Ухвала іменем україни
11 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_16.,
суддів:ОСОБА_17., ОСОБА_18.,
при секретарі ОСОБА_19.,
за участю прокурора ОСОБА_20.,
захисника ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000348 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 липня 2013 року та вирок Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 липня 2013 року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.02.2012 р. за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Вироком Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2013 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасовано.

Визнано ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Згідно з вироком апеляційного суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, приблизно о 13 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу будинку АДРЕСА_1 під час конфлікту з ОСОБА_8 наніс останньому кулаком з зажатим у ньому складеним ножем удари по голові. Після того, як потерпілий побіг, ОСОБА_7 наздогнав його та продовжив наносити удари кулаком з зажатим у ньому ножем, а також ногами по голові та тулубу, а потім наніс два удари ножем у передпліччя та область грудної клітини, заподіявши ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, від яких той помер.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Зазначає, що органи досудового розслідування застосовували до нього недозволені методи слідства, було порушено його право на захист і він не мав умислу на вбивство потерпілого, суди розглянули справу упереджено та безпідставно визнали обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, а також при призначенні покарання не в повній мірі врахували його особу, що він тяжко хворіє, має на утриманні малолітню доньку та особу потерпілого, який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який частково підтримав скаргу та просив скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об'єктивно дослідив, правильно оцінив.

Доводи засудженого про неправильну кваліфікацію його дій та відсутність умислу на вбивство потерпілого не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

- показаннями самого засудженого, який визнав вину та пояснив, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час конфлікту з ОСОБА_8 наніс останньому удари руками та ногами по голові та тулубу, а потім два удари ножем;

- показаннями свідка ОСОБА_9, який повідомив, що того дня він з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої, а потім ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_8 в обличчя, коли потерпілий побіг, то ОСОБА_7 наздогнав його і наніс йому удари ножем по тілу, після чого витер ніж від крові та сказав, що вбив ОСОБА_8;

- показаннями потерпілої ОСОБА_15. - матері загиблого, яка повідомила, що обставини злочину знає зі слів ОСОБА_9, ОСОБА_7 у повному обсязі відшкодував їй матеріальні збитки, пов'язані з похованням і частково моральну шкоду.

Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються: матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема, даними протоколу огляду місця події, а саме АДРЕСА_2, де виявлено ніж з плямами речовини бурого кольору; даними висновку судово-медичної експертизи, відповідно до якої у ОСОБА_8 виявлено множинні поранення у різних частинах тіла, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння та призвели до смерті, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок колото-різаного поранення грудної клітини зліва, майже одразу після нанесення тілесних ушкоджень, колото-різані пошкодження, виявлені при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_8, могли утворитися від дії клинка ножа наданого на експертизу; даними протоколу проведення слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_7 добровільно та детально розповів, як він наносив удари ножем потерпілому; даними комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи, відповідно до якої в період інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 виявляв просте алкогольне сп'яніння з властивими йому клінічними проявами, його дії носили послідовний, цілеспрямований, ситуаційно-обумовлений характер та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що він не мав умислу на вбивство потерпілого, а тому його дії можуть бути кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був ініціатором конфлікту з потерпілим, наніс йому множинні поранення, в тому числі і ножем, двічі наздоганяв ОСОБА_8 щоб заподіяти йому тілесні ушкодження, що свідчить про цілеспрямованість умислу засудженого саме на позбавлення життя потерпілого.

Таким чином, дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Доводи ОСОБА_7 про відсутність доказів перебування його в стані алкогольного сп'яніння спростовуються як показаннями самого засудженого, так і свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, даними комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи засудженого про порушення його права на захист, оскільки йому не було надано захисника під час затримання. Так, ОСОБА_7 було затримано ІНФОРМАЦІЯ_2, того ж дня йому було роз'яснено право на захист, однак як вбачається з протоколу роз'яснення права на захист він бажав захищати себе самостійно, про що розписався. 11 грудня 2012 року він заявив клопотання про залучення до провадження його захисника ОСОБА_12, що того ж числа було задоволено відповідною постановою слідчого.

Твердження ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів слідства працівниками міліції також не знайшли свого підтвердження.

Посилання засудженого ОСОБА_7 на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7, апеляційний суд повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є особливо тяжким, дані про особу винного, який має непогашені судимості за умисні злочини, посередньо характеризується, думку потерпілої, обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, обставини, що пом'якшують покарання, - щире каяття, те, що він має на утриманні сім'ю та малолітнього сина, добровільно відшкодував матеріальну та частково моральну шкоду, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирок апеляційного суду є достатньо мотивованим та в повній мірі відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Оскільки в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_7 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного йому покарання, вона задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 липня 2013 року та вирок Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу останнього - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18