Справа № 727/8688/15-к
Провадження № 1-кп/727/34/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

неповнолітнього ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, гр-на України, учня 9-Б класу Хотинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 2, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.12.2014р. застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля на 1 рік, за ст. 185 ч. 1 КК України, -
встановив:
08 червня 2015 р., приблизно о 04.00 год. обвинувачений ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , який не досягнув віку кримінальної відповідальності та відносно якого ухвалою суду від 13.01.2016 р. застосовано примусові заходи виховного характеру перебували в гостях у ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_2 . Скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_14 . ОСОБА_11 разом з неповнолітнім ОСОБА_12 таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_10 фотоапарат «Нікон-3600», вартістю 2200 грн., веб-камеру, вартістю 150 грн., 2 флеш-карти об`ємом 8 ГБ, вартістю 100 грн. кожна, 2 флеш-карти об`ємом 4 ГБ, вартістю 50 грн. кожна, а всього на загальну суму 2650 грн., чим заподіяли потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду. Після чого з місця вчинення злочину пішли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав частково і пояснив суду, що він викрадав не все майно, яке зазначено в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснили суду, що дійсно 08 червня 2015 р. з її квартири було викрадено майно, яке їй належить, на суму 2650 грн., матеріальна шкода їй не відшкодована. Цивільний позов підтримує.

Проаналізувавши наведені докази суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства, його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ).
Суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що підсудний ОСОБА_11 щиро розкаявся у вчиненому, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, що він є напівсиротою, його вік, що злочин він вчинив неповнолітнім, що він позитивно характеризується за місцем проживання та посередньою за місцем навчання, що матеріальна шкода потерпілій не відшкодована, а тому суд вважає, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля, передачі під нагляд бабусі ОСОБА_8 .

Що ж стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 до бабусі ОСОБА_4 ОСОБА_8 про відшкодування шкоди то він має бути залишений без розгляду оскільки відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15.05.2006 року цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок учинення злочину чи суспільно небезпечного діяння, у справі про застосування примусового заходу виховного характеру суд не вирішує (він має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства).

Крім тоговідповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітній у віці від 14 до 18 років відповідає за завдану ним шкоду на загальних підставах; лише в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, остання відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі його батьками (усиновлювачами), піклувальником чи закладом, який за законом здійснює функції піклувальника, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини.

Оскільки бабуся ОСОБА_4 ОСОБА_8 не є його піклувальником, відповідно позов має бути залишений без розгляду.
Керуючись ст.ст. 368-376, 395 КПК України, ст.ст. 44, 105 КК України, суд, -
Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України і звільнити його від покарання.

На підставі ст. 105 КК України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля, зокрема встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме заборони виходити з дому з 23.00 год. до 07.00 год. без супроводу бабусі, не змінювати без згоди сектору кримінальної поліції у справах дітей Шевченківського ВП Чернівецького МВП ГУ НП в Чернівецькій області місце проживання, продовжити навчання, а також передачі під нагляд бабусі ОСОБА_8 строком на один рік.

Контроль за виконанням ухвали про застосування примусового заходу покласти на службу у справах дітей за місцем проживання ОСОБА_4 .

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 діб починаючи з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: