Справа № 496/4861/15-к
Провадження: 1кп/496/270/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2015 Біляївський районний суд Одеської області,

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

Розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маяки Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, мешкає: АДРЕСА_1 .

-у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України

В С Т А Н О В И В :

20.01.2015 року набув чинності Закон України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VII, яким було затверджено Указ Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015, згідно п.1 та п.2 якого протягом 2015 року оголошено та проводиться часткова мобілізація, в тому числі, мобілізація на території Одеської області.

На виконання вищезазначеного Указу Президента України, керуючись Законом України «Про оборону України», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», посадовими особами військового комісаріату було складено повістку про виклик ОСОБА_5 на 20-24 квітня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для проходження медичної комісії, у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією. Дану повістку було передано до групи оповіщення для здійснення фактичного оповіщення військовозобов`язаного.

На початку 18 травня 2015 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, точної дати слідством встановлено не було, начальник військово-облікового столу Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_6 , в присутності двох осіб, повідомив ОСОБА_5 про те, що йому необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для проходження медичного огляду, у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією, при цьому ознайомив його з відповідною повісткою.

ОСОБА_5 , ознайомившись з повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для проходження медичного огляду, у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією, в присутності двох осіб, умисно ухилився від отримання вказаної повістки за мобілізацією, відмовившись отримувати зазначений документ, про що начальником військово-облікового столу Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_6 складено відповідну акт від 18 травня 2015 року.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, спрямованим на ухилення від призову за мобілізацією і будучи заздалегідь попередженим про необхідність явки до Біляївського РВК, порушуючи порядок комплектування Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, керуючись небажанням бути призваним для несення служби в рядах Збройних Сил України, ухилився від проходження військово-лікарського огляду, а саме не з`явився до Біляївського РВК.

Ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); чоловіки, на утриманні яких перебувають п`ять і більше дітей віком до 16 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання); жінки, на утриманні яких перебувають діти віком до 16 років (такі жінки можуть бути призвані на військову службу в разі їх згоди і тільки за місцем проживання); зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим; інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.

Таким чином, ОСОБА_5 , усупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, умисно, будучи належним чином попередженим, та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причини, відкрито відмовився від подальшого призову за мобілізацією.

За скоєння вказаного діяння обвинуваченому ОСОБА_5 передбачена кримінальна відповідальність за ст. 336 КК України, а саме: ухилення від призову за мобілізацією.

Між прокурором Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 30.09.2015 року укладена Угода згідно якої обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений вину свою визнав.

За згодою, сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ст.. 336 КК України у виді 2 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 ( один ) рік.

Відповідно п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.

Обвинувачений розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є: а) для прокурора і підозрюваного обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст. 424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.

б) для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів йому роз`яснені і є зрозумілими.

Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389? КК України.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затверджені угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Злочин в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснені обвинуваченому.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, умови угоди не порушують права, свободи, інтереси сторін або інших осіб, чи суспільства.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.09.2015 року між прокурором Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 ( один ) рік.

Відповідно п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 371, 374, 468 - 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.09.2015 року укладену між прокурором Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 по вказаному кримінальному провадженню.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 ( один ) рік.

Іспитовий строк рахувати з дня винесення вироку.

Відповідно п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1