Справа № 359/7639/15-к
Провадження № 1-в/359/363/2015

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2015 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2010 року за ч.3 ст.286, ч.2 ст.186, 70 КК України до 8 років позбавлення волі про застосування умовно-дострокового звільнення,-

ВСТАНОВИВ :
19.08.2015 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання . Початок строку 22.04.2009 року, кінець строку 22.01.2017 року.
На обґрунтування доводів вказує, що відбув більш 2/3 строку покарання, є інвалідом 2 гр, неодноразово звертався за медичною допомогою, весь час працює. Допомагає новоприбулим засудженим, роз`яснює про необхідність працювати. Сам виконує всі роботи по благоустрою установи, рахує облік готової продукції та погрузки на відправлення.
В заяві ОСОБА_4 та представник Бориспільської виправної колонії №119, просять розглянути справу за його відсутності..
Заслухавши думку прокурора, який підстав для задоволення клопотання не вбачає, дослідивши матеріали подання та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.
У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 відбуває покарання в Бориспільській виправній колонії (№ 119). За період відбування покарання зарекомендував себе посередньо, працевлаштований на виробництві установи. За сумлінну поведінку - ставлення до праці має заохочення ( постанова №510 від 25.10.2014 року).
Стягнення від 31.01.2011 року та 10.11.2010 року погашені. Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Суд вважає, що відносно засудженого не можливо застосувати умовно - дострокове звільнення вiд відбування покарання. Беручи до уваги той факт, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, враховуючи, нестабільну лінію поведінку засудженого за весь період відбування покарання, наявність лише одного заохочення за весь період відбування покарання. Тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В клопотанні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 7 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1