Справа № 1-11/12р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2012 року Соломянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді - Губко А.О.

при секретарях - Гвоздицького А.О.,Малини Л.В.,

ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю прокурорів - Поливача О.І., Кокошко О.В.,

ОСОБА_3

за участю адвоката - ОСОБА_4

за участю захисника - ОСОБА_5

за участю потерпілих - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

за участю підсудного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, дітей немає, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в силу ст.89 КК України раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

03.09.2010 року, приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_8, вступивши у попередню змову з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою заволодіння чужим майном, скоїли розбійний напад на потерпілих.

Так, 03.09.2010 року, приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_8, перебуваючи в підземному переході по пр.-кту Комарова, 1 в м.Києві, переслідуючи корисливий мотив з метою особистого збагачення за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, підійшли до раніше незнайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_8 висловив вимогу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передати йому свої мобільні телефони та гроші, при цьому невстановлена слідством особа, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_8, стояла поряд з останнім, тримаючи на повідку собаку бійцівської породи з метою залякування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можливим натравленням собаки на потерпіли, на що ОСОБА_6 відповів відмовою і не віддав ОСОБА_8 свій мобільний телефон.

Після чого, ОСОБА_8, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на розбійний напад, ліктем правої руки наніс ОСОБА_6 в область виска та кулаком в область щелепи удари, і від отриманих ударів ОСОБА_6, відчувши фізичний біль, присів на сходах у переході.

І в цей час ОСОБА_8 знову наніс ОСОБА_6 удар ногою в область голови, від якого той втратив свідомість та впав, і у нього з кишені випав в чохлі мобільний телефон «Нокіа Е72», вартістю 2990 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора «Лайф», вартістю 10 грн., на рахунку якої було 50 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 підняв з полу цей мобільний телефон «Нокіа Е72», тим самим заволодів ним.

Після цього ОСОБА_8, повернувшись до ОСОБА_7 і, погрожуючи йому фізичною розправою, висловив вимогу передати гроші, в свою чергу невстановлена досудовим слідством особа, продовжувала стояти поруч і своєю поведінкою погрожувала можливим натравленням собаки бійцівської породи на потерпілих, на яких вона гавкала та кидалася в їх бік, тим самим невстановлена слідством особа погрожувала застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоровя осіб, які зазнали нападу.

Реально розцінюючи погрози ОСОБА_8 та невстановленої особи, з метою уникнення отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не став чинити опір і, діставши з кишені гроші в сумі 200 грн., передав їх ОСОБА_8

Згідно висновку судово-медичного експерта №1699/е від 30.11.2011 року у ОСОБА_6 на момент звернення за медичною допомогою 03.09.2010 було виявлено таке тілесне ушкодження:

закрита травма голови: садна обличчя; синець верхньої щелепи зліва; перелом передньої стінки верхньощелепної пазухи зліва з наявністю у неї рідини.

Описане тілесне ушкодження утворилося від дії тупих предметів, не виключено, внаслідок нанесення ударів руками у строк, зазначений у матеріалах справи 03.09.2010.

Заволодівши шляхом нападу на потерпілих ОСОБА_6 майном на суму 3050 грн. та грошима ОСОБА_7 в сумі 200 грн., а всього на загальну суму 3250 грн., ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном та коштами на свій розсуд.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав і суду показав, що 03.09.2010 року біля 05 год. 00 хв. ранку він разом з наглядно знайомим на імя ОСОБА_7, з яким того вечора познайомився в нічному клубі, повертався додому і, проходячи через підземний перехід по пр.-кту Комарова, 1 в м. Києві, де зустріли раніше незнайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які були напідпитку і своєю поведінкою спровокували конфлікт, в результаті якого ОСОБА_6 в його адресу безпричинно виловився брутальною лайкою і намагався його вдарити, однак він першим наніс йому удар ліктем руки в область виска та кулаком - в щелепу, від чого той присів, при цьому підсудний не заперечував, що ОСОБА_7 був в той час із собакою, однак,стверджує, що вони ніякої участі у цьому конфлікті не приймали.

Категорично заперечував факт наявної між ним та ОСОБА_7 змови щодо нападу на потерпілих та нанесення потерпілому ОСОБА_6 удару ногою в область голови і заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_7, оскільки з ним він взагалі не спілкувався.

А з приводу мобільного телефону «Нокіа Е72», який він підняв у підземному переході з підлоги, він помилково вважав його своїм, оскільки у нього аналогічної марки телефон.

Незважаючи на визнання підсудним ОСОБА_8 своєї вини в інкримінованому йому обвинуваченні його вина у вчиненні ним даного злочину повністю підтверджується зібраними по справі доказами:

- показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6, який підтвердив суду, що 03.09.2010 року близько 05 год. 00 хв., повертаючись разом з ОСОБА_7 додому, в підземному переході, що на пр.-кту Комарова, 1 в м. Києві, їх випередили двоє раніше незнайомих хлопців, одним із них виявився ОСОБА_8, а інший незнайомець був із собакою, які загородили їм дорогу, вимагаючи зупинитися.

Сприйнявши собаку як загрозу, зупинившись, попереду нього став ОСОБА_8, який почав вимагати грошові кошти та мобільний телефон, після чого він дістав гаманець, в якому знаходилося 20 грн., і в цей момент ОСОБА_8 ліктем правої руки наніс йому удар в область лівого виска і одночасно кулаком правою руки - в область щелепи.

Присівши від болю на сходах, він намагався прикрити голову руками, і в цей час з нагрудної кишені його куртки випав його мобільний телефон марки «Нокіа Е72» в чорному шкіряному чохлі, вартістю 2990 грн. з сім-картою оператора «Лайф», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходилося 50 грн., який підняв з полу та забрав ОСОБА_8, який після цього знову наніс йому удар ногою в область голови, від якого він втратив на деякий час свідомість і не памятає, куди зникли підсудний та незнайомець із собакою.

Прийшовши до тями, побачив, що ОСОБА_7 допомагає йому піднятися з підлоги, і вони вдвох вийшли з переходу, де той викликав працівників міліції, які відвезли їх до райвідділу і йому була викликана карета швидкої допомоги, яка завезла його до лікарні, де він був оглянутий та лікарем встановлений йому діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої мяких тканин обличчя, а також зроблена компютерна томографія головного мозку. Однак від госпіталізації він відмовився і не перебував після цього на лікарняному, враховуючи специфіку його роботи.

А згодом затримали ОСОБА_8, у якого, як йому стало відомо, вилучили належний йому мобільний телефон«Нокіа Е72», який в подальшому повернули йому працівники міліції, тому ніяких претензій він до підсудного не має.

- допитаного у судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_7, який підтвердив в суді факт перебування з ОСОБА_6 03.09.2010 року на відпочинку та повернення біля 05 год. 00 хв. через підземний перехід, що на пр.-кту Комарова, 1 в м. Києві додому, де їх біля сходів обігнало двоє незнайомих хлопців, одним із яких як пізніше стало відомо, виявився ОСОБА_8, а інший незнайомець був із собакою бійцівської породи, вимагаючи зупинитися.

Злякавшись, вони з ОСОБА_6, перебуваючи на невеликій відстані один від одного, зупинилися, і біля нього залишився стояти невідомий чоловік із собакою, а попереду ОСОБА_6 став ОСОБА_8, який вимагав у ОСОБА_6 віддати йому грошові кошти та мобільний телефон, при цьому він ніяких дій не вчиняв, оскільки незнайомий чоловік залякував його собакою та натравлював її на нього.

