Дата документу Справа № 2

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 321/762/14-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/228/14 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 19 травня 2014 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2014 р., якою

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тимошівка Михайлівського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді, відсутності мотивів прийнятого рішення, безпідставність відмови в обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених в клопотанні слідчого, відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого, ніж тримання під вартою запобіжного заходу, просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за наступних обставин.

Так, 22 березня 2014 року приблизно о 21 годині 10 хвилин, у темну пору доби, в смт. Михайлівка Запорізької області, водій ОСОБА_6 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Форд - Транзит» д/н НОМЕР_1 , при увімкненому ближньому освітленні, здійснюючи рух по неосвітленій ділянці вул. Запорізька, від вул. Маяковського у напрямку вул. Суворова, обравши швидкість руху приблизно 70-80 км/год не впевнився в безпечності керування транспортним засобом, не вжив заходів обережності виявивши на своїй смузі руху велосипедистку ОСОБА_9 , яка до того рухалась в попутному з ним напрямку з велосипедисткою ОСОБА_10 з правої сторони правої смуги руху підсвічуючи дорогу портативним ліхтарем. У той час, по вул. Маяковського, в попутному з ним напрямку, рухалися велосипедистки ОСОБА_11 , не застосував міри для зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу, несвоєчасно розпочав маневр вліво для об`їзду велосипедистки ОСОБА_11 , що призвело до наїзду на останню навпроти будинку АДРЕСА_3 .

В результаті ДТП ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження, які мають ознаки тілесних ушкоджень небезпечних для життя на час виникнення, а в даному випадку спричинили смерть потерпілої.

23 березня 2014 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне провадження № 0000156.

30 квітня 2014 року слідчий СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області звернуся до суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в обґрунтування якого зазначив, що підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, будучи раніше судимим за скоєння навмисного злочину скоїв кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання він може продовжити свою злочинну діяльність і знову вчинити кримінальне правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на недоведеність слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказав на наявність доказів, що свідчать про належну процесуальну поведінку підозрюваного, а відтак і відсутність підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у зв`язку із положеннями ст. 194 КПК України, відсутності підстав для застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які висловились про відсутність підстав для задоволення апеляції прокурора та законність судового рішення, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Вирішення даного питання, крім обставин, передбачених ст. 177 КПК України, зж огляду на положення ст. 178 КПК України, пов`язано також із з`ясуванням особистих обставин життя підозрюваного, які також можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та ін.

Згідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим, у відповідному клопотанні, підставами для застосування заявленого запобіжного заходу були визначені ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд правильно виходив з того, що як у клопотанні слідчого, так і під час його розгляду не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У порушенні вимог ч. 5 ст. 132 КПК України органом досудового розслідування, прокурором не надані докази на підтвердження визначених у клопотанні ризиків.

Тяжкість злочину та очікуване покарання, самі по собі, не можуть служити підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Зазначені обставини повинні оцінюватися у сукупності з іншими, передбаченими ст.ст. 177, 178 КПК України, обставинами.

Водночас, у судовому засіданні встановлена належна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_6 щодо прибуття за викликами до органу досудового слідства та суду, співпраця останнього зі слідством та висловлена ОСОБА_6 позиція щодо висунутої підозри.

Висловлена спочатку слідства позиція підозрюваного з приводу відмови від дачі показань не може розцінюватися як перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки це право підозрюваної особи, передбачене ст. 63 Конституцією України та ст. 42 КПК України.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, суд при постановленні рішення, врахував наявність у підозрюваного постійного місця проживання та роботи, відсутність судимості та позитивні характеристики особистості останнього.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи, а тому доводи прокурора про те, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, нічим не підтверджені.

Із клопотання та долучених до нього у додатку матеріалів вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст. 286 КК України, і відноситься до категорії тяжких, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Разом з тим, виходячи із вище наведеного, недоведеності передбачених ст. 177 КПК України ризиків та недостатності застосування до ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для застосування стосовно даної особи іншого запобіжного заходу відповідають положенням ч. 4 ст. 194 КПК України.

Враховуючи вище зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею, при розв`язанні згаданого клопотання, обґрунтовано враховані вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2014 р. про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4