Провадження №1-кп/127/1023/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні № 00003811 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плисків Погребищінського району Вінницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 0307. 2015 року з Прокуратури м. Вінниці надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 00003811, яке мотивоване наступним.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 діючи умисно, з метою використання майна, належного ОСОБА_5 , а саме автомобіля марки «Тойота Авалон», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, всупереч інтересам власника для особистого незаконного збагачення, шляхом обману, без мети шахрайства, на підставі домовленості, згідно з якою ОСОБА_8 повинен був розрахуватись з ОСОБА_5 за вказаний автомобіль до 03.05.2009, не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, заволодів автомобілем марки «Тойота Авалон», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, та самостійно розпорядився зазначеним майном на власний розсуд, чим позбавив потерпілого можливості використовувати автомобіль марки «Тойота Авалон», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, за власним розсудом і отримати певний дохід.
Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи №94 від 22.06.2015, ринкова вартість аналогічного повно-комплектного технічно справного автомобіля марки «Тойота Авалон», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, станом на 03.04.2009,3 ПДВ, складає: 254 326 грн. 20 коп. (двісті п`ятдесят чотири тисячі триста двадцять шість гривень двадцять копійок).
Так, нанесена, внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , матеріальна шкода становить: 254 326 грн. 20 коп. (двісті п`ятдесят чотири тисячі триста двадцять шість гривень двадцять копійок), що у 840, 7 разів ( 254 326, 20 : 302, 50 = 840, 7) перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян та таким чином ОСОБА_5 заподіяно майнову шкоду у великих розмірах.
Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями заподіяв майнової шкоди у великих розмірах, шляхом обману, за відсутності ознак шахрайства, тобто вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 192 КК України.
Санкцією ч. 2 ст. 192 КК України передбачена міра покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.192 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 (три) роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі.
ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України.
У ході проведення досудового розслідування установлено, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинено 03.04.2009.
Враховуючи викладене, строки притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 192 КК України, минули 03.04.2012.
У ході досудового розслідування установлено, що протягом вказаного періоду (03.04.2009 - 03.04.2012) ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувався. А отже підстави для переривання перебігу строків давності вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України відсутні.
У ході досудового розслідування установлено, що протягом вказаного періоду (03.04.2009 - 03.04.2012) ОСОБА_8 від досудового слідства або суду не ухилявся. А тому підстави для зупинення перебігу строків давності вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України відсутні.
Факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України підтверджується:
- заявою ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення;
- розпискою ОСОБА_8 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;
- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу;
- обліковою карткою транспортного засобу;
- протоколом очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_8
- показами підозрюваного ОСОБА_8 від 25.06.2015;
- висновком авто-товарознавчої експертизи №94 від 22.06.2015.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав, клопотання підтримав, просив його задовольнити та надав суду наступні показання.

Потерпілий ОСОБА_5 також підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити та надав суду наступні показання. Між ним та ОСОБА_5 склалися певні відносини щодо купівлі-продажу автомобіля, однак в подальшому виникла заборгованість. Тому він визнає вину у скоєнні злочину повністю, а також цивільний позов потерпілого.

Він купив автомобіль «Тойота Авалон», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску в ОСОБА_10 за 35 тисяч доларів США на підставі генеральної довіреності. В подальшому він цей автомобіль продав ОСОБА_8 за 50 тисяч доларів теж на підставі довіреності, якою уповноважив ОСОБА_8 на відчуження вказаного автомобіля. Про те, що ОСОБА_8 зобов`язався розрахуватися за вказаний автомобіль він вказав у розписці, яку написав на довіреності. ОСОБА_8 з ним не розрахувався, автомобіль не повернув, однак обіцяє це зробити.
Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_7 підтримали клопотання, просили його задовольнити.
Дослідивши клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового засідання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВВСУ № 12 від 23.12.2005 р. закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливо лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України.

Відповідно до п. 2 вказаної Постанови Пленуму при вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного чи касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, чи надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину, і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Із обвинувачення, наведеного в клопотанні прокурора неможливо встановити взагалі що за правовідносини виникли між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , оскільки воно є неконкретним і неповним. Адже в ньому відсутні відомості про те, що за домовленість існувала між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на момент передачі автомобіля останньому потерпілим, за що саме мав розрахуватися ОСОБА_8 з ОСОБА_5 .

Разом з тим об`єктом злочину, передбаченого ст. 192 КК України є відносини власності в галузі використання майна, а також відносини, які випливають із різного роду договорів і зобов`язань, внаслідок яких власник мав би отримати дохід (прибуток) відносини з формування фондів власності.

Об`єктивна сторона цього злочину характеризується відсутністю ознак шахрайства, що означає, що особа, яка вдається до обману або зловживання довірою, не обертає це майно на свою або інших осіб користь, не отримує права на таке майно, а власник, в свою чергу, не позбавляється реально належного йому майна, воно не вибуває із його фондів. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є суспільно небезпечний наслідок, який полягає у майновій шкоді. Однак на відміну від шахрайства майнова шкода не полягає у вартості майна (або права на майно), якого потерпілий був протиправно позбавлений, тобто це не має бути незаконна нажива (збагачення), отримана винним.

Способом заподіяння майнової шкоди, як і при шахрайстві, є обман або зловживання довірою. Однак, у злочині, передбаченому ст. 192 КК України, обман на відміну від шахрайства виступає не як спосіб заволодіння чужим майном або правом на нього, а як спосіб ухилення від сплати обов`язкових платежів або обертання в особисту користь платежів, які мали б надійти власнику від інших осіб як плата за надані послуги майнового чи немайнового характеру, але ще не надійшли до фондів власності. Зловживання довірою витупає, як правило, у вигляді способу незаконного використання чужого майна.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 отримав від потерпілого ОСОБА_5 автомобіль «Тойота Авалон» д.н.з. « НОМЕР_1 » 2007 року випуску та мав за нього розрахуватися до 03.05.2009 року і сплатити 50000 доларів США. Однак ОСОБА_8 , не маючі на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, заволодів автомобілем марки «Тойота Авалон» д.н.з. « НОМЕР_1 » 2007 року випуску та самостійно розпорядився вказаним автомобілем на власний розсуд.

Таким чином потерпілий добровільно передав ОСОБА_8 свій автомобіль та розраховував через певний період часу отримати за нього гроші, тобто ОСОБА_5 фактично продав ОСОБА_8 свій автомобіль з відстроченням платежу. Однак ОСОБА_8 обманув ОСОБА_5 , автомобіль привласнив і грошей йому не віддав.

Вказане підтверджується і показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що він продав ОСОБА_8 автомобіль, оформивши довіреність з правом розпоряджатися вказаним майном, в тому числі і відчужувати його.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 юридично не був власником вказаного автомобіля, оскільки технічний паспорт машини виписаний на іншу особу, і сторона обвинувачення і суд виходять із того, що фактично саме потерпілий був власником автомобіля. В Україні довгий період існувала практика купувати автомобілі на підставі так званої «генеральної довіреності», що передбачала фактично неодноразовий продаж автомобіля не власником з юридичної точки зору, а особою, уповноваженою на це власником, або третьою особою, що не суперечить закону, оскільки в такому випадку покупець правомірно отримує автомобіль у своє користування та має право ним розпорядитися на власний розсуд. Тобто склався певний звичай ділового обороту, відповідно до якого ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження виступає саме як власник автомобіля «Тойота Авалон» д.н.з. « НОМЕР_1 » 2007 року випуску. Цей факт не заперечувала жодна сторона кримінального провадження.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виникли правовідносини саме з купівлі-продажу автомобіля, а не використання з метою отримання прибутку. В межах цих правовідносин ОСОБА_8 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , не виконав взятих на себе зобов`язань сплатити гроші за куплений автомобіль, автомобіль привласнив та розпорядився ним на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_8 не підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 192 КК України, а містять склад іншого правопорушення.

Разом з тим суд не має право самостійно перекваліфікувати дії особи, щодо якої надійшло клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора не може бути задоволено, оскільки дії ОСОБА_8 неправильно кваліфіковано органом досудового розслідування та прокурором, тобто відсутні законні підстави звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 192 КК України, а має бути повернуто прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Суд вважає, що заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов до ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення слід залишити без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 285, 286, ч. 4 ст. 288 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В клопотанні прокурора Прокуратури м. Вінниці ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 00003811 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 192 КК України у зв`язку з закінченням строків давності відмовити та повернути його прокурору м. Вінниці для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: