телефон марки Самсунг С-100 вартістю 750 грн. з сім-картою вартістю 50 грн., гаманець Найк вартістю 20 грн. в якому знаходились 3 грн. 40 коп., дві таксофонні карточки вартістю 10 грн.80 коп., презерватив вартістю 3грн.50 коп., десять візиток та дві фотографії без визначеної матеріальної вартості. Після цього , він його відпустив. В час, коли відносно нього вчинявся цей злочин , до нього підходив ОСОБА_8, однак, до нього підійшли інші троє осіб і стали про щось розмовляти . Інші двоє осіб ніяких дій по вчиненні щодо нього злочину не вчиняли , а тільки стояли збоку і дивились. Зокрема підсудний ОСОБА_4 відносно нього злочину не вчиняв.

Крім того, потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою від 20.02.2009 року в якій зазначає , що в 2005 році у м. Львові на проспекті Свободи , біля памятника ОСОБА_5 він зазнав розбійного нападу трьох пяних молодиків , які заступили йому дорогу, ізолюючи від перехожих. При цьому, підвипивший ОСОБА_2 , погрожуючи йому пістолетом наказав віддати все цінне майно. Коли він відмовився, він рукою заліз у його кишені і забрав мобільний телефон вартістю 800 грн. та гаманець з дрібними грішми, інших цінностей в нього не було. Під час пограбування ОСОБА_3 говорив все віддай, а ОСОБА_4 мовчав, стояв поруч прикриваючи картину місця пограбування від оточуючих перехожих. Після пограбування , вони разом поспішно втекли із своєю здобиччю. Після цього , він одразу звернувся у міліцію і працівники міліції затримали тих трьох грабіжників. Від своїх первісних свідчень і пояснень даних Галицькому РВ ЛМУ не відмовляється , підтверджує їх правдивість.

А.с.231

Крім того, потерпілий ОСОБА_6 під час попереднього слідства показав, що 16 березня 2005 року у м. Львові на проспекті Свободи , біля памятника ОСОБА_5 до нього підійшли троє хлопців, які обступили його кругом і один з хлопців попросив в нього 2 грн. на бренді- колу. Він відповів , що у нього немає грошей. Після цього, до них підійшов його знайомий ОСОБА_8, однак, до них підійшли ще троє невідомих, які відвели ОСОБА_8 в сторону. Після цього, один з нападників взяв ОСОБА_6 за руку , розщіпнув свою куртку і показав, що в нього під курткою є пістолет чорного кольору та сказав, не рипайся, а то зараз прострелю тобі ногу і зроблю дирку. Він став просити відпустити його, однак, тримаючи його за руку цей нападник засунув свою руку в кишеню його штанів і вийняв з кишені мобільний телефон марки Самсунг С-100 вартістю 750 грн. з телефонною карткою вартістю 50 грн. Після цього, цей нападник став обшукувати потерпілого по всіх кишенях, а ці двоє хлопців стояли та дивились. З кишені нападник вийняв гаманець потерпілого вартістю 20 грн. в якому було дві фотографії батьків, 2 гривні та 1,40 грн. розмінною монетою, 12 телефонних карток до телефону-автомата на 90 хвилин вартістю по 5грн.40 коп., візитки, які вартості не мають. Цей гаманець нападник поклав собі в кишеню куртки. Ці троє хлопців одразу відійшли від нього і разом ще з трьома особами , які розмовляли з ОСОБА_8 пішли з місця події. Він попросив ОСОБА_8 щоб він подзвонив в міліцію і через дві хвилини працівники міліції підійшли до них і разом вони пішли шукати нападників. На площі Ринок, біля музей-аптеки , вони побачили усі шістьох осіб, які побачивши їх разом з працівниками міліції стали втікати. Працівники міліції викликали допомогу і через деякий час пятьох осіб було затримано , а шостий утік. Коли незнайомець показав йому пістолет , то він не чинив опір , так як думав , що пістолет справжній. Вже в райвідділі міліції взнав , що він іграшковий.

