№1-кс/760/548/16
(№760/1027/16-к)

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22. 01. 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши, в залі суду, в м. Києві клопотання ОСОБА_3 - про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В :
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 - про скасування арешту майна.
Дане клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2015 року за результатами розгляду клопотання старшого слідчого відділу військової прокуратури сил АТО ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000021 від 05.09.2015 накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку службового приміщення кабінету № 21 прокуратури М.Сєвєродонецька Луганської області, що знаходиться за адресою: вул. вул. 8 березня, 2, м. Сєвєродонецьк Луганської області, а саме: 12 купюр номіналом по 200 грн., 1 купюра номіналом 500 грн., 5 купюр номіналом по 100 грн., 2 купюри номіналом 20 грн., З купюри номіналом по 10 грн., 1 купюра номіналом 2 грн., одна купюра номіналом 1 грн., 1 купюра номіналом 2 долари США, 2 купюри номіналом 1 долар США, одна купюра номіналом 5 євро, банківські картки «ПриватБанк» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , картка «БрокбизнесБанк» НОМЕР_5 , а також грошові кошти вилучені з сейфу в сумі 133600 грн., 8765 доларів США, 400 євро, 2000 російських рублів, що належать мені на праві приватної власності.

Вказане судове рішення приймалося без участі ОСОБА_3 .

Згідно мотивувальної частини ухвали, арешт на майно накладений у зв`язку із тим, що у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження не було в повному обсязі знайдено предмет вчинення кримінального правопорушення, а також враховуючи, що походження даного майна на даний час встановлюється, тому дане майно має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні та підлягає арешту.

Заявник зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000021 від 05.09.2015 року вона допитана як свідок, не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за дії осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.368 ч.З, 369-2 ч.З КК України.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що належне ОСОБА_3 майно є предметом кримінального правопорушення, відшукане, виготовлене, пристосовано чи використано як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, призначалося для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, а також одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, та є майном, в яке їх було повністю або частково перетворено, як того вимагає ст.167 КПК України.

За таких обставин, заявник вважає накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку службового приміщення кабінету № 21 прокуратури М.Сєвєродонецька Луганської області, що знаходиться за адресою: вул. вул. 8 березня, 2, м. Сєвєродонецьк Луганської області, що належать ОСОБА_3 на праві приватної власності, є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ст. 170 КПК України.

В зв`язку із зазначеним заявник просила слідчого суддю:

- скасувати повністю арешт майна, вилученого під час обшуку службового приміщення кабінету № 21 прокуратури М.Сєвєродонецька Луганської області, що знаходиться за адресою: вул. вул. 8 березня, 2, м. Сєвєродонецьк Луганської області, а саме: 12 купюр номіналом по 200 гри., 1 купюра номіналом 500 грн., 5 купюр номіналом по 100 гри., 2 купюри номіналом 20 грн., З купюри номіналом по 10 грн., 1 купюра номіналом 2 грн., одна купюра номіналом 1 грн., 1 купюра номіналом 2 долари США, 2 купюри номіналом 1 долар США, одна купюра номіналом 5 євро, банківські картки «ПриватБанк» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , картка , «БрокбизнесБанк» НОМЕР_5 , а також грошові кошти вилучені з сейфу в сумі 133600 грн., 8765 доларів США, 400 євро, 2000 російських рублів, накладений ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2015 року;

- повернути ОСОБА_3 12 купюр номіналом по 200 грн., 1 купюра номіналом 500 грн., 5 купюр номіналом по 100 грн., 2 купюри номіналом 20 грн., З купюри номіналом по 10 грн., 1 купюра номіналом 2 грн., одна купюра номіналом 1 грн., 1 купюра номіналом 2 долари США, 2 купюри номіналом 1 долар США, одна купюра номіналом 5 євро, банківські картки «ПриватБанк» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , картка «БрокбизнесБанк» НОМЕР_5 , а також грошові кошти вилучені з сейфу в сумі 133600 грн., 8765 доларів США, 400 євро, 2000 російських рублів.

Заявник в судове засідання не з`явилась.
СВ військової прокуратури сил антитерористичної операції в судове засідання свого представника не направили.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2015 року за результатами розгляду клопотання старшого слідчого відділу військової прокуратури сил АТО ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000021 від 05.09.2015 накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку службового приміщення кабінету № 21 прокуратури М.Сєвєродонецька Луганської області, що знаходиться за адресою: вул. вул. 8 березня, 2, м. Сєвєродонецьк Луганської області, а саме: 12 купюр номіналом по 200 грн., 1 купюра номіналом 500 грн., 5 купюр номіналом по 100 грн., 2 купюри номіналом 20 грн., З купюри номіналом по 10 грн., 1 купюра номіналом 2 грн., одна купюра номіналом 1 грн., 1 купюра номіналом 2 долари США, 2 купюри номіналом 1 долар США, одна купюра номіналом 5 євро, банківські картки «ПриватБанк» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , картка «БрокбизнесБанк» НОМЕР_5 , а також грошові кошти вилучені з сейфу в сумі 133600 грн., 8765 доларів США, 400 євро, 2000 російських рублів, що належать мені на праві приватної власності.

На думку заявника, накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку службового приміщення кабінету № 21 прокуратури М.Сєвєродонецька Луганської області, що знаходиться за адресою: вул. вул. 8 березня, 2, м. Сєвєродонецьк Луганської області, що належать ОСОБА_3 на праві приватної власності, є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ст. 170 КПК України, в зв`язку з чим заявник просила слідчого суддю про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. З ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певгіе майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 с. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слід зазначити, що під час розгляду клопотання заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що грошові кошти, на які було накладено арешт не були набутими злочинним шляхом, у результаті вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, в процесі розгляду клопотання заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що потреба в арешті грошових коштів відпала, що може бути підставою для скасування арешту.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України,-

У х в а л и в :
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий судя: ОСОБА_1