Провадження № 1-кп/200/32/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

сторін судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську судове провадження № 1кп/200/32/16 (кримінальне провадження № 0007944) за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, який має неповну вищу освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
10.11.2013 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину «Бершка», який розташований у ТРЦ «Мост Сіті Центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глінки, 2, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав чуже майно, що належить ТОВ «Бершка Україна», а саме кросівки арт.7118/232/124, розмір 42 у кількості 1 пари, вартістю 499 гривень 00 копійок, спричинивши ТОВ «Бершка Україна» матеріальний збиток на вказану суму.

Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками охорони, після того, як вийшов з вказаного магазину.

Допитаний в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У скоєному щиросердно розкаявся. Пояснив, що дійсно вчинив інкримінований йому злочин, а саме 11.10.2013 року близько 15:00 годин він був в магазині «Бершка» в ТРЦ «Мост Сіті Центр». Там він вирішив вкрасти кросівки. Він одягнув їх на себе та вийшов із магазину не сплативши за товар. Проходячи через антикрадіжні ворота, вони спрацювали і його затримали співробітники охорони магазину. Кросівки повернуті магазину.

Також обвинувачений заявив, що між ним та представником потерпілого 11.02.2016 року укладено угоду про примирення, згідно умов якої, він зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та відшкодувати заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду. Сторони погодили призначення йому за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження судом угоди, укладеної між представником потерпілого та обвинуваченим, та призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до умов угоди.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 положення ст. ст. 473, 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угода ним укладена добровільно, без застосування до нього будь-якого примусу. Від проведення судового розгляду по суті обвинувачення із викликом свідків та вивченням матеріалів справи відмовився.

Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого про затвердження укладеної угоди. Пояснив, що матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі.

Вважаючи доведеною таким чином вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, описаного вище, суд кваліфікує його дії за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, що виразилися в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Даним злочином завдано шкоди потерпілому, і щодо нього допускається укладення угоди відповідно до ч.3 ст. 469 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, щиросердно розкаявся у вчиненні злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 67 КК України не виявлено.

Перевіривши законність укладеної угоди, суд вважає за можливе її затвердити з ухваленням вироку, оскільки в судовому засіданні не були встановлені будь-які обставини, які б цьому перешкоджали.

При призначенні покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, передбачене умовами угоди, укладеної між представником потерпілого та обвинуваченим.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду, укладену 11.02.2016 року між представником потерпілого та ОСОБА_4 про примирення за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень.

Речові докази:

кросівки арт.7118/232/124, розмір 42 у кількості однієї пари повернути потерпілому.

Протоколи допитів свідків, та інші документи про зафіксовані процесуальні дії зберігати в кримінальній справі.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження про можливість скасування цього вироку протягом трьох років строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, з призначенням судового розгляду в загальному порядку у випадку невиконання обвинуваченим умов угоди.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав порушення порядку розгляду угоди і призначення неузгодженого покарання.

Суддя: ОСОБА_1