ОСОБА_6 же, не чинячи опору, дістав з кишені гаманець і показав його вміст ОСОБА_8, який в цей час ліктем правої руки наніс йому удар в область лівого виска і відразу ж правою рукою удар в область щелепи, від чого ОСОБА_6 присів на сходах, прикривши голову руками, і в цей момент у нього з нагрудної кишені куртки випав мобільний телефон «Нокіа Е72», який підняв з підлоги ОСОБА_8 і поклав собі в кишеню, і він побачив, що ОСОБА_9 знепритомнів.

Після чого ОСОБА_8 підійшов до нього і, погрожуючи фізичною розправою, став вимагати віддати йому грошові кошти, на що він, наляканий злочинними діями ОСОБА_8, який побив його приятеля, та знаходження поруч чоловіка з бійцівською собакою, дістав наявні у нього гроші в сумі 200 грн. та передав ОСОБА_8, і вони вдвох пішли у невідомому напрямку.

А він, допомігши ОСОБА_6 піднятися, вивів його з підземного переходу на вулицю, викликавши працівників міліції, які викликали карету швидкої допомоги, яка відвезла ОСОБА_6 до лікарні.

І не дивлячись на те, що потерпілому ОСОБА_7 до цього часу так і не повернуті викрадені підсудним грошові кошти у розмірі 200 грн., однак цивільний позов ним не заявлявся.

- про факт виїзду 03.09.2010р. на пр.-кт Повітрофлотський, 47 в м. Києві швидкої медичної допомоги та прибуття на місце виклику об 11 год. 10хв., де надавалася потерпілому ОСОБА_6 медична допомога, свідчить карта виїзду швидкої допомоги за №565 від 03.09.2010р., в якій зазначено попередній діагноз: закрита черепно-мозкова травма голови: струс головного мозку, садна обличчя, гематома верхньої щелепи зліва за скаргами на запаморочення, головний біль, нудоту та втрату свідомості.

(а.с.18 т. 2)

- з довідки Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за №167 від 12.07.2011р. на імя ОСОБА_6 убачається, що 03.09.2010р. в період часу з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. останній знаходився в приймальному відділі лікарні і у нього виявлено: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забої мяких тканин обличчя, крім того його оглянув нейрохірург та зроблена спеціальна компютерна томографія головного мозку. Від госпіталізації ОСОБА_6 відмовився під розписку. (т.1 а.с.246)

- показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10, яка підтвердила факт свого перебування вранці 03.09.2010 року вранці в будинку своєї сусідки -бабусі підсудного за адресою: м.Київ, вул.Карєрна, 80, де в її присутності працівники міліції затримували ОСОБА_8, який в цей час відпочивав.

- показаннями допитаного у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9, який в суді показав, що 02.09.2010 року він заступив на добове чергування у складі групи АП №321 з інспекторами Самойленко С.В., Кравченко Ю.М. та Крикуном П.П., і вранці 03.09.2010 року від чергового ТВМ-4 Соломянського РУГУ отримали повідомлення про скоєння по пр.-кту Комарова, 1 в м. Києві нападу на потерпілих та їх пограбування.

Приїхавши на місце, там їх чекали два потерпілих, які повідомили про побиття одного з них невідомими та викрадення у них обох їх майна, а саме: мобільного телефону та грошових коштів.

Після проведення оперативно-розшукових заходів, вони приїхали на вул. Миронівську, 29 в м. Києві, за місцем проживання ОСОБА_8, де дізналися, що останній перебуває у своєї бабусі, по вул. Карєрній, 80 в м. Києві, де і був затриманий ОСОБА_8, у якого, як виявилося потім, знаходився неналежний потерпілому ОСОБА_6 мобільний телефон, який в подальшому вилучили.

- показаннями у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11, який суду показав, що він як працівник міліції відбирав пояснення, у яких потерпілий ОСОБА_7 власноручно вказав про обставини скоєного на нього та його приятеля ОСОБА_6 нападу ОСОБА_8 та незнайомим чоловіком, який був із бійцівською собакою, про побиття підсудним ОСОБА_6 та викрадення у останнього мобільного телефону марки «Нокіа Е72», а у нього - 200 грн. грошей.