Т.1, а.с. 127,128

Свідок ОСОБА_8 під час попереднього слідства показав, що він 16.03.2005 року домовився з своїм знайомим ОСОБА_6 зустрітись в м. Львові на проспекті Свободи біля памятника ОСОБА_5 Підходячи до місця зустрічі він побачив ОСОБА_6, який стояв і кругом нього стояло троє невідомих хлопців. Він підійшов до ОСОБА_6 та привітався з ним. В цей час, до них підійшли ще троє хлопців. Вони його обступили і відвели в сторону приблизно на 1-2 метри. Вони оточили ОСОБА_8 і один з них спитав чи має він цигарки та мобільний телефон. В цей час він не чув розмови інших з ОСОБА_6, однак, бачив , що один з хлопців тримаючи ОСОБА_6 за руку обшукував його по кишенях і забрав мобільний телефон та гаманець. Однак, він будучи в стороні чув, як хлопець який був з пістолетом погрожував ОСОБА_6, що прострілить йому ногу, щоб він не рипався та тримав його. Ці троє хлопців , що стояли з ОСОБА_8 в стороні стояли та на все дивились і ніяких дій не вчиняли, але бачили , що інші троє хлопців забрали в ОСОБА_6 мобільний телефон та гаманець і час від часу вступали в розмову , яку вели ці троє хлопців, що стояли з ОСОБА_6 Після цього, хлопці, які з ним стояли побачивши , що в ОСОБА_6 забрали мобільний телефон та гаманець стали усі разом відходити. Один з хлопців, який стояв з ОСОБА_6 і був низького росту , одягнений в чорну шкіряну куртку і з короткою стрижкою сказав до ОСОБА_8 Добре , що в тебе нічого не забрали. Було зрозуміло , що вони всі знайомі між собою, та діяли в групі за попередньою домовленістю. Оскільки він чув розмову , яку вели з ОСОБА_9 та бачив пістолет в одного з хлопців, то иі особи які стояли з ним також повинні були бачити та чути розмову з ОСОБА_6 Коли усі шестеро пішли з місця події, він на просьбу ОСОБА_6 повідомив про подію працівників міліції з допомогою яких нападники були затримані.

Т.1, а.с.130,131

Свідок ОСОБА_10 під час попереднього слідства показав, що він разом з своїм знайомим ОСОБА_11 16.03.2005 року знаходився в м. Львові, проспект Свободи біля памятника ОСОБА_5 ОСОБА_5, він дійсно бачив раніше невідомих йому ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_12 ( як пізніше виявилося ОСОБА_4), ОСОБА_6, ОСОБА_8 та розмовляли з ними. Пізніше його та ОСОБА_13 було затримано працівниками міліції та поміщено в автомобіль де знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які вказали на них , як на осіб , які разом з ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_12 забрали в них мобільний телефон. Однак, він з ОСОБА_11 даних осіб бачив вперше, до потерпілих взагалі не підходив, з ними не розмовляв , жодних речей не відбирав.

Т.1, а.с. 132

Свідок ОСОБА_11 під час попереднього слідства показав, що він разом з своїм знайомим ОСОБА_10 16.03.2005 року знаходився в м. Львові, проспект Свободи біля памятника ОСОБА_5 ОСОБА_5, він дійсно бачив раніше невідомого йому ОСОБА_12 ( як пізніше виявилося ОСОБА_4), який намагався з ними завязати розмову, а пізніше привів до них ОСОБА_8 та він особисто розмовляв з ним. Зокрема, спитав чи має він цигарки та мобіліьний телефон. Він ОСОБА_8 нічим не погрожував та наміру забирати в нього щось не мав. Він розмовляв з ним, тому що так сказав ОСОБА_12 , який в цей час разом з двома невідомими, як він зрозумів з їх розмови , підтиском вимагали щось у невідомого хлопця. Зрозумівши , що в них з ОСОБА_10 через це можуть виникнути проблеми почали йти з місця події. Однак, ОСОБА_12 разом з ще двома невідомими , які в цей час відходили від хлопця , в якого вони, як йому видалося щось вимагали почали завязувати розмову . Вони пройшли разом на площу Ринок де побачили працівників міліції та зрозумівши , що дані хлопці пограбували ОСОБА_6 почали втікати, оскільки боялись , що потерпілі вкажуть на них , як на осіб які були разом з нападниками. Однак, він даних осіб бачив вперше, в потерпілих жодних речей не відбирав.

Т.1, а.с. 133

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що він є працівником міліції і проводив попереднє слідство в даній справі. Усі покази фігурантів справи, як то підсудних, потерпілих , свідків він записував з їх слів. Жодного психологічного чи фізичного тиску на будь -кого не вчинялось. Повністю відкинув версію підсудних про фальсифікацію відносно них даної кримінальної справи.

З заяви потерпілого ОСОБА_6 в Галицький РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 з приводу відкритого заволодіння з погрозою пістолетом невідомими особами мобільного телефону, гаманця, грошей в сумі 3,40 грн., фотографій, телефонних карток звертався в органи міліції за допомогою.

