Справа №: 1-29/11
ВИРОК

Іменем України

"14" березня 2011 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Тимченко Л.М

при секретарі Міщенко С.А

з участю прокурора Замікули Б.С.

адвоката ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, військовозобовязаного, не одруженого, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого Олександрійським міськрайонним судом за вироком від 22.12.2008 року за ст.186,ч.3,ст..69 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 01.09.2009 року по відбуттю покарання.

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_3 за місцем свого проживання умисно спричинив потерпілому ОСОБА_2 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Злочин скоєно за таких обставин.

24 березня 2010 року в період з 18 години30 хвилин до 19 години 10 хвилин ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння поблизу магазину в с.Головківка вчинив сварку з ОСОБА_2 висловлюючись нецензурною лайкою, чим спровокував бійку, а згодом забіг на територію домоволодіння по вул. Леніна, 391 в с. Головківка, де продовжував бійку з ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_4, якій належить будинок та своєї матері ОСОБА_5, на грунті раптово виниклих особистих неприязнених відносин , діючи умисно, в момент, коли ОСОБА_2 перебував спиною до нього та збирався вийти з будинку він взяв зі столу кухонний ніж та біля виходу з будинку, де відбувалась бійка, наніс йому не менше одного удару в життєво важливий орган, а саме в область грудної клітини, спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення правої половини грудної клітини, з явищами гемопневмотораксу, яке згідно висновку судово - медичної експертизи несе ознаки тяжкого тілесного ушкодження, що є небезпечним в момент заподіяння. ОСОБА_2 каретою швидкої допомоги було доставлено до Олександрійської ЦРЛ, де він пройшов курс лікування.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину визнав повністю.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою причетність до скоєного не заперечує, вину визнав повністю, у скоєному щиро кається та пояснив суду, що дійсно, того вечора він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, поблизу магазину на вулиці Леніна, 256 в с. Головківка Олександрійського району вчинив сварку та спровокував бійку з ОСОБА_2, а тоді втікав від нього до будинку, в якому він проживав, а ОСОБА_2 наздогнавши його продовжив битися. Він визнає свою причетність до скоєного, просить вибачення у потерпілого.

Крім того, що підсудний свою вину визнав повністю, його вина у скоєнні злочину в повній мірі підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема:

- протоколами огляду місця події від 24 березня 2010 року та від 25 березня 2010 року , де вказано місце злочину та було вилучено одяг у потерпілого та у ОСОБА_3 зі слідами крові (а.с. 6, 12, 15);

- показами потерпілого ОСОБА_2, який будучи допитаним в судовому засіданні підтвердив, що він забіг у будинок за ОСОБА_3 де продовжували битись, тобто наносили удари один одному. ОСОБА_4 стала між ними. Коли він отримав удар по голові табуретом, і коли отримав удар ножем та хто це зробив не памятає. Не може стверджувати, що саме підсудний наніс йому удар ножем, поскільки не бачив, хто це зробив. Просить суд суворо не наказувати ОСОБА_3, визнає і свою провину в тому, що все так сталось;

- показами свідка ОСОБА_4, яка будучи допитаною в судовому засіданні показала суду, що вона не бачила хто саме наніс удар ножем ОСОБА_2 а табуретом по голові, його ударила ОСОБА_5 із словами, що вбє його, і той упав, а згодом устав і каже що його підрізали. В цей час вона тримала ОСОБА_3 та виводила його з хати. Ніж лежав на підлозі. Вважає, що у ОСОБА_3 не було такої можливості нанести удар ОСОБА_2, вона не бачила, щоб він брав ножа в руки. Коли приїхали працівники міліції мати ОСОБА_3 ОСОБА_5 в присутності дільничного, слідчого та її брата казала, що то вона поранила ножем ОСОБА_2;

- показами свідка ОСОБА_5,- матері підсудного, яка будучи допитаною в судовому засіданні показала суду , що із сином ОСОБА_3 вона має неприязнені стосунки, того вечора в хату забіг її син, футболка на ньому була розірвана, а за ним ОСОБА_2 все було у неї на виду, однак вона не бачила удару, ОСОБА_4 відтягувала її сина, хто ударив табуретом ОСОБА_2 вона також не бачила, запевняє, що вона табуретом не била по голові ОСОБА_2 та не підрізала його. Визнає, що коли приїхали працівники міліції вона говорила, що то вона скоїла, бо хотіла, щоб син був на свободі, однак він сказав що то він зробив. Вона не просила його брати на себе вину, а коли їх забрали до міліції то сина там не били. Запевняє суд, що син не погрожував ОСОБА_6 При відтворенні обстановки та обставин події з її участю вона правдиво розказувала про все, що їй було відомо і що вона бачила;

- речовими доказами, та іншими матеріалами справи.

З викладеними доказами обєктивно співпадають дані протоколу огляду вилучених предметів від 28 березня 2010 року та протоколу відтворення обстановки та обставин події від 25.03.2010 року з участю ОСОБА_3

Суд приймає до уваги висновки :

- судово-медичної експертизи від 27.03. 2010 року № 218 та додаткової експертизи від 17.05.2010 року згідно яких виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у виді проникаючого ножового поранення грудної клітини справа з явищами гемопневмотораксу відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та здоровя в момент заподіяння. За висновком експерта виявлене тілесне ушкодження могло виникнути у потерпілого в результаті дії ножа. (а.с110, 115-116);

- судово-психіатричної амбулаторної експертизи від 18.05.2010 року № 320 згідно якої ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє ознаки легкої розумової відсталості, про що свідчать дані анамнезу. Проте ступінь розумового недорозвинення така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінованого йому правопорушення слід визнати осудним і застосування заходів медичного характеру він не потребує( а.с. 171 - 173);

- судово медичної експертизи від 27.03.2010 року № 219 згідно якої у підсудного ОСОБА_3 було виявлено тілесні ушкодження у виді саден правого запястку, лівого плеча, синців лівої руки, лівої ноги, та несуть ознаки легких тілесних ушкоджень (а.с. 121);

- судово криміналістичної експертизи холодної зброї від 27. 03.2010 року № 18 згідно якої вилучений в ході огляду місця події ніж не являється вогнепальною зброєю. Він відноситься до кухонних ножів господарсько побутового призначення та виготовлений заводським способом ( а.с. 134-135);

- судово-медичних експертиз речових доказів № 304, 305, 306 від 14.05.2010 року згідно яких на фрагменті деревини (полової дошки) походження крові можливе від потерпілого ОСОБА_2, походження крові на одязі потерпілого можливе як від самого потерпілого так і від ОСОБА_3, а походження крові на речах ОСОБА_3 можливе від потерпілого ОСОБА_2 (а.с.147 149, 157 160, 165 - 168) ;

Сукупність викладених та узгоджених між собою доказів, свідчить про те, що підсудний ОСОБА_7 наносячи удар ножем потерпілому в життєво-важливі органи передбачав та свідомо допускав, що від його злочинних дій можуть настати тяжкі тілесні ушкодження. Проте сам факт нанесення потерпілому удару не свідчить про те, що підсудний мав умисел на вбивство потерпілого.

При відсутності умислу на вбивство, дії винного, що спрямовані на нанесення умисного тяжкого ушкодження , суд не може кваліфікувати як замах на умисне вбивство.

Висновок органу досудового слідства про вину підсудного ОСОБА_3 щодо замаху на умисне вбивство потерпілого в ході судового слідства не знайшов свого підтвердження, а тому прокурором відповідно до ст.. 277 КПК України було змінено обвинувачення із ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України.

За зміненим обвинуваченням підсудний ОСОБА_3 свою вину визнав повністю.

Потерпілий також погоджується із зміненим обвинуваченням.

Оцінюючи зібрані і досліджені у справі докази, суд вважає, що за зміненим обвинуваченням вина підсудного доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та здоровя потерпілого в момент заподіяння.

Суд враховує, що підсудний скоїв тяжкий злочин.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_5 матері підсудного і розцінює їх як її позицію захисту сина та з метою уникнення покарання.

Суд також критично оцінює покази свідка ОСОБА_4, у якої ОСОБА_3 працював по найму, що у ОСОБА_3 не було можливості нанести ножем удар, спростовує ці покази дослідженими у справі доказами і розцінює як її позицію захисту свого працівника з метою уникнення покарання та повернення собі працівника по господарству.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує характер, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, до кримінальної відповідальності раніше притягувався, злочин скоїв маючи не зняту та не погашену судимість, за характеристикою із місць позбавлення волі характеризується посередньо .

Обставини, що помякшують покарання суд вважає щире каяття підсудного, його добровільні, послідовні покази в суді, що допомогли встановити істину у справі, його вік та стан його здоровя .

Обставини, що обтяжують покарання суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням викладених обставин суд вважає необхідним призначити підсудному покарання у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для досягнення мети покарання.

Суд приймає до уваги, що з 25 березня 2010 року ОСОБА_3 перебуває в умовах ізоляції його від суспільства. Запевняє суд, що зробив для себе належні висновки на майбутнє.

Причинами і умовами, що сприяли скоєнню злочину суд вважає також недоброзичлива атмосфера в сімї підсудного та неправильна поведінка потерпілого, який був також в стані алкогольного спяніння та вчинив сварку із підсудним, яка згодом переросла в бійку. Суд приймає до уваги, що саме потерпілий забіг за ОСОБА_3 в будинок, де той проживав та продовжував бійку до моменту, коли йому було завдано удару стільцем по голові та ножем було нанесено поранення.

Сукупність доказів у справі свідчить про те, що ОСОБА_3 будучи судимим, на шлях виправлення не став, злочин скоїв маючи не зняту та не погашену судимість .

Суд приймає до уваги прохання потерпілого ОСОБА_2 суворо не наказувати підсудного, він не має до нього претензій матеріального та морального характеру, просить суд не позбавляти його волі.

Суд погоджується із позицією захисту щодо застосування до підсудного ст. 69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі покарання, встановленої в санкції ст..121 ч.1 КК України.

Суд не вбачає збігу тяжких сімейних обставин, що спонукали підсудного до злочину .

Підстав для застосування до підсудного ст. ст. 75,76 КК України суд не вбачає.

Відповідно до ст.. ст.. 65, 69 КК України суд призначаючи покарання враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходить із сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали та вважає можливим застосувати до підсудного ст..69 КК України, призначаючи йому покарання, яке вважає буде справедливим.

Ті обставини, що підсудний матеріально не забезпечений, працював по найму, потерпілий не має до нього претензій матеріального чи морального характеру та просить суд не позбавляти волі ОСОБА_3 суд вважає обставинами, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також з урахуванням особи винного, його віку, стану його здоровя, суд вважає можливим відповідно до ст.. 69 КК України призначити підсудному ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі покарання, встановленої в санкції ст..121 ч.1 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Судові витрати складають 300 грн. 48 коп. вартості судово криміналістичної експертизи холодної зброї та 300 грн 48 коп вартості судово - дактилоскопічної експертизи, які підлягають стягненню з підсудного..

Речові докази у справі підлягають частково знищенню, а частково поверненню власникам.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 321-324 КПК України , суд ,-

З а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст.121 КК України

та призначити покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 взяття під варту залишити до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 25 березня 2010 року, тобто з моменту його затримання.

Речові докази у справі :

кухонний ніж та фрагмент дошки з підлоги та фрагмент газети, що знаходиться в кімнаті речових доказів Олександрійського РВ УМВС -- знищити.

пакет із одягом ОСОБА_3 - який знаходиться в кімнаті речових доказів Олександрійського РВ УМВС повернути ОСОБА_3.

пакет із одягом ОСОБА_2 - який знаходиться в кімнаті речових доказів Олександрійського РВ УМВС повернути ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 300 грн. 48 коп. вартості судово - криміналістичної експертизи холодної зброї та 300 грн. 48 коп. вартості судово - дактилоскопічної експертизи.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд ОСОБА_3 протягом 15 діб з моменту вручення йому копії вироку, іншими учасниками протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя: