АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/3231/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2114/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2015 року, матеріали кримінального провадження №610/3231/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, повернуто прокурору.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, останній раз 19.08.2014 року за вироком Балаклійського районного Харківської області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, відбуваючи покарання, не пов`язане з позбавленням волі, на шлях виправлення не став, і знову вчинив умисний, корисливий злочин при наступних обставинах.
22 березня 2015 року близько 22год. ОСОБА_8 , знаходячись в парку поблизу крамниці «АТБ-Маркет», яка розташована за адресою: Харківська область, м. Балаклія, вул. 1 Травня, 28, знайшов на лавочці мобільний телефон «Lenova A369i» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 .
Після чого усвідомлюючи належність на право приватної власності вказаного мобільного телефону інших осіб, маючи реальну можливість ідентифікувати власника за допомогою номерів у телефонній книзі вказаного мобільного телефону «Lenova A369i» та повернути його потерпілій ОСОБА_9 , не заявивши про знахідку вказаного телефону до міліції або органів місцевого самоврядування, реалізуючи злочинний намір, який виник в нього, та спрямований на таємне викрадення чужого майна, і з цією метою діючи умисно, таємно, повторно і протиправно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, і розуміючи усвідомлення з боку сторонніх осіб факту таємного заволодіння вищевказаним мобільним телефоном «Lenova A369i», заволодів останнім, вартість якого, згідно з висновком товарознавчої експертизи №1218 від 09.04.2015 року, складає 1770грн., що належав ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вищевказану суму, після чого зник з місця вчинення злочину, розпорядившись мобільним телефоном на свій розсуд.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.
Так, суд першої інстанції вказує, що в порушення п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить дату його затвердження.
Натомість, в розділі «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування» вказано, що 08.04.2015 року та 28.08.2015 року слідчим суддею ОСОБА_10 постановлено ухвали.
При цьому не вказано, які саме заходи забезпечення кримінального провадження цими ухвалами застосовані, а також не вказані строки їх застосування.
Як зазначає суд, строк застосування заходів кримінального провадження має значення для подальшого вирішення питання про допустимість доказів, які будуть надаватись в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та повернути обвинувальний на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
В своїй апеляції прокурор посилається на те, що законом передбачена лише єдина підстава повернення обвинувального акту прокурору його невідповідність кримінальному процесуальному закону.
На думку прокурора, вимоги ч.2 ст.291 КПК України щодо відомостей, які повинен містити обвинувальний акт під час його складання слідчим та затвердження прокурором порушені не були.
Апелянтом також зазначено, що дійсно, в обвинувальному акті зазначено, що він затверджений «__» вересня 2015 року, однак на першій сторінці обвинувального акту вказано, що його складено у м. Балаклія 24.09.2015 року, та скріплений підписом прокурора ОСОБА_11 .
На другій сторінці обвинувального акту також зазначено, що складено 24.09.2015 року в приміщенні Балаклійського РВ ГУ МВС України в Харківській області за адресою: м. Балаклія, вул. Жовтнева, 33, слідчим СВ Балаклійського РВ ГУ МВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_12 , та затверджено прокурором прокуратури Балаклійського району Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_11 в приміщенні прокуратури Балаклійського району Харківської області за адресою: м. Балаклія, вул. Жовтнева, 13-А.
Крім того, прокурор вказує, що в ухвалі суду від 07.10.2015 року дана оцінка реєстру матеріалів досудового розслідування, який, на думку прокурора, є лише документом, що полегшує вивчення матеріалів провадження.
Прокурор також зазначає, що згідно з ч.4 ст.291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є обов`язковим додатком до обвинувального акту, і з позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеної в Інформаційному листі від 03.10.2012 року №223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до кримінально процесуального кодексу України», лише відсутність реєстру матеріалів досудового розслідування, а не порушення вимог закону щодо повноти його змісту являється одним із критеріїв невідповідності обвинувального акту ст.291 КПК України.
На думку апелянта, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.291 КПК України, до нього долучені передбачені законом додатки, тому у суду не було законних підстав для його повернення в порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК України, а посилання суду на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування складений із порушенням вимог ст.ст.109,110 КПК України є лише внутрішнім переконанням суду, та не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав свою апеляцію, перевіривши матеріали провадження, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що однією із причин повернення обвинувального акту є те, що він не має дати його затвердження.
Як вбачається із цього обвинувального акту( а.с.2) в ньому дійсно відсутня дата затвердження, як того вимагає п.9 ч.2 ст.291 КПК України.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав це порушення суттєвим, та як таке, що не унеможливлює у подальшому розглянути кримінальне провадження.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на недоліки у реєстрі матеріалів досудового розслідування, які при розгляду кримінального провадження мають суттєва значення для подальшого вирішення питання про допустимість доказів.
Тому вказівка суду першої інстанції на п.3 ч.3 ст.314 КПК України при поверненні обвинувального акту прокурору є законною та обґрунтованою.
Посилання ж апелянта на Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суд України від 03.10.2012 за №223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» як на такий, що не уможливлює у даному конкретному випадку направлення обвинувального акту прокурору Балаклійського району Харківської області є необґрунтованим, оскільки, як вказав суд першої інстанції, при направленні цього обвинувального акту дійсно було порушено вимоги ст.291 КПК України.
Таким чином, вказівка суду першої інстанції на недоліки обвинувального акту відносно ОСОБА_7 в частині порушень, які містяться в реєстру матеріалів досудового розслідування, є додатком до того суттєвого порушення ст.291 КПК України, на які вказав суд першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 375, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 07.10.2015 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді