Справа № 461/1130/16-к
Провадження № 1-кс/461/891/16
УХВАЛА
17.02.2016 року м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в :

Слідчим відділом Галицького ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення за №00000401 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364-1 КК України.

Слідчий СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нежитлові приміщення за адресами: АДРЕСА_1 (індексний номер 27087124 від 16.12.2015р.), АДРЕСА_2 (індексний номер 27082015 від 15.12.2015р.) та житлові приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яка складається з двох кімнат житловою площею 28 кв.м. та кухні, загальною площею 48,9 кв.м. (індексний номер 27087124 від 15.12.2015р).
Клопотання мотивує тим, що вказане майно є предметом вчинення злочину, а також накладення арешту є необхідним з метою забезпечення тимчасового позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати таке майно.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частинами 1,2,3 та 6 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Однак, слідчим не підтверджено жодними належними та допустимими доказами наявність ризиків, коли незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, а також настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому числі і відчуження майна.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
З аналізу вказаної норми вбачається, що з клопотанням про арешт майна можуть звернутися слідчий у кримінальному провадженні, за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні, або особисто прокурор у кримінальному провадженні.
Як видно з витягу з ЄРДР №0000401, органом досудового розслідування є Галицький ВП ГУ НП у Львівській області, слідчий: ОСОБА_3 , прокурор: ОСОБА_4 .
Однак, дане клопотання подане до суду слідчим ОСОБА_2 , за погодженням з прокурорм ОСОБА_5 про яких немає жодних відомостей у витязі з ЄРДР, а відтак дане клопотання подане не належним субєктом звернення.
Окремо звертаю увагу на те, що з матеріалів клопотання вбачається наявність на розгляді в Господарському суді Львівської області спорів з приводу наведенного у клопотанні майна між суб`єктами, зазначеними в описовій частині клопотання, тобто такий арешт може бути накладено в межах цих справ, тим більше, що спір вже розглядається судом.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання про необґрунтованість поданого клопотання, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170,172 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, в порядку, передбаченому ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1