ун. № 759/3101/15-к
пр. № 1-кп/759/277/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , обвинувачена ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000822 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, українка, громадянка України, освіта середня, не одружена, працює барменом в ТОВ «Волна», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона, будучи фізичною особою та перебуваючи на посаді бармена розважального закладу «Корвет», розташованого по вул. Максима Залізняка, 3 в м. Києві, за попередньою змовою з невстановленими особами, починаючи з 2011 року та по час складання обвинувального акту вчиняла сутенерство, чим забезпечувала зайняття проституцією третіх осіб, які за грошову винагороду надавали клієнтам послуги сексуального характеру.

Так, ОСОБА_8 , знаходячись в невстановленому слідством місці, час та обставинах, з невстановленими розслідуванням особами вирішила вчиняти протиправну діяльність, пов`язану зі звідництвом клієнтів з особами, які займаються проституцією та які за грошову винагороду надають послуги сексуального характеру.

В подальшому ОСОБА_8 усвідомлюючи свої протиправні дії та працюючи барменом розважального закладу «Корвет», розташованого по вул. Максима Залізняка, 3 в м. Києві, разом з ОСОБА_9 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та іншими невстановленими особами, з метою незаконного збагачення схилила осіб жіночої статі, які працювали в розважальному закладі «Корвет» стриптизерами, надавати клієнтам послуги сексуального характеру за грошову винагороду.

При цьому, ОСОБА_8 отримувала від клієнтів закладу грошові кошти за послуги сексуального характеру, які в подальшому надавали танцівниці відвідувачам вказаного закладу, а також контролювала обіг грошових коштів, отриманих від протиправної діяльності.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вона своїми умисними діями, за попередньою змовою групою осіб, вчинила сутенерство та втягнення осіб в заняття проституцією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнала та показала, що 6 років вона працювала в розважальному закладі «Корвет» на посаді бармена. До її посадових обов`язків входило приймати замовлення та видавати напої і приймати розрахунки у офіціантів. Іноді, коли клієнти поспішали, вони розраховувалися прямо у неї на барі. Вона приймала замовлення тільки на товари, зазначені у меню, та розрахунки велись у відповідності до цін, встановлених адміністрацією в меню закладу. Касу вона зранку віддавала адміністратору закладу.

Обвинувачена наполягала на тому, що вона не приймала на роботу танцівниць, не мала з ними жодних стосунків, не видавала їм заробітну плату, не займалася звідництвом, не знайомила танцівниць з клієнтами та їй не відомо про випадки надання будь-ким сексуальних послуг в їхньому закладі.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, згідно з вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо ретельно досліджені судом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він раніше працював в міліції та вирішив допомогти працівникам правоохоронних органів. Вони разом із ОСОБА_11 прийшли до міліції, де його особисті грошові кошти працівники міліції переписали та відсканували у присутності понятих. Вони разом із ОСОБА_11 поїхали до розважального закладу «Корвет», там сіли у залі, замовили собі випивку через офіціанта та самі познайомилися із танцівницями, без допомоги бармена. Посиділи поспілкувалися з дівчатами та з`ясували у них чи можна домовитись про надання ними послуг сексуального характеру. Дівчата відповіли, що для цього необхідно замовити сауну та оплатити на барі дві пляшки шампанського, вартістю приблизно 2500 грн. Він точно не пам`ятає, чи була обвинувачена в той вечір на барі, він пішов на бар та розрахувався там за дві пляшки шампанського, отримав чек. Бармен йому не казала, що він повинен сплатити за шампанське, щоб отримати послуги сексуального характеру. Вони замовили сауну, скоріше за все через офіціанта, він точно не пам`ятає, та пішли туди разом із дівчатами. Шампанське їм принесли до сауни. Грошові кошти безпосередньо дівчатам він не віддавав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що взимку 2014-2015 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_12 та запропонував допомогти працівникам міліції у викритті закладу, де надають послуги сексуального характеру. Він погодився та запропонував піти до розважального закладу «Корвет», про який він раніше чув. Вони прийшли до міліції, там працівники міліції відсканували належні йому грошові кошти в сумі 4000 грн. у присутності понятих та віддали їх ОСОБА_13 . Приблизно о 22-00 год. вони приїхали до цього закладу, розташованого за ОСОБА_14 , точну адресу він не пам`ятає. В закладі вони з ОСОБА_15 замовили дві порції по 100 г віскі та дивились, як танцюють дівчата. Потім до них підійшли дві танцівниці, вони із ОСОБА_15 почали з`ясовувати у дівчат, як можна отримати послуги сексуального характеру. Дівчата сказали, що для цього треба замовити сауну та купити пляшку шампанського за 2100 грн. ОСОБА_10 пішов на бар та оплатив пляшку шампанського. Обвинувачена ОСОБА_8 була за барною стійкою. Чи були в залі офіціанти, скільки їх було, чи підходили офіціанти до їхнього столика - він не пам`ятає. Потім вони пішли у сауну, пляшку шампанського їм принесли в сауну, вони відпочивали у джакузі, коли прийшли працівники міліції із обшуком.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що з літа 2013 року вона працювала танцівницею у клубі «Корвет», який розташований по вул. М. Залізняка, 3 в м. Києві. ОСОБА_8 працювала в цьому закладі барменом за графіком тиждень працює, потім тиждень відпочиває. На роботу її приймав адміністратор, саме адміністратору вона підпорядковувалась. У неї не було номеру телефону ОСОБА_8 , вона не підтримувала з нею жодних стосунків. Вона танцювала у клубі «Корвет» та за власним бажанням надавала клієнтам послуги сексуального характеру. Вказані послуги не були обов`язковою умовою при прийнятті на роботу, вона могла просто танцювати та не надавати послуги сексуального характеру. За всі придбані клієнтами, з якими вона відпочивала, на барі їжу та напої вона отримувала винагороду: встановлений відсоток від вартості замовленого, так звану «консумацію». В вечір, коли міліція проводила обшук, вона працювала. Одна з танцівниць, її подруга, покликала її за столик до клієнтів, які запропонували піти у сауну. Вона погодилась, клієнти оплатили на барі шампанське та вони пішли у сауну, де вона добровільно надавала послуги сексуального характеру.

Допитана в судовому засіданні з іншого приміщення суду за допомогою засобів відеоконференцзв`язку свідок ОСОБА_17 показала, що вона працювала в клубі «Корвет» танцівницею близько двох місяців. На роботу її приймала адміністратор на ім`я ОСОБА_18 . При прийомі на роботу їй роз`яснили, що вона буде отримувати «консумацію», тобто відсоток за їжу та напої з меню, які вона вмовить придбати клієнта, та показали яка консумація встановлена за які товари. Вона сама знайомилася із клієнтами, добровільно надавали їм послуги сексуального характеру та у будь-який час могла відмовитись від надання таких послуг. Щоб отримати послуги сексуального характеру клієнту необхідно було замовити сауну, оплатити офіціанту близько 2000 грн. за пляшку шампанського. У неї ніколи не було номеру телефону ОСОБА_8 , вони не підтримували жодних стосунків, ОСОБА_8 ніколи не знайомила її з клієнтами та вони ніколи не розмовляли з приводу надання нею чи іншими особами послуг сексуального характеру.

Крім показань свідків, судом досліджувались надані стороною обвинувачення під час судового провадження, як доказ вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України наступні документи:

-Постанова про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 26.01.2015 року (а.с. 113-114);

-Постанова про визначення підслідності від 23.07.2014 року (а.с. 115);

-Протокол огляду від 22.10.2014 року (а.с. 116-121);

-Ухвала слідчого судді від 27.10.2014 року про надання тимчасового доступу до документів (а.с. 122-123);

-Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 28.10.2014 року (а.с. 124-125);

-Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 10.11.2014 року та опис (а.с. 126-129);

-Протокол про результат проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.11.2014 року зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (а.с. 130-132);

-Протокол про результат проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.11.2014 року зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (а.с. 133-139);

-Протокол про результат проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.11.2014 року (а.с. 140-147);

-Ухвала слідчого судді від 21.11.2014 року про надання дозволу на проведення обшуку у розважальному комплексі «Корвет» (а.с. 148-149);

-Протокол обшуку від 22.11.2014 року (а.с. 150-158);

-Протокол огляду предметів від 04.12.2014 року (а.с. 159-170);

-Постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.12.2014 року (а.с. 171-173);

-Протокол огляду предметів від 12.12.2014 року (а.с.174-178);

-Постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 21.11.2014 року (а.с.179-181);

-Доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 21.11.2014 року (а.с. 182-184);

-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 26.11.2014 року (а.с.185-186);

-Акт огляду особи від 21.11.2014 року (а.с.187-204);

-Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 16.12.2014 року (а.с.205-206);

-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 29.12.2014 року (а.с. 207-208);

-Довідка за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (а.с. 209-214);

-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 29.12.2014 року (а.с. 215-216);

-Довідка про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (а.с. 217-225);

-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 14.01.2015 року з додатками (а.с. 226-228);

-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 29.12.2014 року з додатком (а.с. 229-230);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.01.2015 року (а.с. 231-233).

Зазначені письмові докази жодним чином не підтверджують причетність обвинуваченої ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується. В наданих стороною протоколах проведення негласних слідчих дій не фігурує прізвище або ім`я обвинуваченої, відсутні будь-які посилання на неї чи на її участь в інкримінованому ОСОБА_8 злочині.

Суд, на підставі ч. 4 ст. 95 КПК України не приймає до уваги дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.01.2015 року (а.с. 231-233), відповідно до якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 як особу якій він сплачував за надання сексуальних послуг танцівницями закладу «Корвет», оскільки зазначене було спростоване показаннями ОСОБА_10 , даними в судовому засіданні.

Під час судового розгляду наданими доказами сторона обвинувачення не довела того, що ОСОБА_8 займалася звідництвом починаючи з 2011 року, здійснювала з метою отримання матеріальної вигоди чи з інших корисливих мотивів контроль за наданням послуг сексуального характеру, вела облік зароблених у такій спосіб коштів та виплачувала саме за таку діяльність зарплату в контексті забезпечення заняття проституцією, що є конститутивною ознакою сутенерства (примітка 1 до ст. 303 КК України), а припущення з цього приводу суд відхиляє, керуючись вимогами ч. 3 ст. 373 КПК України.

Крім того, за змістом ст. 303 КК України відповідальність за цією статтею Особливої частини КК України настає за втягнення повнолітньої особи в заняття проституцією, здійснене виключно у криміналізований спосіб: обману; шантажу; використання уразливого стану потерпілої особи або із застосуванням чи погрозою застосування насильства (фізичного або психічного). Натомість, сформульоване і підтримане прокурором обвинувачення не містить посилання на вказані обов`язкові, хоча й альтернативні між собою ознаки об`єктивної сторони даного злочину через таку форму його вчинення як втягнення особи в зайняття проституцією. Не має посилання на такі ознаки і серед встановлених прокурором фактичних обставин даного провадження.

Крім того, судом була допитана свідок захисту ОСОБА_19 , яка показала, що з ОСОБА_8 вони знайомі близько 6 років, оскільки працювали в клубі «Корвет» барменами в різні зміни. Бармен приходить до клубу на роботу, відкриває бар, приймає закази у клієнтів через офіціантів, видає офіціантам замовлення, розраховує клієнтів через офіціанта, вранці здає касу адміністратору, закриває касу, за вказівкою адміністратора та, відповідно до затвердженого адміністрацією розміру, нараховує та видає танцівницям консумацію. Іноді клієнти поспішають на самі приходять на бар за розрахунком. Бармен підпорядковується адміністратору, не має жодних стосунків із танцівницями. Вона бачила, як танцівниці підсаджуються за столики до клієнтів, про що вони там розмовляють, вона ніколи не чула. Клієнти замовляють дівчатам їжу та напої з меню закладу, чим дорожчі позиції у замовленні, тим більшу суму консумації дівчата потім отримують. Їй нічого не відомо з приводу надання танцівницями послуг сексуального характеру. Танцівниць приймає на роботу адміністратор, бармен спілкується з ними лише при видачі консумації.

Допитана в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_20 показала, що вона працювала в клубі «Корвет» з 2008 по 2013 рік офіціантом. ОСОБА_8 працювала там барменом. Коли приходить клієнт, офіціант приймає у нього замовлення, виписує його та віддає бармену. Бармен видає заказ та офіціант виносить його клієнту. Зазвичай клієнти розраховуються через офіціанта, проте бувають випадки, коли вони це роблять безпосередньо на барі. Всі розрахунки обов`язково проходять через касу та видається чек. На барі продаються тільки ті товари, які зазначені у меню. Дівчата-танцівниці часто самі підходять до клієнтів та підсідають до них, клієнти замовляють їм їжу та напої. Їй нічого не відомо про надання танцівницями послуг сексуального характеру. Танцівниці підпорядковуються адміністратору.

Допитана в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_21 показала, що вона працювала адміністратором в клубі «Корвет», а ОСОБА_8 барменом. Вони перебували у робочих стосунках. Бармен підпорядковується адміністратору, знаходиться весь час на своєму робочому місці за баром. В залі офіціант приймає від клієнтів замовлення на товари, зазначені в меню, передає бармену, бармен виконує замовлення та через офіціанта приймає розрахунок, відповідно до цін, встановлених у меню, видає чек. Бармен не спілкується з танцівницями. Танцівниць на роботу приймає адміністратор, організовує їх роботу. Танцівниці могли у будь-який час залишити приміщення клубу, за ними ніхто не слідкував. Якщо танцівниці і надавали послуги сексуального характеру, то виключно з власної ініціативи.

Допитана в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_22 показала, що з ОСОБА_8 познайомилась на роботі приблизно в 2011 році. Вона працювала адміністратором, а ОСОБА_8 барменом в клубі «Корвет». В обов`язки бармена входила приймати замовлення через офіціанта, видавати офіціанту замовлення, розраховувати клієнта через офіціанта, видавати чек, вранці здавати касу адміністратору. Бармен продавав тільки ті товари, які були зазначені у меню та за вартість, зазначену у меню. Танцівниць на роботу приймав адміністратор, адміністратор складав їх робочий графік. Заробітна плата танцівниць складалась зі ставки за зміну, консумації (відсоток від придбаних клієнтами їжі та напоїв з меню закладу), плати за приватний танець та чайових. Консумацію танцівницям видавав бармен у відповідності до розрахунку бухгалтера за кожний окремий придбаний клієнтом товар. ОСОБА_8 ніколи не спілкувалась з танцівницями, тільки видавала їм консумацію. З клієнтом вона спілкувалась тільки якщо він присів за бар та зробив там замовлення. Танцівниці могли у будь-який час залишити приміщення закладу, у них не було жорсткого графіку роботи.

Суд, дотримуючись принципів презумпції невинуватості та диспозитивності, закріплених відповідно в ч. 4 ст. 17 та ч. 3 ст. 26 КПК України, тлумачачи всі сумніви на користь обвинуваченої, визнає щирими, відтак достовірними її показання, які також повністю підтвердили як свідки обвинувачення ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , так і свідок захисту ОСОБА_20 , зокрема про те, що послуги сексуального характеру за винагороду танцівниці клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надавали виключно за власним бажанням, погоджуючись на пропозицію клієнтів клубу та маючи при цьому реальну можливість її відхилити без будь-яких негативних наслідків для себе; приймаючи рішення про надання таких послуг танцівниці клубу не перебували під обманом, шантажем, тиском у зв`язку з їх можливим уразливим станом, до них не застосовувалося та не висловлювалися погрози застосування насильства (фізичного або психічного); обвинувачена не схиляла танцівниць надавати клієнтам послуги сексуального характеру за грошову винагороду, тим більше не стимулювала їх на заняття такою діяльністю, сама не отримувала матеріальної вигоди за результатами такої діяльності і не була обізнана про таку діяльність, і вказані обставини не спростовані жодним наданим стороною обвинувачення доказом.

Крім того, свідки захисту ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , кожна окремо показали, що їм не відомо, щоб хтось схиляв танцівниць клубу до заняття проституцією, останні отримували заробіток виключно через касу бару за підсумками зміни і така винагорода складалася в тому числі з коштів, які належали дівчині за офіційно запровадженою в клубі програмою «консумації», до цінової політики закладу бармен та адміністратор відношення не має, вартість страв та напоїв зазначається в меню, яке складається адміністрацією закладу, всі розрахунки за ним відбуваються із застосування касового апарату, шампанське офіційно придбавалося клієнтом у барі клубу, а гроші за це дівчатам виплачувалися за програмою «консумації» не залежно від того, з якою саме метою вказане шампанське придбавав клієнт, їм не відомі випадки заняття співробітниками клубу проституцією, факти оплати такої діяльності та випадки виплати винагороди за надання приміщення для надання послуг сексуального характеру.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 також підтвердили, що саме вони були ініціаторами розмови з танцівницями клубу про можливість одержання послуг сексуального характеру та в процесі їх домовленої треті особи участі не приймали; оплата за дві пляшки шампанського проводилася через касу бару грошима, які були раніше ідентифіковані в міліції як предмет контрольованої закупки та їм видали касовий чек.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченої ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставини, суд приходить до переконання про недоведеність причетності обвинуваченої ОСОБА_8 до умисного вчинення сутенерства та втягнення осіб в заняття проституцією, за попередньою змовою групою осіб, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Відтак, ОСОБА_8 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватою та виправдати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 17, 84, 85, 91, 92, 94, 100, 122, 129, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 303 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_8 , у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Речові докази: ноутбук «HP Pavilion dv5», який зберігається в кімнаті речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, квитанція №820, після набрання вироком законної сили - передати належним володільцям.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1