Справа № 755/2599/15-к
В И Р О К
іменем України
"20" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0002677 на підставі обвинувального акту по обвитнуваченню, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, працюючої торговим представником у ТОВ «Вічунай Україна», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , якій 17.04.2014 року вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_10 , будучи притягнутою 17 квітня 2014 року Дніпровським РУ ГУМВС України в м.Києві до кримінальної відповідальності за ст.190ч.2 КК України за злочин, вчинила умисно повторно заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 , у червні 2014 року, з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, повідомила раніше знайомій ОСОБА_11 , з якою перебувала у дружніх стосунках, що має можливість через знайому, яка працює в туристичному агентстві за ціною нижче ринкової придбати туристичні путівки для подорожі в Єгипет. Після цього ОСОБА_11 погодилась на пропозицію ОСОБА_10 та повідомила, що її четверо знайомих бажають поїхати за кордон, при цьому, ОСОБА_10 пообіцяла допомогти в отриманні путівок, за грошові кошти в сумі 14000 гривень.
Після цього, 28.06.2014 року ОСОБА_12 , для оплати поїздки за кордон, передав ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 6930 гривень для оплати замовленої ним туристичної путівки, при цьому 29.06.2014 року остання, знаходячись за адресою: м.Київ, вулиця А.Малишка, 3 поблизу магазина «Білла» згідно домовленості зустрілась з ОСОБА_10 та передала їй грошові кошти, які отримала від ОСОБА_12 у якості оплати туристичної путівки.
В подальшому, 15.07.2014 року ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_10 за адресою: м.Київ, вулиця А.Малишка, 3 поблизу магазину «Білла», та, будучи переконаним в добросовісності дій ОСОБА_10 , вважаючи, що перераховує грошові кошти частинами, зокрема: 6860 гривень у якості заключної частини оплати за путівку за кордон та 392 гривні у якості оплати екскурсії в Єгипті на рахунок туристичного агентства, фактично перерахував грошові кошти на банківську картку батька ОСОБА_10 ОСОБА_13 .
Далі, ОСОБА_10 , вільно розпоряджаючись банківською карткою батька, зняла грошові кошти з його банківського карткового рахунку, однак взяті на себе зобов`язання щодо придбання путівок до Єгипту та оплати екскурсії не виконала, а незаконно заволоділа вищезазначеними грошовими коштами, що належали ОСОБА_12 , якими розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 14182 гривні.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала, вищезазначені обставини підтвердила та пояснила, що дійсно у червні 2014 року, вона з метою заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою, повідомила раніше знайомій ОСОБА_11 , з якою перебувала у дружніх стосунках, що має можливість через знайому, яка працює в туристичному агентстві за ціною нижче ринкової придбати туристичні путівки для подорожі в Єгипет. Після цього ОСОБА_11 погодилась на її пропозицію та повідомила, що її четверо знайомих бажають поїхати за кордон, при цьому, вона, ОСОБА_10 , пообіцяла допомогти в отриманні путівок, за грошові кошти в сумі 14000 гривень. Після цього, 28.06.2014 року ОСОБА_12 передав ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 6930 гривень для оплати замовленої ним туристичної путівки, при цьому 29.06.2014 року остання, знаходячись за адресою: м.Київ, вулиця А.Малишка, 3 поблизу магазина «Білла» згідно домовленості зустрілась з нею та передала їй грошові кошти, які отримала від ОСОБА_12 у якості оплати туристичної путівки. В подальшому, 15.07.2014 року ОСОБА_12 зустрівся з нею за адресою: м.Київ, вулиця А.Малишка, 3 поблизу магазину «Білла», та довіряючи їй передав їй 6860 гривень у якості заключної частини оплати за путівку за кордон та 392 гривні у якості оплати екскурсії в Єгипті на рахунок туристичного агентства, при цьому фактично перерахував грошові кошти на банківську картку її батька ОСОБА_13 . Далі, вона, вільно розпоряджаючись банківською карткою свого батька, зняла грошові кошти з його банківського карткового рахунку, при цьому взяті на себе зобов`язання щодо придбання путівок до Єгипту та оплати екскурсії не виконала, а заволоділа вищезазначеними грошовими коштами, що належали ОСОБА_12 , якими розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 14182 гривні.
Свою винність ОСОБА_10 визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, послалася на те, що вчинила злочин, через скрутне матеріальне становище, а також зазначила, що з доказами зібраними по справі, в тому числі з показаннями потерпілого, розміром грошових коштів, якими заволоділа шахрайським шляхом, згодна повністю, фактичні обставини справи не оспорювала. Поряд з цим цивільний позов потерпілого визнала повністю.

Дані обвинуваченою ОСОБА_10 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченої ОСОБА_10 повністю підтверджується її показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190ч.2 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_10 , тих, що стосуються вирішення питання цивільного позову, а також відомостей про перерахування потерпілим грошових коштів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_10 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого їй злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ст.190ч.2 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила заволодіння чужим майном шляхом зловживання /шахрайство/, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_10 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу обвинуваченої, яка працює, одружена, за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнала, щиро розкаялась.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття обвинуваченої.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченої, яка вину у вчиненому визнала, щиро розкаялася, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_10 покарання у виді штрафу, який виходячи з сукупності зазначених обставин, буде достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов заявлений по справі потерпілим ОСОБА_12 на суму 14182 гривні 00 копійок підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшов підтвердження в судовому засіданні та повністю визнаний обвинуваченою.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_10 визнати виною у вчиненні злочину передбаченого ст.190ч.2 КК України і призначити їй покарання за цей злочин у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (тисячу двадцять) гривень, в доход держави.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_10 в ході досудового розслідування не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили немає.
Речові докази у справі відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 на суму 14182 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят дві) гривні 00 копійок задовольнити. Стягнути з ОСОБА_10 завдану злочином матеріальну шкоду на користь потерпілого ОСОБА_12 у сумі 14182 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят дві) гривні.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: