Справа № 502/1384/15-к
Провадження № 1-кп/500/429/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
07 вересня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачені: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ,
провівши відкрите підготовче судове засідання в місті Ізмаїлі Одеської області у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000007, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кілія Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Кілія Одеської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. м. т. Ширяєво Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця пос. Радісне Іванівського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Кілія Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
13 серпня 2015 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з Апеляційного суду Одеської області після визначення підсудності надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні. Ухвалою від 14 серпня 2015 року було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, зазначивши при цьому, що йому не відомо де проживає потерпілий ОСОБА_30 , а також невідомі обставини вручення копії обвинувального акту з додатками обвинуваченим, оскільки на той час у цьому провадженні був інший процесуальний керівник, вважає, що якщо присутні розписки від обвинувачених, то слід вважати, що вони їх отримали.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначили, що не можуть висловити думки про відповідність обвинувального акту з додатками вимогам КПК, оскільки хоча вони і надали прокурору ОСОБА_34 розписки про отримання їх копій, але насправді копії цього обвинувального акту з додатками нікому з них не були вручені, вони надали розписки прокурору на його прохання, який пообіцяв, що через тиждень вручить копії, але досі так і не вручив.

Потерпілі у підготовче судове засідання не з`явилися. Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_31 про місце, дату та час його проведення повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення судових повісток про виклик до суду, а також відповідними повідомленнями про вручення судових повісток про виклик через SMS-повідомлення, заяв про відкладення підготовчого судового засідання або про бажання взяти у ньому участі до суду не подавали.

Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення потерпілих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 , ОСОБА_15 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_13 про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, однак, це не виявилося за можливе, оскільки судові повістки про виклик до суду потерпілих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 повернулися з відміткою поштового зв`язку про відмову в отриманні листа з відміткою «судова повістка», судова повістка про виклик до суду потерпілого ОСОБА_37 повернулася з відміткою відділення поштового зв`язку про те, що адресат за вказаною адресою не проживає, судова повістка про виклик до суду потерпілого ОСОБА_13 повернулася з відміткою про те, що останній помер, відомості ж про отримання судових повісток про виклик до суду потерпілими ОСОБА_15 та ОСОБА_38 взагалі відсутні.

Але, приймаючи до уваги те, що в цьому судовому засіданні може бути вирішене одне з питань, які підлягають вирішенню в підготовчому засіданні, суд дійшов висновку про можливість за обставин відсутності даних щодо належного повідомлення зазначених потерпілих вирішити питання щодо повернення обвинувального акту.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені ст. 291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні.

Так, п. п. 3, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведеної норми викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень не відповідають зазначеним в обвинувальному акті відомостям про потерпілих, а також зазначеним розмірам шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

Так, в порушення вимог п. п. 3, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті суперечливо зазначені анкетні відомості потерпілих, а також про розміри завданої їм шкоди, які не відповідають викладу фактичних обставин відповідних кримінальних правопорушень, або ж фактичні обставин кримінальних правопорушень викладені не точно.

Так, по другому епізоду обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в крадіжці 03.01.2012 р. у викладі фактичних обставин зазначено, що було викрадене майно, що належить ОСОБА_39 , однак анкетні відомості вказаного потерпілого зазначені як ОСОБА_15 .

По дев`ятому епізоду обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в крадіжці в ніч з 09 на 10 травня 2012 р. у викладі фактичних обставин зазначено, що було викрадене майно, що належить ОСОБА_40 , однак анкетні відомості вказаного потерпілого зазначені як ОСОБА_11 .

По одинадцятому епізоду обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в крадіжці 15.07.2012 р. приблизно о 01:00 годині у викладі фактичних обставин зазначено, що викрадене майно належить ОСОБА_41 , якому завдана матеріальна шкода на суму 11 600 грн., однак анкетні відомості вказаного потерпілого зазначені як ОСОБА_27 , а розмір завданої йому шкоди зазначений як 12 000 грн.

По тринадцятому епізоду обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в крадіжці 29.07.2012 р. о 01:00 годині у викладі фактичних обставин зазначено, що було викрадене майно вартістю 8 000 грн., яке належить ОСОБА_28 , однак в переліку спричиненої потерпілим майнової шкоди, потерпілий ОСОБА_28 взагалі не значиться.

Натомість в обвинувальному акті зазначено, що потерпілому ОСОБА_42 завдана майнова шкода на загальну суму 8 000 грн., однак в жодному епізоді обвинувачення у викладі фактичних обставин такий потерпілий не вказаний.

По п`ятнадцятому епізоду обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в крадіжці 29.07.2012 р. о 01:30 годині у викладі фактичних обставин зазначено, що викрадене майно належить ОСОБА_43 , однак анкетні відомості вказаної потерпілої зазначені як ОСОБА_22 .

По вісімнадцятому епізоду обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в крадіжці 24.08.2012 р. о 02:30 годині у викладі фактичних обставин зазначено, що було викрадене майно вартістю 5 000 грн., яке належить ОСОБА_24 , однак розмір майнової шкоди ОСОБА_24 зазначений як 10 000 грн.

По двадцять п`ятому епізоду обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в крадіжці 27.09.2012 р. приблизно о 23:00 годині у викладі фактичних обставин зазначено, що викрадене майно належить ОСОБА_32 , якому спричинений матеріальний збиток на суму 10 000 грн., однак анкетні відомості вказаного потерпілого зазначені як ОСОБА_44 , а розмір завданої йому шкоди зазначений як 8 000 грн.

По двадцять шостому епізоду обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в крадіжці 28.09.2012 р. приблизно о 01:00 годині у викладі фактичних обставин зазначено, що викрадене майно належить ОСОБА_45 , якому спричинений матеріальна шкода на суму 7 000 грн., однак анкетні відомості вказаного потерпілого зазначені як ОСОБА_46 , а розмір завданої йому шкоди зазначений як 5 000 грн.

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що прокурором всупереч вимогам п. п. 3, 5, 7 ч. 2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті непослідовно та суперечливо викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, які не відповідають анкетним відомостям потерпілих та розмірам завданої шкоди.

Також, як вже було вищенаведене, судова повістка про виклик до суду потерпілого ОСОБА_37 повернулася з відміткою відділення поштового зв`язку про те, що адресат за вказаною в обвинувальному акті адресою не проживає, з чого випливає, що адреса проживання вказаного потерпілого, яка зазначена в обвинувальному акті, не відповідає дійсності. За таких обставин суд позбавлений можливості належним чином повідомити потерпілого про дату, час та місце судових засідань, що в свою чергу перешкоджає суду призначити та провести судовий розгляд, а у випадку призначення та проведення судового розгляду за таких обставин, то в силу п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України це буде істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім того, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті по першому епізоду суперечливо вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Так, по цьому епізоду дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, вчинена в крупних розмірах, тоді як в диспозиції ч. 4 ст. 185 КК України та в примітці до статті такий розмір шкоди не передбачений.

Більше того, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК України.

Суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у цьому провадженні не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України також і з тієї підстави, що він взагалі не містить формулювання обвинувачення, а містить лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а замість формулювання обвинувачення прокурором зроблений висновок про скоєння ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень.

Отже, судом встановлено, що обвинувачення висунуте не було у встановленому законом порядку, оскільки воно всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не міститься в самому обвинувальному акті.

Таким чином, з урахуванням того, що в обвинувальному акті замість правової кваліфікації кримінальних правопорушень викладені повідомлення про підозру, а також того, що відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Крім того, з обвинувального акту вбачається, що прокурор при викладенні правової кваліфікації кримінальних правопорушень заздалегідь, без вироку суду зазначив, що вказані кримінальні правопорушення скоїли ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що є безпідставним та недопустимим. При складанні обвинувального акту, з урахуванням положень ст. 17 КПК України, можливо вказувати тільки на те, що особи обвинувачуються у вчиненні певних кримінальних правопорушень.

Більш того, вказівка в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 «скоїли» кримінальні правопорушення є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст. ст. 62, п. 3 ч. 3 ст. 129 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Більше того, відповідно до ч. 5 ст.17 КПК України поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою, у зв`язку з чим зазначення в процесуальному документі того, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 «скоїли» кримінальні правопорушення, не може бути визнане судом поводженням, що відповідає поводженню з невинуватою особою.

З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог п. п. 3, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо зазначення анкетних відомостей потерпілих, а також розмірів шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, щодо викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, точної правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, оскільки з самого початку судового розгляду не буде зрозуміло від якого обвинувачення обвинувачені мають захищатися. Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, у тому числі з метою зміни правової кваліфікації, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без точного викладу в обвинувальному акті фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст.337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Також, за твердженнями усіх обвинувачених, копії обвинувального акту з додатками їм не були вручені, а розписки вони надали прокурору на його прохання, який обіцяв надати їм копії через тиждень, але досі так і не надав. Суд враховує те, що до обвинувального акту долучені розписки обвинувачених про отримання його копії з додатками, але у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, то підлягає складанню новий обвинувальний акт, копія якого з додатками в силу ст. 293 КПК України мають бути обов`язково вручені обвинуваченим.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема п. п. 3, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд приходить до висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 370 372 КПК України, суд
ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору Кілійської районної прокуратури Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1