ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №162/1609/15-к
Номер провадження 1-кп/162/68/2015
08 грудня 2015 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарудчі Любешівського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, пенсіонера, із загальною середньою освітою, раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_5 26 жовтня 2015 року близько 18 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку по АДРЕСА_1 , під час обопільної сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_4 один удар кухонним ножем в ділянку живота, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини живота з пошкодженням петель тонкого кішківника та низхідного відділу ободової кишки, яке за ступенем тяжкості належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю. Не заперечував, що 26 жовтня 2015 року біля 18-ї години, знаходячись у житловому будинку по АДРЕСА_1 та перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на ґрунті неприязних відносин під час сварки, ініціатором якої був потерпілий, умисно наніс один удар кухонним ножем в ділянку живота своєму зятю ОСОБА_4 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження. Просить суворо не карати, оскільки розкаюється у вчиненому. Цивільний позов визнав повністю.
Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, винуватість його у вчиненні злочину доводиться також зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, які є допустимими, обєктивними і не оспорюються в суді, які одержані законним шляхом без порушення прав людини і громадянина у відповідності до ст. 62 Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 26 жовтня 2015 року біля 18-ї години під час перебування у житловому будинку матері по АДРЕСА_1 затіяв сварку з тестем ОСОБА_5 , яка переросла в шарпанину. Під час конфлікту ОСОБА_5 схватив ніж і наніс ним удар йому в живіт. Не заперечував, що обоє перебували в стані алкогольного спяніння.
З висновка судово-медичного експерта № 93 від 29.10.2015 року вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 виявлене тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини живота з пошкодженням петель тонкого кішківника та низхідного відділу ободової кишки, що небезпечні для життя та виникло в результаті травмуючої дії гострого колюче-ріжучого предмету.
А тому суд, повно, всесторонньо і об`єктивно проаналізувавши зібрані по справі та дослідженні в ході судового розгляду справи докази, приходить до переконання про доведеність вини підсудного ОСОБА_5 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України.
Обираючи покарання підсудному ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, що відноситься до тяжких злочинів, дані про його особу та ступінь небезпечності його для суспільства, думку потерпілого, який не наполягає на суворості покарання, та позицію прокурора, який вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням статтей 75, 76 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.
По справі встановлено, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягуються вперше, винуватість свою визнав повністю, за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, а тому вважає, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 слід обрати покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на нього обовязків, передбачених ст. 76 КК України.
Під час підготовчої частини судового розгляду старшим прокурором прокуратури Любешівського району ОСОБА_3 в інтересах держави в особі управління фінансів Любешівської районної державної адміністрації заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину, який підлягає до повного задоволення з наступних підстав.
У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, при цьому, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
В силу п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995р. № 11 „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат, витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Згідно розрахунку Любешівської ЦРЛ ОСОБА_4 проходив курс лікування у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 26.10.2015 року по 04.11.2015 року та з 04.11.2015 року по 05.11.2015 року в хірургічному відділенні Любешівської ЦРЛ. Загальна сума витрат на стаціонарне лікування потерпілого становить 2371,30 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави в особі управління фінансів Любешівської районної державної адміністрації Волинської області.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, враховуючи відсутність в учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити особисте зобов`язання.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимоги ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_5 залишити особисте зобовязання.
Речові докази, а саме: кухонний ніж знищити; зелену сорочку із довгими рукавами, спортивний светр темно-синього кольору із білими вставками, сорочку сірого кольору в клітинку із довгими рукавами, чорні штани повернути потерпілому ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення вироку - з дня отримання ними копії цього вироку.
Головуючий: