Справа № 500/7673/13-к
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту для усунення недоліків

17.08.2015 року м. Білгород - Дністровський

Колегія суддів Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі : головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , старшого прокурора ОСОБА_5 , захисників в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000226 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
ВСТАНОВИВ:
10.08.2015року в провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з Апеляційного суду Одеської області у порядку ст.34 КПК України надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000226 по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.

Згідно ст.31 ч.2 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2015 року було призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Потерпілі та законний представник потерпілого в підготовче судове засідання не з`явилися, але подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Прокурор, захисники та обвинувачений не заперечували про можливість проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілих та представника потерпілого.

Колегія суддів, з урахуванням вищевикладеного, приходить до висновку про можливість проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілих та представника потерпілого у зв`язку з поданими письмовими заявами, оскільки учасники провадження не наполягають на їх обов`язкову участь.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 до судового розгляду та викликати у судове засідання свідків обвинувачення. Захисники, обвинувачений, не заперечували про призначення судового розгляду.

Колегія суддів, заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.3 п.3 ст.314 КПК України, обвинувальний акт має відповідати вимогам закону, а в разі невідповідності - підлягає поверненню прокурору.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед інших має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статі (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Натомість, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить лише посилання на ч.1 ст.115 КК України, без формулювання обвинувачення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що підозра - це ймовірне судження, припущення, попередній висновок про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення. У разі отримання нових доказів раніше повідомлена підозра може бути змінена. Це відрізняє підозру від підсумкового висновку слідчого чи прокурора про винуватість особи, який формулюється у обвинувальному акті, та має бути з точки зору сторони обвинувачення обґрунтованим, достовірним та остаточним (безсумнівним).

Саме тому обвинувачення, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Підозра не може бути твердженням, її сутність полягає в тому, що це тільки припущення, яке необхідно перевірити під час нового етапу досудового розслідування, який наступає після повідомлення про підозру конкретної особи.

Відсутність сформульованого обвинувачення відносно ОСОБА_6 вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведеної вище норми Кримінального процесуального кодексу України, та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, вказаний недолік унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки позбавляє суд можливості при судовому розгляді роз`яснити обвинуваченому суть пред`явленого обвинувачення, а сторону захисту - можливості захисту від пред`явленого обвинувачення. За таких обставин суд змушений був би самостійно формулювати обвинувачення, що не передбачено КПК України, та могло б викликати сумнів у неупередженості суду.

В обвинувальному акті повинно бути зазначено - як виклад фактичних обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто описова і його резолютивна частини. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі формулюється обвинувачення та зазначається час, місце, спосіб, мотиви, що саме вчинила особа, наслідки кримінального правопорушення, в якому стані перебувала особа і всі ознаки виду кримінального правопорушення, а також зазначається кваліфікація злочину, в якому особа обвинувачується із зазначенням всіх кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 вказаним вимогам не відповідає, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення цій особі, не зазначено час, місце, спосіб, мотиви, що саме вчинила особа, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та правову кваліфікацію його дій за вказаним законом.

Крім того, колегія суддів вважає, що у формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в тому числі й подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Мотив - це усвідомлена спонука особи, яка викликала у неї намір вчинити злочин.

Мета злочину - це бажання особи, яка вчиняє суспільно- небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків.

Так, по-перше у обвинувальному акті не зазначено час та місце вчинення злочину, а вказано, що « потерпілий ОСОБА_9 повертався у стані алкогольного сп`яніння до свого будинку, якому було відомо про конфлікт, що виник між його сусідом ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в барі «Троянда». Поблизу свого будинку потерпілий ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_6 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. В ході виниклого між ними конфлікту, на грунті раніше сформованих особистих неприязних відносин розпочав бійку з потерпілим, в ході якої, з метою навмисного вбивства, наявним при ньому металевим предметом циліндричної форми, наніс потерпілому ОСОБА_9 множинні удари по голові та тулубу…» але, при цьому, в обвинувальному акті не відображені характерні та конкретні обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та які би свідчили про те, що обвинувачений був переконаний у настанні злочинного наслідку (умисна форма вини при вбивстві), не відображений мотив злочину, тобто що саме його спонукало до вчинення вбивства потерпілого, та мета злочину, не зазначена також і форма вини.

Так, виходячи з мотиву і мети визначальним є суб`єктивне ставлення особи до настання від своїх дій суспільно небезпечних наслідків, при умисному вбивстві - настання смерті потерпілого охоплюється умислом винного.

Мотив і мета діяння винного відіграють важливу роль у вирішенні питання про відповідальність за вчинення умисного вбивства. В даному випадку мотив та мета можуть бути показниками ступеню тяжкості вчиненого умисного вбивства, а також свідчити про зміст, характер та спрямованість умислу винної особи.

Встановлення мотиву при умисному вбивстві може вплинути на кваліфікацію дій особи за ст. 115 КК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини - як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).

Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Однак, в даному випадку всі вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та вимоги перелічених рішень Європейського суду, які є обов`язковими для застосування судами України, органами досудового розслідування були порушені, оскільки обвинувальний акт починається із вказівки, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Далі слідує виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, після чого робиться висновок, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, тим самим слідчий вчинив правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, ні слідчим, ні прокурором не було зазначено в чому саме обвинувачується ОСОБА_6 , тобто, після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та зазначення правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність потрібно сформулювати в чому саме обвинувачений обвинувачується та викласти суть обвинувачення, чого зроблено не було, що в свою чергу є грубим порушенням вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України і у відповідності з вимогами п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування вироку суду в разі постановлення його на підставі поданого суду обвинувального акту.

Таким чином, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Також, судом встановлено, що, долучений до обвинувального акту в якості додатку реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні теж не відповідає вимогам КПК України, оскільки у ньому в порушення вимог п.2 ч.2 ст.109 КПК України не вказано всі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування, якими згідно з ч.3 ст.110 КПК України є всі рішення (постанови) винесені слідчим та прокурором під час досудового розслідування.

Так в реєстрі вказані дії та рішення тільки в період з 07.04.2013року по 29.10.2013рік, однак не вказано які рішення були прийняті в період з 29.10.2013року до 10.07.2015року, не вказана міра запобіжного заходу на момент передачі обвинувального акту до суду, крім того в прийнятих рішеннях під п.п.3,4 значаться постанови про зміну кваліфікації, але за якими статями було змінено кваліфікація відсутня, не вказано були ознайомлені потерпілі зі зміною кваліфікації.

Відповідно до вимог ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Із реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається що ці вимоги виконані. У реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, без посилання на яку саме.

Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення також відображені неповно: постанова про витребування речей та документів, постанова про виключення із числа речових доказів, постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (№ 14, 17, 26, 41-42) не містить їх перелік.

Окрім цього, у порушення вимог п.3 ч.4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту не долучено розписок або інших документів про отримання підозрюваним ОСОБА_6 та його захисниками копій цивільного позову та додатків до нього.

Наведені недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування свідчать про те, що він не відповідає вимогам, передбаченим ст.109 КПК України.

При таких обставинах колегія суддів вважає такі порушення вимог КПК України істотними і такими, що перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Зазначене вказує на неправильність, неповноту складеного обвинувального акту та порядку направлення обвинувального акту до суду.

Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, судом, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Тому що, засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.
Крім того, до обвинувального акту, додані письмові докази в цьому кримінальному провадженні (копія раніше направленого обвинувального акту від 29.10.2013року), в якому вказані всі докази, якими підтверджується вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.115ч.1КК України, а саме : показання потерпілих, свідків, протоколи слідчих дій висновки експертиз, матеріали опрацювання інформації, наданої ПрАТ «Київстар», протоколи проведення слідчого експерименту. (а.с.38-53)

Однак, відповідно до ч.4ст.291КПК України надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Колегія суддів вважає, що таке розкриття в обвинувальному акті доказів обвинувачення є грубим порушенням Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950року, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, оскільки п.3 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий, неупереджений та усесторонній суд , а повідомлення чи розкриття доказів тих чи інших обставин до судового розгляду справи є неприпустимим та є прямим втручанням сторони обвинувачення в судочинство.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт із долученими додатками (реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні та розпискою) не відповідає вимогам КПК України, зазначені недоліки обвинувального акта виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження та призначення до судового розгляду, і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України, а тому на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 109-110, 291, 314-315, 372, КПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за № 0000226 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000226 повернути прокурору Татарбунарського району Одеської області для усунення виявлених недоліків в розумні строки з моменту набрання даною ухвалою законної сили.

На ухвалу протягом 7 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Головуюча: Судді : / підписи /

З оригіналом вірно.

Головуюча суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1