12.10.2015 № 1-кп/337/55/2015
ЄУН №337/295/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2015року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю представника ОСОБА_8

за участю потерпілої ОСОБА_9

за участю обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта вища, не працюючого, інваліда 3-ої групи, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24 червня 2014р., приблизно о 10годині 00хвил., ОСОБА_10 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи по необережності, а саме злочинній недбалості, не прийняв до уваги очевидний стан алкогольного спяніння ОСОБА_11 , не передбачивши можливості отримання внаслідок поштовху тілесних ушкоджень, хоча ОСОБА_10 повинен був і міг їх передбачити, штовхнув в область плеча ОСОБА_11 , в результаті чого останній втратив рівновагу та вдарився головою о металевий каркас лутки вхідних дверей вищевказаної квартири. Своїми діями ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_11 синці у тімянній області зліва, у правій орбітальній області від чого, згідно висновку експерта №3301 від 28.07.2014р., у ОСОБА_11 утворилась внутрішньочерепна травма з крововиливами під тверду та мякі оболонки головного мозку, забої мозку в області полюсів лобних часток, які ускладнились розвитком двосторонньої зливної гострої гнійної пневмонії, двостороннього фибринозно - гнійного плевриту, при явищах ендогенної інтоксикації, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від чого 27 липня 2014р. у реанімаційному відділенні КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя настала смерть ОСОБА_11 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що з ОСОБА_11 він не був знайомий до 24 червня 2014р. Вранці 24 червня 2014р. мама ОСОБА_12 , яка ночувала у нього вдома разом з його знайомим ОСОБА_13 , надіслала їй повідомлення по мобільному телефону, що ОСОБА_14 прийшов до них додому побитий та брудний, в нетверезому стані і заснув, що вона не змогла його розбудити і залишила його дома, а сама пішла на роботу, також вона просила ОСОБА_15 розібратися з ним. ОСОБА_16 боялася ОСОБА_14 , тому, що під час сумісного проживання в м. Київ він зломав їй руку, в нетверезому стані був дуже агресивний, вони вирішили розійтися, але ОСОБА_17 її все одно переслідував, забрав її мобільний телефон і не віддавав їй, тому вона попросила його і ОСОБА_13 піти з нею до неї додому. Вони погодились. По дорозі до дому ОСОБА_18 вони зустріли ОСОБА_19 , знайому ОСОБА_20 і ОСОБА_13 , яка теж пішла з ними. Він з ОСОБА_19 залишились на дворі біля під`їзду ОСОБА_20 , а ОСОБА_13 разом з ОСОБА_21 пішли до неї у квартиру. Через деякий час подзвонив ОСОБА_22 і попросив його піднятися до квартири, сказавши що ОСОБА_14 накинувся на них з ножем і він не знає, що йому робити. Коли він піднявся ліфтом на поверх ОСОБА_23 відчинила двері і сказала, що зараз вже все нормально, тоді він пішов до ліфта але почув, шум з квартири, крики, повернувся, постукав, двері відчинила ОСОБА_16 . ОСОБА_14 стояв в отворі кухонних дверей в одних трусах, а в руках тримав шампур. ОСОБА_22 кричав ОСОБА_14 , щоб той кинув шампур. Тоді він спитав у ОСОБА_14 , що він робить, а потім, щоб ОСОБА_17 нікого не скалічив тим шампуром, взявши останнього за плечі, відштовхнув його. У ОСОБА_14 шампур випав з рук, як він впав він не бачив. Потім він зайшов на кухню і спитав у ОСОБА_22 , чи все добре, десь разу з третього ОСОБА_24 , хапая ротом повітря, відповів, що все добре. Далі він побачив ОСОБА_19 , яка стояла на порозі вхідних дверей до квартири і питала, чи не їх товариш лежить на підлозі в підїзді. ОСОБА_14 намагався підвестися з підлоги але не міг, тоді він узяв його під руки і посадив біля дверного отвору на загальний балкон. Потім речі ОСОБА_14 винесли і поклали біля нього, він ще їм погрожував та виражався нецензурною лайкою в їх адресу, ОСОБА_23 закрила двері квартири і вони всі пішли. В той же день в другій половині дня йому подзвонив ОСОБА_22 і сказав, що ОСОБА_14 лежить в лікарні в реанімації. Також ОСОБА_10 пояснив, що він не наносив ОСОБА_14 удари, а тільки відштовхнув його, чим він вдарився він не бачив, смерті йому не бажав. Цивільний позов не визнає, оскільки вважає, що він не спричинив тілесні ушкодження, від яких помер ОСОБА_14 .

Однак вина обвинуваченого ОСОБА_10 в повному обсязі підтверджується наступними доказами, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що в кінці червня 2014р. вона робила платіж через „Приватбанк і зустріла ОСОБА_15 і ОСОБА_22 , з ними ще був ОСОБА_25 , з яким вона до цього не була знайома. Їй потрібно було на ринок, а ОСОБА_26 потрібно було вивести зі своєї квартири чоловіка на ім.я ОСОБА_17 , який напередодні прийшов туди в нетверезому стані, а мама ОСОБА_27 залишила його в квартирі. ОСОБА_22 і ОСОБА_25 не хотіли йти до ОСОБА_18 додому але вона їх вмовила і вони всі пішли. Денис і ОСОБА_16 піднялись до останньої в квартиру, а вона зі ОСОБА_25 залишилась біля підїзду. Через деякий час на телефон ОСОБА_25 подзвонив ОСОБА_24 і сказав, що ОСОБА_14 кидається на них з ножем. ОСОБА_28 пішов до них, а вона залишилась чекати біля під`їзду, пройшло хвилин 15 і вона зателефонувала ОСОБА_22 , але відповіла ОСОБА_23 і сказала, щоб вона піднімалася до них. Коли вона піднялася ліфтом на поверх, то побачила, що ОСОБА_25 , ОСОБА_23 і ОСОБА_22 знаходилися в квартирі, двері до квартири були відчинені, вони розмовляли між собою, а ОСОБА_14 знаходився у підїзді, сидів і розмовляв сам із собою. Юля не знала що робити далі, оскільки не хотіла лишати ОСОБА_14 в квартирі, вона його боялася, скаржилася на те, що він її бив і зломав їй руку. Речі ОСОБА_14 винесли до нього у підїзд, ОСОБА_16 закрила двері квартири і вони всі пішли, коли вони уходили то чула, що ОСОБА_17 щось бубонів про те, що він зараз підніметься. У ОСОБА_14 із тілесних ушкоджень бачила тільки розсічене підборіддя.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_18 , рано вранці 24 червня 2014р. їй по домофону подзвонив ОСОБА_14 , вона не хотіла йому відчиняти, але він її обманув, сказавши, що він разом із ОСОБА_30 , вона йому відчинила. ОСОБА_14 був сам, в нетверезому стані, весь в крові, сказав, що подрався, в одній руці тримав пакет із спиртними напоями, а в другій руці тримав пакет із аптеки з бинтами, ватою. Він попросив умитися, так як було дуже рано вона прилягла і заснула, коли прокинулась йти на роботу ОСОБА_17 вже спав і вона не змогла його розбудити. Вона відправила своїй доньці ОСОБА_26 повідомлення по мобільному телефону, що ОСОБА_17 спить у них вдома, що вона не змогла його розбудити, закрила двері і пішла на роботу, щоб вона прийшла і відчинила йому двері. У ОСОБА_14 були кровоподтеки біля вуха, на щоці, ссадна на обличчі. Раніше її донька ОСОБА_23 зустрічалася з ОСОБА_14 , вони разом їздили до м. Київ на заробітки, вона давала їм гроші на дорогу, потім ще декілька разів висилала їм гроші, коли повернулися з м. Київ у ОСОБА_27 була зламана рука, вже потім їй донька розповіла, що це ОСОБА_17 зламав їй руку. Юля їй сказала, що вона розсталася з ОСОБА_17 , він їй це і сам казав, але після того декілька раз він приходив до них додому переночувати, казав, що його вигнали батьки. В тверезому стані ОСОБА_17 був культурним, нормальним, але коли випивав ставав дуже агресивним. Після того, як її донька розсталася з ОСОБА_17 він її переслідував, чекав біля під`їзду, заховав її паспорт, забрав її мобільний телефон. Напередодні 24 квітня, тобто 23 квітня, ОСОБА_17 сварився з ОСОБА_30 , тягнув її за штирі в руці, вона кричала від нестерпного болю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона раніше зустрічалася з ОСОБА_14 , вони разом їздили до м. Київ на заробітки. У ОСОБА_31 , десь на початку квітня 2014р., ОСОБА_17 зламав їй руку, спочатку вона матері про це не говорила, сказала пізніше, після того, як її вже виписали з лікарні. Вона вирішила розстатися з ОСОБА_17 , так як він коли вип`є ставав дуже агресивним, вона його боялася, під час їх сварок, в тому числі і 23 квітня 2014р., він смикав її за зламану руку, хоча вони і розсталися з ОСОБА_17 , але він її переслідував, свої всі речі він від неї забрав, крім того, забрав її паспорт і мобільний телефон. 24 квітня 2014р. вранці від її матері прийшло повідомлення на мобільний телефон, що ОСОБА_14 в нетверезому стані знаходиться у неї в квартирі зачинений. Ніч з 23 квітня 2014р. на 24 квітня 2014р. вона ночувала з ОСОБА_22 в квартирі у ОСОБА_25 , останнього до цього вона не знала, їх познайомив ОСОБА_22 23 квітня. Вона попросила ОСОБА_22 піти з нею, так як вона боялася ОСОБА_17 , він погодився, а ОСОБА_25 пішов з ними за „компанію. По дорозі до неї додому вони зустріли ОСОБА_32 , яка теж пішла з ними. Вона з ОСОБА_22 піднялась до себе на поверх, а ОСОБА_25 і ОСОБА_33 залишилися чекати їх біля підїзду. Коли вона відчинила вхідні двері у квартиру ключем, то побачила, що ОСОБА_14 стоїть в одних трусах з ножем в руці, від нього був запах перегару, обличчя було припухле, він смикнув її за зламану руку, вона опинилася в квартирі, при цьому впавши на коліна, вхідні двері в квартиру він прикрив, але не зачинив. Потім до квартири зайшов ОСОБА_22 і почав розмовляти з ОСОБА_17 , вони пішли на балкон, а вона пішла в кімнату. ОСОБА_17 сказав, що йому потрібно забрати його речі, потім в квартиру постукав ОСОБА_25 , вона йому відчинила і сказала, що все нормально, але повернувшись побачила, що ОСОБА_14 біжить з шампуром в руці до ОСОБА_22 , тоді вона пустила ОСОБА_25 у квартиру, щоб він допоміг ОСОБА_24 , а сама зайшла до кімнати, бійку і ударів вона не бачила і не чула, почула тільки гуркіт, вона виглянула з кімнати і побачила, що ОСОБА_17 піднімався з порога, а ОСОБА_25 розмовляв з ОСОБА_22 і вона закрила двері. Потім їй крикнули, щоб вона винесла речі ОСОБА_17 , який вже був у під`їзді і якому ОСОБА_25 допомагав сісти. У ОСОБА_14 було розсічене підборіддя, вона полила його водою, щоб він утихомирився. ОСОБА_17 розмовляв, всім погрожував, казав, що він ще всім покаже. Вона винесла його речі, поклали біля нього в підїзді, також поставили його пакет з недопитою пляшкою пива. Потім вона зачинила двері і вони всі пішли, коли уходили, то ОСОБА_14 був у свідомості, розмовляв, погрожував. Міліцію не викликала, так як сподівалися все вирішити без міліції. ОСОБА_34 і ОСОБА_35 до цього випадку знайомі не були.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_13 пояснив, що він знайомий ОСОБА_18 . Зі слів ОСОБА_27 знає, вона раніше зустрічалася з ОСОБА_14 , що він їй зламав руку, що вони розсталися, але він її переслідував. Ніч з 23 квітня 2014р. на 24 квітня 2014р. він з ОСОБА_36 ночували у ОСОБА_25 . Вранці 24 квітня ОСОБА_16 отримала повідомлення на телефон, що ОСОБА_17 у неї вдома в нетверезому стані, закритий, оскільки вона його боялася вона попросила його піти з ним, він погодився, разом з ними пішов і ОСОБА_37 . По дорозі вони зустріли ОСОБА_32 , яка теж пішла з ними. Він з ОСОБА_30 піднявся до неї на поверх, а ОСОБА_25 з ОСОБА_38 залишилися чекати біля під`їзду. Спочатку ОСОБА_16 не могла відчинити двері, потім двері відчинилися ОСОБА_14 вийшов з ножем в руці, затягнув ОСОБА_39 до квартири і закрив двері. Він не знав, що йому робити і подзвонив щоб ОСОБА_25 піднявся на поверх і вони вирішать, що їм робити далі. Потім двері відчинилися, ОСОБА_14 сказав йому, щоб він заходив, а ОСОБА_16 сказала, що вже все нормально і він увійшов до квартири і вони з ОСОБА_14 пішли на балкон покурити. На балконі він сказав ОСОБА_17 , щоб той уходив, на що ОСОБА_17 відповів, що в нього мокрі речі. Потім він пішов на кухню попити води, а ОСОБА_35 був в районі ванної кімнати. На кухні ОСОБА_17 почав кидатися на нього з шампуром, а він прикривався дверима в кухню. Потім він пойняв, що хтось відчинив ОСОБА_25 двері, сам він з кухні не виходив, так як дуже боявся. Скрипник ОСОБА_28 спитав у нього, чи все нормально, він з трудом відповів, що так. ОСОБА_14 побачив у підїзді на поверсі біля загального балкону, ОСОБА_33 теж була в під`їзді. Він сказав ОСОБА_26 щоб вона винесла речі ОСОБА_17 , побризкав на нього водою. У ОСОБА_17 побачив кров на підборідді, він розмовляв дуже агресивно. Хорольська ОСОБА_16 винесла речі ОСОБА_17 , закрила двері і вони всі четверо пішли, коли уходили ОСОБА_17 щось ще вимахував руками. ОСОБА_13 пояснив також, що в такій ситуації він опинився вперше, подумав, що поки викличуть міліцію невідомо що може статися у квартирі.

Висновком експерта №3301 від 28.08.2014р., згідно якого смерть ОСОБА_11 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під тверду та м`які оболонки головного мозку, забоїв мозку в області полюсів лобних часток, які ускладнились розвитком двосторонньої зливної гострої гнійної пневмонії, двостороннім фибринозно-гнійним плевритом, при явищах ендогенної інтоксикації

Висновком експерта №176/к від 25.12.2014р., проведеного судово-медичною експертною комісією, згідно якого всі ушкодження в ділянці голови потерпілого виникли за механізмом тупої травми, індивідуальні ознаки яких в ушкодженнях не відобразилися. Травматичні впливи в ділянку голови мали наступну локалізацію: 1.1. В ділянку лівої вушної раковини; 1.2. В ділянку підборіддя; 1.3. В ділянки правого та лівого ока; 1.4. В ліву тімяну ділянку; 1.5. В праву тімяно-скроневу ділянку. Ушкодження вказані в п.1.3. могли виникнути внаслідок одного травматичного впливу з утворенням ушкоджень у формально різних ділянках обличчя за механізмом струсу. Зважаючи на тривале перебування потерпілого в стаціонарі, а також характер описання морфологічних ознак ушкоджень, виконаних лікарями, комісія вважає, що на теперішній момент достовірно та науково-обгрунтовано встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень є неможливим. З огляду на характер, масивність та локалізацію внутрішньочерепних ушкоджень, комісія вважає провідним травматичним впливом той, що був спричинений в задню частину правої тімяно-скроневої ділянки голови потерпілого (1.5.) з напрямком кінетичної енергії сзаду наперед та справа наліво. Інші травматичні впливи (1.1.-1.4.), виявлені в ділянці голови потерпілого, за своїм характером та локалізацією самі по собі не могли викликати подібного характеру та об`єму внутрішньочерепних ушкоджень через те, що ділянки забою головного мозку виникають в зоні удару ( права тімно-скронева частина мозку) та протиудару ( лобні ділянки мозку). В судово-медичній експертизі подібний тип травмування називається інерційним. Ушкодження 1.1.- 1.4. не мали вирішального та провідного впливу на протікання внутрішньочерепної травми.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_40 пояснив, що механізм внутрішньочерепного ушкодження, зазначеного у висновку експерта №176/к від 25.12.2014р., в п.1.5., а саме в задню частині тімяно-скроневої ділянки голови потерпілого, є інерційним, частіше всього він отримується при падінні, саме це ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне, само по собі таке ушкодження могло спричинити смерть. При таких ушкодженнях, які отримав потерпілий ОСОБА_11 , він міг не зразу втратити свідомість, все залежить від кровотечі в порожнину черепу, її інтенсивності, людина може бути досить активною, потім стає гірше, періодично втрачати свідомість.

Висновком експерта № 2813 від 26.06.2014р., згідно якого у ОСОБА_10 не виявлено яких-небудь видимих зовнішніх тілесних ушкоджень, а також слідів їх за живлення за давністю спричинення які відносяться до подій.

Висновком експерта №2814-д від 26.06.2014р., згідно якого у ОСОБА_10 не виявлено яких-небудь видимих зовнішніх тілесних ушкоджень, а також слідів їх за живлення за давністю спричинення які відносяться до подій.

Протоком проведення слідчого експерименту від 18.09.2014р., який був проведений за участю свідка ОСОБА_13 , згідно якого останній на місці події розповів і показав як все сталося, а саме: як ОСОБА_11 тримав у руці ніж, як погрожував йому шампуром металевим, як він сховався у кухні, як через деякий час він почув голос ОСОБА_10 та шум, при цьому він залишався у кухні, як він побачив ОСОБА_11 тільки у підїзді.

Протоком проведення слідчого експерименту від 28.10.2014р, який був проведений за участю ОСОБА_10 , згідно якого останній розповів і показав при яких саме обставинах і як він відштовхнув від себе ОСОБА_11 в сторону вхідної двері в квартиру ОСОБА_20 .

Протоком проведення слідчого експерименту від 18.09.2014р. за участю свідка ОСОБА_20 , згідно якого остання пояснила та показала, де знаходився ОСОБА_11 , коли відчинив їй двері, як тримав у руці ніж, як схопив її та втягнув до квартири, як вона впала на коліна, як у квартиру увійшов ОСОБА_13 , як ОСОБА_11 взяв шампур, а вона сховалася в кімнату, як у квартиру увійшов ОСОБА_10 і направився у бік кухні, де стояв ОСОБА_11 , як коли вона вийшла з квартири побачила ОСОБА_11 , який сидів, ОСОБА_13 і ОСОБА_10 знаходились у кухні, а ОСОБА_19 стояла у дверному пройомі.

Протоком проведення слідчого експерименту від 18.09.2014р., який був проведений за участю свідка ОСОБА_19 , яка пояснила і показала де відбувалися події, як вона побачила ОСОБА_11 і при яких обставинах.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_41 пояснив, що він є батьком ОСОБА_11 , що 24 червня 2014р., коли він знаходився на зупинці громадського транспорту „Диспетчерська йому зателефонували і сказали, що знайшли у підїзді побитого чоловіка за адресою АДРЕСА_3 , він туди зразу поїхав, на 10 поверсі він побачив свого сина ОСОБА_17 , який був притулений до кутка загального балкону, всього в крові, біля нього стояли його туфлі, а в туфлях лежав мобільний телефон. Він його звав, але ОСОБА_17 не обзивався, приїхала швидка допомога і забрали сина у лікарню. Ліки всі купував він разом з донькою. Син помер у лікарні. Матеріально син йому не допомагав, так як у нього була своя сім`я.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_11 , що її батьку повідомили, що ОСОБА_17 лежить у підїзді, брат лежав у лікарні де і помер. У брата була сім`я, але з дружиною були конфлікти і він жив з батьками, їздив до м. Київ. З ОСОБА_20 у них були незрозумілі стосунки. Жінка брата ніколи не скаржилася, що він її бє. Просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду, яка складається з витрат на лікування і поховання, у розмірі 29 194грн. 36коп. та моральну шкоду у розмірі 300 000грн., так як вся їх сімя пережила дуже сильний стрес, і до цих пір не можуть оговтатися і прийти в себе.

Дослідивши і оцінивши надані суду доказі у їх сукупності, суд вважає їх допустимими, послідовними та такими, що об`єктивно підтверджують одне одного та провину ОСОБА_10 у скоєнні вбивства, вчиненого через необережність.

Доводи ОСОБА_10 про те, що він не наносив удари ОСОБА_11 , а тільки його відштовхнув і від поштовху останній не міг отримати тілесних ушкоджень від яких настала смерть ОСОБА_11 , суд не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються як висновком №176/к від 25.12.2014р. так і поясненнями експерта ОСОБА_40 , даними у судовому засіданні про те, що внутрішньочерепне ушкодження, зазначене у висновку експерта №176/к від 25.12.2014р., в п.1.5., а саме в задню частині тімяно-скроневої ділянки голови потерпілого, є інерційним, частіше всього він отримується при падінні, саме це ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне, само по собі таке ушкодження могло спричинити смерть, крім того, як було встановлено в судовому засіданні всі інші учасники подій, а саме: ОСОБА_20 , ОСОБА_13 і ОСОБА_19 не наносили ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 і не штовхали, оскільки ОСОБА_20 боялася ОСОБА_11 і сховалася в кімнаті, ОСОБА_13 дуже був наляканий тим, що ОСОБА_11 кидався на нього з металевим шампуром і довго не міг прийти в себе, а ОСОБА_19 взагалі піднялася на поверх, коли вже все скінчилося.

