Справа № 11 а-949/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Сидорак Б.Г.
Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач Михайлишин Г. Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року грудня 21 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних

справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Макойди З.М.

Суддів: Михайлишин Г. Я., Данка В.В.

з участю прокурора: Шахрайчук Н.І.

адвоката: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну

справу за апеляцією захисника засудженого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_1

Д.А. на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 15 жовтня

2010 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ст. 185 ч.2 КК України на шість місяців арешту.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 змінено на взяття під варту з залу суду.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 15.10.2010 року.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, не працюючого, раніше судимого: 01.10.2009 року вироком Жидачівського районного суду Львівської* області за ч.1 ст.187, ч.З ст.185, 70 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуваним, з іспитовим строком один рік,

за ст. 185 ч.2 КК України на шість місяців арешту.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 01.10.2009 року - три роки один місяць позбавлення волі і визначено остаточне покарання за сукупністю вироків - три роки сім місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 змінено на взяття під варту з залу суду.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 15.10.2010 року.

Питання речових доказів вирішене відповідно до вимог чинного законодавства.

Вироком суду ОСОБА_3В, та ОСОБА_2 визнані винними у тому, що вони 14 липня 2010 року близько 13.00 год. за попередньо змовою групою осіб в м. Жидачеві Львівської області біля житлового будинку по вул. Мазепи, 26 вчинили таємне викрадення металевого люка з оглядового водопровідного колодязь вартістю дев'ятсот гривень, чим завдали міському комунальному підприємству "Жидачівводоканал" матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1 просить змінити вирок суду в частині призначення покарання засудженому та призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком. В обґрунтування покликається на те, що при призначенні ОСОБА_2 покарання судом не було враховано щире каяття засудженого та те, що ОСОБА_2 має неповнолітніхдітей, проживає із матір'ю, яка с особою похилого віку і потребує догляду, незадовільний стан здоров'я ОСОБА_2

Прокурор, який брав учать у розгляді справи судом першої інстанції, відкликав подану ним по справі апеляцію.

Засуджений ОСОБА_3 вирок суду не оскаржив.

Заслухавши доповідача, захисника засудженого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2, які підтримали подану апеляцію, міркування прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника засудженого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини засудженого у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам, є обґрунтованим і в апеляції не оспорюється, як і питання кваліфікації дій засудженого за ст. 185 ч.2 КК України.

Щодо покарання, призначеного засудженому, то підстав для того, щоб визнати його надто суворим - немає.

При обранні покарання засудженому ОСОБА_2 суд 1 інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини справи, дані про особу засудженого, а також щире каяття засудженого та його явку з повинною.

Судом також враховано, що ОСОБА_2, будучи засудженим за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 01.10.2009р. та звільненим від відбування покарання з випробуванням, в період іспитового строку скоїв новий злочин - не виправдав довіри суду, на шлях виправлення не став.

За таких обставин, призначене засудженому за ст. 185 ч.2 КК України покарання у вигляді арешту, в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Суд 1 інстанції вірно застосував ст.71 КК України, відповідно до положеньякої, призначене за сукупністю вироків покарання має бути більшим ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбуте покарання за попереднім вироком суду /в даному випадку - ніж покарання, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням/ та обрав засудженому остаточне покарання, якеє обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення тапопередження нових злочинів.

3 врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав дляпомякшення призначеного засудженому ОСОБА_2 покарання та задоволення поданої по справі апеляції.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 15 жовтня

2010 року відносно засудженого ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляцію його захисника - адвоката ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: