Справа № 646/6543/15-к
№ провадження 1-кс/646/12/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2016 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора, постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженню №0000301,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 та прокурора відділу процесуального керівництва ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за ч.3 ст.382, ч.1 ст.366, ст..356 КК України, визначити розмір збитків, та зобов`язати його виконати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.02.2015 року, виконати інші процесуальні та слідчі дії у кримінальному провадженні №0000301 від 23.04.2015.

Крім того, просить поновити строк на оскарження постанови процесуального керівника ОСОБА_3 від 08.05.2015 року про відмову у визнання ОСОБА_4 потерпілою та скасувати цю постанову.

В обґрунтування доводів та вимог скарги заявник посилається на те, що в провадженні прокуратури Харківської області перебуває кримінальне провадження №0000301, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) 23.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

05.05.2015 ОСОБА_4 подано клопотання про визнання її потерпілою в даному кримінальному провадженні, за результатами розгляду якого 08.05.2015 процесуальним керівником було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою.

Заявник не погоджується із даною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою. Так, з урахуванням доповнень до скарги та пояснень заявника в судовому засіданні, скарга мотивована тим, що згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним провадженням завдано шкоди, зазначає про існування такої шкоди, більше того, акцентує увагу суду на тому, що цей факт не заперечується і самим органом досудового розслідування, оскільки відповідні відомості, внесені до ЄРДР за даним кримінальним правопорушенням, вже містять посилання на ймовірне спричинення ОСОБА_4 шкоди і в матеріалах зазначеного провадження достатньо доказів на підтвердження цього. Щодо необґрунтованості постанови, то вона звертає увагу на те, що рішення слідчого є немотивованим, оскільки самого заявника не було допитано, навіть орган досудового розслідування ( з початку досудового розслідування) не здійснив жодних спроб опитати її як потерпілу з приводу поданої заяви про кримінальне правопорушення. Посилання в постанові лише на відсутність об"єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, та об"єктивних даних, які б вказували на заподіяння їй моральної та майнової шкоди вважає неспроможним, відтак просить постанову скасувати та зобов`язати слідчого визнати її потерпілою у кримінальному провадженні, вручити пам`ятку про процесуальні права, призначити і провести психіатричну експертизу; зобов`язати процесуального керівника надати докази, які спростовують факт спричинення моральної шкоди.

Дослідивши скаргу та надані матеріали кримінального провадження №0000301, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим, а такою їх бездіяльність.

Так, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Судовим розглядом встановлено, що кримінальне провадження №0000301, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) 23.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

05.05.2015 ОСОБА_4 до прокуратури Харківської області подавалася заява про визнання її потерпілою у вищезазначеному кримінальному провадженні.

В свою чергу, 08.05.2015 процесуальним керівником ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою. Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови і не заперечувалося прокурором в судовому засіданні, вона мотивована виключно фактичними даними, отриманими на даній стадії досудового розслідування.

Правопорушення ж передбачене в ч. 1 ст. 367 КК України полягає у несумлінному ставленні службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражається у їх невиконанні або неналежному виконанні, у спричиненні істотної шкоди, або тяжких наслідків, і знаходиться в причинному зв`язку із зазначеними наслідками.

Таким чином, не можна не погодитись із правомірністю винесення на даній стадії досудового розслідування процесуальним керівником ОСОБА_3 постанови про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000301 від 23.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. У зв"язку з чим, скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Натомість, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на вимоги ч. 5 ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. В рамках одного кримінального провадження слідчий зобов`язаний виконувати тільки доручення та вказівки прокурора, які, в свою чергу, надаються у письмовій формі (ч. 4 ст. 40 КПК України).

Відтак, вимога заявника щодо зобов`язання слідчого визнати її потерпілою задоволенню не підлягає, оскільки ч. 7 ст. 55 КПК України передбачено винесення такої постанови виключно в тому разі, якщо особа не подавала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілої. У зв`язку з чим, інші вимоги заявника також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя виносить ухвалу про скасування рішення слідчого або прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію або відмовити у задоволенні скарги.

Щодо зобов`язання слідчого і прокурора внести відомості /до ЄРДР за ч.3 ст.382, ч.1 ст.366, ст.356 КК України та зобов`язати їх виконати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.02.2015 року, то слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні, за відсутності підстав, передбачених ст.303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя