Справа № 383/510/15-к
Провадження №1-кп/383/104/15
У Х В А Л А

16 листопада 2015 року колегія суддів Бобринецького районного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000012 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Покотилово Новоархангельського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, з вищою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність вирішення питання щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та подав клопотання по кримінальному провадженню про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема може переховуватися від слідства та суду, перешкодити розслідуванню кримінального провадження по суті та у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу матиме можливість незаконно впливати безпосередньо на свідків вчиненого кримінального правопорушення, які шляхом вмовляння обвинуваченого можуть змінити свої показання по суті, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризикам та виконанню процесуальних обов`язків.

Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора та подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні і перестали існувати та у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я - зору, наявністю у нього загальних захворювань.

Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 заперечили проти клопотання прокурора, оскільки клопотання вважають необґрунтованим, та ґрунтується на припущеннях, а прокурор докази на підтвердження клопотання не надав, та просили задовольнити клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_6 та представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 встановлений ухвалою суду закінчується 30.11.2015 року та враховуючи вимоги ч.3 ст. 331 КПК України та вищевказані обставини, суд вважає за можливе розглянути питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
У порядку ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, незакінченого з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років та є особливо тяжким злочином.

Так, кримінальне правопорушення, за якими обвинувачується ОСОБА_8 є незакінченим, умисним, особливо тяжким. Суд взяв до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого, який на утриманні нікого не має, не працює, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, відсутність достатнього рівня репутації. Також врахував серйозність висунутого обвинувачення та суворість можливого покарання, яке загрожує йому у разі доведеності винуватості у вчиненні злочину та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Усі наведені обставини у їх сукупності, навіть з урахуванням позитивних даних про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не дають достатніх підстав застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. За таких умов суд вважає, що відносно обвинуваченого не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, продовження відносно обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозність висунутого проти нього обвинувачення, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження (ст.2 КПК України), які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст.177 КПК України, а також зважаючи на дані обвинувального акту та матеріалів клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора відповідає вимогам статей 184, 199 КПК України, та переконаний у необхідності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як наявні у матеріалах дані підтверджують продовження існування ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі заміни чи скасування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім їх процесуальних обов`язків та надасть йому можливість допустити вчинення нових кримінальних правопорушень та зможе допустити неявки до суду, що буде передумовою для затягування розгляду кримінального провадження, впливати на свідка та експертів, що не допитані, і потерпілу та значно збільшує ризики невиконання їх процесуальних обов`язків та ускладнить виклик обвинуваченого.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.
Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого загальних захворювань, які існували на час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшує ризиків його неналежної процесуальної поведінки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єкту посягання, зухвалий характер умисних протиправних дій, в яких він обвинувачується. Сукупність вказаних обставин засвідчує наявність ризиків, які виключають можливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Ризиків, передбачених 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати.

Отже, зміна ОСОБА_8 виду запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання), не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Отже, доводи сторони захисту не приймаються до уваги, зважаючи на те, що вищевказані обставини повністю їх спростовують, а інших об`єктивних доказів на їх обґрунтування до суду не надано.

Отже, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд відхиляє, зважаючи на те, що вищевказані обставини повністю їх спростовують, а інших об`єктивних доказів на їх обґрунтування до суду не надано.

Ухвалою апеляційного суду від 12.03.2015 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 10.05.2015 року. 12.05.2015 року апеляційним судом Кіровоградської області продовжено ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.05.2015 року. Також ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2015 року ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком до 60 днів, тобто до 25 липня 2015 року. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року продовженострок тримання під вартою ОСОБА_8 до 11 години 25 хвилин 21.08.2015 року. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 11 год. 25 хв. 11 жовтня 2015 року. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2015 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 11 год. 25 хв. 30 листопада 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисників, потерпілу, а також враховуючи матеріали обвинувачення, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, ОСОБА_8 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст.177, 183, 197, 199, 331, 350, 370, 372 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000012, строк тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 11 год. 25 хв. 14 січня 2016 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого - відмовити.

Строк дії даної ухвали щодо продовження строку тримання під вартою: до 11 год. 25 хв. 14 січня 2016 року.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3