Т.1, А.с.115

З протоколу вилучення вбачається, що в підсудного ОСОБА_2 16.03.2005 року вилучено мобільний телефон марки Самсунг С-100, ІМЕІ 67060 срібного кольору, іграшковий пістолет чорного кольору, гаманець темно-синього кольору в якому знаходяться два грн.. купюрами по 1 грн., копійки в сумі 1,40 грн., 12 шт. телефонних карток, дві фотографії, презерватив, записна книжка.

Т.1, а.с. 121

З протоколу добровільної видачі вбачається, що ОСОБА_6 добровільно видав працівникам міліції коробку від мобільного телефону марки Самсунг С-100, ІМЕІ 67060.

Т.1, а.с. 122

З протоколів ставок віч-на-віч між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 під час даної слідчої дії повністю заперечують свою участь у вчиненні злочину щодо ОСОБА_6 В той ж час , ОСОБА_6 під час даних слідчих дій вказує на даних осіб , а саме на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 як на осіб , які вчинили на нього напад з метою заволодіння його майном. Зокрема, вказує, що саме дані особи окружили його і ОСОБА_2 тримаючи його за руку та погрожуючи пістолетом відкрито викрав з кишень потерпілого його майно , а саме телефон та гаманець.

Т.1, а.с. 161,163,165

З протоколів ставок віч-на-віч між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 під час даної слідчої дії повністю заперечують свою участь у вчиненні злочину щодо ОСОБА_6 та вказали , що вони дійсно розмовляли з ОСОБА_6 Разом з ними був і ОСОБА_12 ( як пізніше виявилося ОСОБА_4) В той ж час , ОСОБА_8 під час даних слідчих дій вказав на даних осіб , а саме на ОСОБА_2, ОСОБА_3 як на осіб , які вчинили викрадення майна у потерпілого ОСОБА_6 та розказав про обставин , які він бачив та чув під час вчинення даного злочину.

Т.1, а.с. 162,164

З висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи вбачається, що ОСОБА_4 в даний час психічним захворюванням не страждає , виявляє ознаки розладу адаптації зі змішаним порушенням емоцій і поведінки та надцінними ідеями. Вказані психічні порушення у даний час не досягають рівня хворобливих розладів психічної діяльності, тому не позбавляють його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Поведінка ОСОБА_4 ОСОБА_15 не є проявом симуляції психічного захворювання. В період інкримінованих дій він також психічним захворюванням не страждав , не перебував у стані будь-якого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Аналізуючи усі докази в їх сукупності суд вважає , що вина кожного підсудного у вчиненні злочину в судовому засіданні є доведеною повністю.

Вина підсудного ОСОБА_3 полягає в тому , що він за попередньою змовою групою осіб вчинив напад з метою заволодіння чужим майном , поєднаний з погрозою застосування насильства , небезпечнго для життя і здоровя особи , яка зазнала нападу , тобто розбій вчинений особою , яка раніше вчинила розбій і тому суд такі його дії кваліфікує за ст. 187 ч.2 КК України.

Вина підсудного ОСОБА_2 полягає в тому , що він за попередньою змовою групою осіб вчинив напад з метою заволодіння чужим майном , поєднаний з погрозою застосування насильства , небезпечнго для життя і здоровя особи , яка зазнала нападу , тобто розбій і тому суд такі його дії кваліфікує за ст. 187 ч.2 КК України.

Вина підсудного ОСОБА_4 полягає в тому , що він за попередньою змовою групою осіб вчинив напад з метою заволодіння чужим майном , поєднаний з погрозою застосування насильства , небезпечнго для життя і здоровя особи , яка зазнала нападу , тобто розбій і тому суд такі його дії кваліфікує за ст. 187 ч.2 КК України.

Суд не надає віри показам підсудного ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про те, що вони не вчиняли розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_6 і вважає ці покази неправдивими та направленими на уникнення від відповідальності у вчиненні злочину і заперечуються, показами потерпілого ОСОБА_6 під час попереднього слідства, показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10 даних ними під час попереднього розгляду справи , свідка ОСОБА_14 даних ним в судовому засіданні, висновками судових експертиз, протоколами слідчих дій , іншими матеріалами справи. В той ж час, суд також не надає віри показам потерпілого ОСОБА_6 даних ним в судовому засіданні про те, що розбійний напад відносно нього вчиняв саме підсудний ОСОБА_3, а саме ОСОБА_3 погрожував йому пістолетом , тримав за руку та виймав з його кишень мобільний телефон та гаманець, а підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відносно нього розбійного нападу не вчиняли, оскільки стояли збоку. Такі покази потерпілого суд визнає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи , які мали місце в дійсності і заперечуються його ж показами наданими ним під час попереднього слідства та показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10, які були безпосередніми очевидцями події розбійного нападу та показами свідка ОСОБА_14 наданих ним в судовому засіданні в яких він зокрема зазначає, що під час попереднього слідства усі учасники події , а саме потерпілий ОСОБА_6, підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10 давали свої покази добровільно, без жодного психологічного чи фізичного тиску та повністю заперечив версію підсудних про можливу фальсифікацію їх показів чи інших слідчих дій. Внаслідок вищевикладеного суд дані покази потерпілого оцінює критично і вважає , що дані покази повязані з небажанням потерпілого в притягненні підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_4І до кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину. Однак, дана категорія справ не належить до справ приватного звинувачення і тому притягнення чи непритягнення підсудних до відповідальності за вчинення злочину передбаченого ст. 187 ч.2 ККУ не залежить від бажання потерпілого про не притягнення даних осіб до відповідальності.

Крім того, суд вважає правильною кваліфікацію дій підсудних за ст. 187 ч.2 ККУ , а саме розбій, оскільки під час нападу нападники погрожували потерпілому ОСОБА_6 застосуванням пістолета та показували йому цей пістолет , потерпілий ОСОБА_6 дану погрозу застосування щодо нього вогнепальної зброї сприймав реально і не чинив опору нападникам саме боячись реального виконання даної погрози.

Обираючи вид та міру покарання кожному підсудному , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу кожного винного, які не працюють, посередньо характеризуються, раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 знаходиться на диспансерному обліку з приводу ВІЛ інфекції (III кл.ст.), ОСОБА_2 є одруженим і дружина знаходиться в стані вагітності.

Обставиною , що обтяжує покарання підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Обставин, що помякшують покарання підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4не вбачається.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особи винних ОСОБА_3,

ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які не працюють, посередньо характеризуються , раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 знаходиться на диспансерному обліку з приводу ВІЛ інфекції (III кл.ст.), ОСОБА_2 є одруженим і дружина знаходиться в стані вагітності, не відшкодували потерпілому завдані збитки, суд вважає за необхідне обрати щодо кожного підсудного покарання в межах санкції статті за якою вони судяться у виді позбавлення волі, оскільки суд вважає, що виправлення кожного підсудного є можливим тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особи винних ОСОБА_3,

ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які не працюють, посередньо характеризуються , раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, не відшкодували потерпілому завдані збитки суд вважає за необхідне обрати щодо кожного підсудного додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Оскільки ОСОБА_3 вироком Жовківського районного суду від 24.03.2008 року був засуджений за ст. 187 ч.2 ККУ на 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна , яке є власністю засудженого і даним вироком засуджується за вчинення злочину , який він вчинив до постановлення вироку в попередній справі, то йому необхідно за правилами ст. 70 ч. 4 ККУ визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань і в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів зарахувати покарання , відбуте за попереднім вироком.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України , суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ст. 187 ч. 2 КК України і засудити на 7 ( сім ) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна , яке є власністю засудженого .

На підставі ст. 70 ч.4 ККУ ОСОБА_3 шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Жовківського районного суду від 24.03.2008 року , яким ОСОБА_3 був засуджений за ст. 187 ч.2 ККУ на 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна та призначеного покарання за даним вироком остаточно визначити покарання - 7 (сім) років 3 (три) місяці позбавлення волі з конфіскацією усього майна , яке є власністю засудженого з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 05 березня 2010 року

Зарахувати підсудному ОСОБА_3 в строк відбуття покарання відбуте покарання за вироком Жовківського райсуду від 24.03.2008 року з 17 березня 2005 року по 05 березня 2010 року.

ОСОБА_2 визнати винним за ст. 187 ч. 2 КК України і засудити на 7 ( сім ) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна , яке є власністю засудженого .

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 17 березня 2005 року , тобто з часу фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - тримання під вартою.

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 187 ч. 2 КК України і засудити на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна , яке є власністю засудженого .

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 06 квітня 2009 року , тобто з часу взяття його під варту .

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час знаходження ним під вартою з 17 березня 2005 року по 11 січня 2008 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - тримання під вартою.

Речові докази : матерчасте портмане синього кольору з написом Найк в якому знаходяться гроші в сумі 3,40 грн., телефонні картки до таксофону в кількості 12 штук, 10 візиток, дві фотокартки, упаковку презервативу, мобільний телефон Самсунг С-100, з номером ІМЕІ 60 з коробкою до нього з аналогічним ІМЕІ - залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_6; Іграшковий пістолет чорного кольору - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 15 діб з часу проголошення, а засудженим , який перебуває під вартою в той ж строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: Зеліско Р. Й.