Єдиний унікальний номер 219/4236/15-к
Номер провадження 11-кп/775/468/2015

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, неодруженого, судимого:
-16 травня 1995 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівки за ч.3 ст. 222 КК України 1960 року до 2 років виправних робіт з відрахуванням з заробітної плати 20 %;
-13 жовтня 1995 року Калінінським районним судом м. Горлівки за ст. ст. 140 ч. 2, 140 ч.З, 42, 43 КК України 1960 року до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 02 червня 2000 року по відбуттю покарання;
-15 липня 2003 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівки за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.З, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 10 грудня 2005 року умовно- достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 26 днів;
-29 вересня 2006 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівки за ст. ст. 152 ч.І, 153 ч. 2, 129 ч.І, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 24 квітня 2009 року умовно-дострокове на невідбутий строк покарання 11 місяців 14 днів;
-12 травня 2011 року Микитівським районним судом м. Горлівки за ст. 121 ч.І, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відбуваючого покарання у Калінінській ВК № 27 м. Горлівка, який утримується в Артемівській установі виконання покарань № 6 УДПС України в Донецькій області ,-
якого вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 09 липня 2014 року було визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 393 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено покарання шляхом частково приєднана невідбутної частини покарання за вироком Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 12 травня 2011 року , остаточно призначено покарання - 3(три) роки 1 місяць позбавлення волі .
Згідно вироку суду, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 , відбуваючи покарання в Калінінській ВК № 27 м. Горлівка, та утримуючись на дільниці соціальної реабілітації, 30 липня 2013 року о 12.00 год. у сквері «Партизанський» м. Єнакієве під час виконання господарських робіт для контрагентського об`єкту - Комунального підприємства Єнакіївської міської ради «Сервіс», зловживаючи довірою молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , наглядаючого за засудженими на вказаному об`єкті, під виглядом необхідності у відправлянні природних потреб, залишив місце виконання робіт та здійснив втечу, що стало відоме під час перевірки ОСОБА_7 засуджених. Після здійснення втечі ОСОБА_6 перебував на території міста Артемівська, де 08 вересня 2013 року його затримано працівниками КалінІнської ВК № 27.
Відповідно до постанови від 08 липня 2013 року ОСОБА_6 був переведений з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії (КВК № 27.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, вважає вирок неправомірним , необґрунтованим. Вважає, що коли працював по благоустрою м. Єнакієве , то був не під вартою, і його свободу ніхто не обмежував. Просить вирок суду скасувати.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши відновлені матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Незважаючи на визнання своєї вини засудженим у скоєному злочину його підтверджена у судовому засіданні першої інстанції показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , із яких свідчить, що обвинувачений знаходячись в місцях позбавлення волі скоїв побіг. При затриманні обвинувачений пояснив, що хотів погуляти та випити, тому і втік.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджена наступними доказами.
Згідно з договором № 04/04 від 04 квітня 2013 року про залучення до праці осіб з числа спецконтингенту між Калінінською виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 27) в особі начальника Калінінської ВК № 27 ОСОБА_10 та Комунальним підприємством «Сервіс» укладено угоду про надання робочої сили з числа осіб, засуджених до позбавлення волі, для використання з метою здійснення виробничої, господарської та іншої діяльності, визначеної Статутом підприємства, а також інших видів робіт, які не суперечать діючому законодавству. КП «Сервіс» відповідно до цього договору зобов`язалася забезпечити доставку робочої сили до місця роботи та назад до колонії; здійснювати постійний нагляд за виконанням робіт, виконуваних засудженими та дотриманням ними правил внутрішнього трудового розпорядку, повідомляти адміністрації колонії у випадку відсутності засудженого на робочому місці.
Додатковою угодою до Договору № 04/04 від 04 квітня 2013 року встановлений розпорядок робочого дня, згідно якому робочий день розпочинається о 08.00 год., час на дорогу - одна година, час на обід - з 12.00 год. до 13.00 год., кінець робочого дня о 16.00 год.
Згідно із ст. 99 КВК України у дільниці соціальної реабілітації тримаються вперше засуджені до позбавлення волі за злочини, вчинені з необережності, злочини невеликої та середньо тяжкості, а також засуджені, переведені з дільниці ресоціалізації. У дільниці соціальної реабілітації засуджені: тримаються під наглядом; у вільний від роботи час від підйому до відбою користуються правом вільного пересування в межах території дільниці; з дозволу адміністрації колонії можуть пересуватися без нагляду поза територією дільниці, але в межах населеного пункту, якщо це необхідно за характером виконуваної ними роботи або у зв`язку з навчанням.
Згідно з Наказом № 275 від 25 грудня 2003 року (з наступними змінами та доповненнями) затверджено «Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» у відповідності до п.30 вказаних Правил (Особливості правил поведінки засуджених у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, виправних центрах, дільницях соціальної реабілітації та засуджених жінок, які мешкають за межами колонії ) засудженим забороняється самочинно залишати межі виправної колонії, виправного центру та дільниці соціальної реабілітації.
Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 березня 1993 року № 2 з наступними змінами та доповненнями відповідальність за втечу з місця позбавлення волі або з-під варти, особи, яка відбуває покарання чи перебуває у попередньому ув`язненні настає за наявності прямого умислу на втечу незалежно від мотивів залишення місця позбавлення волі. Така втеча є закінченим складом злочину з моменту умисного незаконного залишення засудженим, або особою, яка перебуває під вартою місця позбавлення волі.
Умисне залишення ОСОБА_6 місця роботи, куди він був направлений адміністрацією колонії відповідно до рознарядки та неповернення до дільниці соціальної реабілітації Калінінської ВК № 27 після закінчення робочого дня фактично є втечею з місця позбавлення волі.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України є правильною.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд 1 інстанції виходив з вимог ст. 65 КК України, об`єктивно і повно врахувавши тяжкість скоєного злочину, дані про особу винного, який раніше судимий, але за місцем відбування покарання характеризувався задовільно, стягнень та заохочень під час відбування покарання не мав, хворіє на туберкульоз і призначив покарання яке є достатнім і справедливим, а отже підстав для його скасування не вбачається.
Обране судом покарання за ч. 1 ст. 393 КК України в відповідності до вимог ст. 71 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження від скоєння нових злочинів.
При перевірці відновлених матеріалів кримінального провадження не виявлено допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Доводи викладені ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, про недоведеність його вини, спростовуються доказами наведеними у вироку Єнакієвського міського суду Донецької області від 09 липня 2014 року, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не знаходить .
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції розглядається справа у межах апеляційних скарг, то колегія суддів позбавлена можливості втручання у вирок суду у межах ст. 72 КК України.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Єнакієвського міського суду Донецької області від 09 липня 2014 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання копії вироку .

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області