Під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді, дії ОСОБА_10 були кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, обвинувачення посилалося на те, що 24 червня 2014р., приблизно о 10годині 00хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, діючи умисно, вдарив ОСОБА_11 правою тімяно-скроневою ділянкою голови об металевий каркас лутки вхідних дверей вказаної квартири, в результаті чого спричинив останньому синці у тім`яній області зліва, у правій орбітальній області, від чого, згідно висновку експерта №3301 від 28.07.2014р., у ОСОБА_11 утворилася внутрішньочерепна травма з крововиливами під тверду та м`які оболонки головного мозку, забої мозку в області полюсів лобних часток, які ускладнились розвитком двосторонньої зливної гострої гнійної пневмонії, двостороннім фибриозно-гнійним плевритом, при явищах ендогенної інтоксикації, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від чого 27 липня 2014р. у реанімаційному відділенні КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя наступила смерть потерпілого ОСОБА_11 .

У судовому засіданні прокурор оголосив змінений обвинувальний акт, відповідно до якого була змінена правова кваліфікація вчиненого за ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України.

Обвинувачений по зміненому обвинувальному акту свою провину не визнав та наполягав на свідченнях, які він раніше надавав суду, зауваживши при, цьому що він не хотів вбивати ОСОБА_11 , не наносив йому ніяких тілесних ушкоджень, а тільки відштовхнув його.

Разом з тим, потерпіла ОСОБА_9 підтримала обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч.2 ст. 121 КК України.

При встановлених обставинах, оцінивши досліджені докази, пояснення свідків і учасників кримінального провадженні у їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення доведена та досліджених доказів достатньо для визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.119 КК України.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення. З метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно положень діючого кримінального процесуального закону, суд зобов`язаний обґрунтовувати свої висновки лише безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, зібраними та наданими учасниками кримінального провадження, в тому числі за сприянням суду, враховуючи обставини, встановлені судом, суд приходить до вмотивованого висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що до 24 червня 2014р. ОСОБА_10 не був знайомий з ОСОБА_11 , такі ж пояснення давав в судовому засіданні і сам ОСОБА_10 , тобто підстав і мотивів спричиняти ОСОБА_11 умисні тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_10 не було, крім того, із пояснень ОСОБА_10 вбачається, що він тільки один раз відштовхнув від себе ОСОБА_11 і не наносив йому ніяких ударів, від цього поштовху ОСОБА_11 впав і вдарився головою. Згідно з висновком експерта №176/к від 25.12.2014р., провідним травматичним впливом був той, що був спричинений в задню частину правої тімяно-скроневої ділянки голови потерпілого (1.5.) з напрямком кінетичної енергії сзаду наперед та справа наліво. Згідно з поясненнями експерта ОСОБА_40 , даними в судовому засіданні, ушкодження в задній частині тімяно-скроневої ділянки голови потерпілого, є інерційним, частіше всього воно отримується при падінні, саме це ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне, само по собі таке ушкодження могло спричинити смерть.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи, п. 26, у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення ( злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити ( злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати, відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Позиція потерпілої ОСОБА_9 , яка наполягала на тому, що ОСОБА_10 умисно, наніс її брату ОСОБА_11 умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило його смерть, спростовується поясненнями вищевказаних свідків, експерта та висновками експертів, таку позицію суд розцінює як суб`єктивне бажання потерпілої ОСОБА_9 притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності за смерть її брата

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_10 раніше не судимий, на обліку в наркодиспансері та психіатричній лікарні не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом третьої групи, але вину свою в скоєному не визнав, не розкаявся, тому суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме: витрат на лікування і поховання, в розмірі 29 194грн. 36коп., законний і обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди цивільний позов підлягає задоволенню частково в розмірі 30 000грн., з урахуванням обставин по справі, наданих доказів потерпілої ОСОБА_9 в обґрунтування заявлених нею позовних вимог в цій частині.

Цивільний позов КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя на відшкодування витрат за лікування ОСОБА_11 , які складають 10 745грн. 60коп., не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років обмеження волі.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 : - 29 194грн. 36коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; - 30 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази: футболку, брюки, труси, які належали ОСОБА_11 і які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Хортиць кого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, - повернути потерпілій ОСОБА_9 ; шампур, який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Хортиць кого РВ ЗМУ ГУМВС, - знищити.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту фактичного затримання.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1