Ухвала

іменем україни

27 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20 липня 2015 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого вироком цього ж суду від 09.04.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_2 за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 липня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, о 00 год. 30 хв. 04 вересня 2014 року на вул. Заводській в с. Жданівці Хмільницького району Вінницької області проник в салон автомобіля «ЗАЗ Сенс» реєстраційний номер НОМЕР_1 та повторно викрав з нього майно ОСОБА_3 на загальну суму 215 грн.

Біля 01 год. того ж дня ОСОБА_2, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, біля домогосподарства АДРЕСА_1 проник в салон автомобіля ВАЗ-2105 реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4 та привів його в рух, таким чином повторно, незаконно заволодів транспортним засобом загальною вартістю 13 629 грн. 22 коп.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про зміну судових рішень та звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що суди безпідставно дійшли висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання, яке необхідно відбувати реально, при цьому не врахували, що засуджений позитивно характеризується, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, відшкодував завдану злочином шкоду.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, призначаючи покарання ОСОБА_2, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та тяжким, особу винного, який раніше судимий, посередньо характеризується, обставину, що пом'якшує покарання - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання, передбаченого санкціями частин статей, за якими його визнано винним.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також у повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Апеляційний суд переглянув дане кримінальне провадження та виніс мотивовану ухвалу, якою визнав призначене вироком суду першої інстанції покарання ОСОБА_2 таким, що в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. При цьому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 щодо суворості призначеного ОСОБА_2 покарання та необхідності звільнення засудженого від його відбування на підставі ст. 75 КК України належним чином перевірялись апеляційним судом та були мотивовано відхилені.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20 липня 2015 року щодо ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _________________

Є. Б. Пузиревський Г. О. Животов А. М. Крещенко