Крім того, потерпілий ОСОБА_7 стверджував, що підсудний ОСОБА_8 декілька разів наносив ОСОБА_6 удари в область голови та щелепи, у звязку з чим той втрачав на деякий час свідомість.

- показаннями у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, який повідомив суду, що, 03.09.2010 року, перебуваючи на чергуванні в Соломянському РУГУ МВС України в м. Києві, він, як слідчий, разом з іншими працівниками міліції здійснював виїзд за адресою: м. Київ, вул. Карєрна, 80, у звязку з повідомленням про можливе перебування в цьому будинку викраденого майна, де і було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа Е72», який добровільно видала власниця будинку, пояснивши, що цей телефон вночі приніс її онук ОСОБА_8

І в подальшому в процесі розслідування кримінальної справи, яка перебувала у нього в провадженні, він допитував обох потерпілих, які детально повідомили про обставини скоєного ОСОБА_8 та іншим незнайомим чоловіком, який був із собакою, нападу на них.

Як стверджує даний свідок в суді, при допиті ОСОБА_8 з боку працівників міліції не застосовувалися до нього неправомірні дії, крім того в присутності адвоката ОСОБА_8 в силу ст.63 Конституції України відмовився давати будь-які показання з цього приводу.

- висновком судово-медичної експертизи №1699/е від 30.11.2011 року, згідно якого:

у ОСОБА_6, на момент звернення за медичною допомогою 03.09.2010 року об 11 год. 10 хв. було виявлено таке тілесне ушкодження:

- закрита травма голови: садна обличчя; синець (гематома) верхньої щелепи зліва; перелом передньої стінки верхньощелепної пазухи зліва.

Описане тілесне ушкодження утворилося від дії тупих предметів, не виключено, внаслідок нанесення ударів руками у строк, зазначений у матеріалах справи 03.09.2010. Відсутність деяких морфологічних властивостей вказаних тілесних ушкоджень (зокрема, опису кількості саден та їх локалізації), позбавляє можливості обґрунтовано судити про кількість травматичних впливів (ударів), від яких утворилося вказане тілесне ушкодження.

Вказане тілесне ушкодження не є небезпечним для життя і за ступенем тяжкості, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я на строк понад 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров'я) відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила»).

Також, обов'язково слід звернути увагу, що при зверненні ОСОБА_13 за медичною допомогою після подій 03.09.2010 року, йому було встановлено такий діагноз:

- «закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку; забій мяких

тканин обличчя».

Однак, при дослідженні вивченої медичної документації не було виявлено об'єктивних та вичерпних клінічних даних (відсутній морфологічний опис травмованої ділянки; однократний неврологічного статусу).

Для ретельного та всебічного дослідження було визнано за нагальну необхідність з'ясування процесуальним шляхом - чи мало звернення ОСОБА_6 за медичною допомогою після подій 03.09.2010 (окрім встановлених даних). З урахуванням того, що судом було достовірно з'ясовано про відсутність іншої медичної документації, у якій відображено надання ОСОБА_6 медичної допомоги після подій 03.09.2010, є підстави стверджувати про відсутність достатнього обґрунтування встановленого діагнозу, а тому, як це прямо передбачено п. п. 4.6. та 4.13.1. «Правил», утриматися від визначення ступеню тяжкості.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що з огляду на те, що оскільки не були встановлені дані, які дозволяють стверджувати про наявність у ОСОБА_13 черепно-мозкової травми, немає підстав заявляти, що спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень супроводжувалося втратою свідомості останнім.

- крім того, допитаний в суді експерт ОСОБА_14 повністю підтвердив свій висновок за №1699/Е від 30.11.2011 року і суду показав, що отримані потерпілим ОСОБА_6 тілесне ушкодження, як зазначено у наданій медичній документації та компютерній томографії від 03.09.2010р. на імя ОСОБА_6, на момент його звернення 03.09.2010р. до медичної установи для надання медичної допомоги, виявлене у нього у вигляді: закритої травми голови: садни обличчя; синця (гематома) верхньої щелепи зліва; перелому передньої стінки верхньощелепної пазухи зліва, утворилося від дії тупих предметів, не виключено внаслідок нанесення ударів руками та взутими ногами, у строк 03.09.2010р., яке за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя на строк понад 21 добу.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» - небезпечне для життя та здоровя насильство (ст. 187 КК України та ін.) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоровя в момент їх вчинення.

Оскільки тілесне ушкодження, виявлене у потерпілого ОСОБА_6 у вигляді закритої травми голови: садна обличчя; синця (гематома) верхньої щелепи зліва; перелому передньої стінки верхньощелепної пазухи зліва відповідно до висновку експерта відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя на строк понад 21 добу і його спричинення знаходиться, як вважає суд, в причинно-наслідковому звязку саме із злочинними діями ОСОБА_8 по відношенню до потерпілого.

У звязку з цим суд критично розцінює доводи підсудного ОСОБА_8 щодо вчинення ним відносно потерпілого ОСОБА_6 саме хуліганських дій у вигляді незначних ударів, спровокованих саме неправомірними діями останнього, та відсутність у нього з невстановленою особою попередньої змови на вчинення нападу на потерпілих з метою заволодіння їх майном та його твердження щодо помилкового сприйняття ним мобільного телефону потерпілого за свій, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і вважає їх неправдивими, як версію підсудного щоб уникнути кримінальної відповідальності за скоєння ним саме тяжкого злочину.

Крім того, показання підсудного спростовуються показаннями допитаних на досудовому слідстві та в суді потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які є послідовними і узгоджуються як між собою, так і з іншими зібраними по справі доказами, яким суд вірить, вважаючи їх правдивими, і підстав же для обмови підсудного потерпілими судом не встановлено.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними і допустимими, а підсудного ОСОБА_8, який своїми умисними діями, що виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров'я осіб, які зазнали нападу, а також з погрозою застосування такого насильства, (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначаючи підсудному ОСОБА_8 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинений проти життя та здоровя потерпілих з метою особистого збагачення, особу підсудного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, однак в 2005р. притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, тривалий час ніде не працює і не зайнятий суспільно-корисною працею, характеризуючи дані підсудного ОСОБА_8, який станом на 2009р. перебував на обліку як особа, яка не має постійного місця проживання, про що свідчить ксерокопія посвідчення про взяття на облік центру обліку бездомних громадян (т.1 а.с.64), відношення самого підсудного до вчиненого злочину та конкретні обставини вчиненого ним разом з невстановленою особою цього злочину факт повернення працівниками міліції потерпілому ОСОБА_6 викраденого у нього мобільного телефону та не відшкодовану потерпілому ОСОБА_7 викрадених у нього грошових коштів в сумі 200 грн., думку обох потерпілих, які наполягали на суворому покаранні ОСОБА_8 і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного неможливі без ізоляції від суспільства, і він заслуговує міру покарання у виді позбавлення волі, але не на максимальний строк.

Обставин, що помякшують та обтяжують покарання підсудного в силу ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Речові докази:

мобільний телефон «Нокіа Е72» в чохлі чорного кольору, повернутий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6, суд вважає необхідним залишити у його розпорядженні. (т. 1 а. с. 19, 20)

Цивільні позови потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заявлялися.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_8 винним за ст.187 ч.2 КК України і призначити йому покарання 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити тримання під вартою в СІЗО №13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 відраховувати з 03.09.2010 року

Речовий доказ:

мобільний телефон «Нокіа Е72» в чохлі чорного кольору, повернутий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6, залишити у його розпорядженні. (т.1 а. с. 19, 20)

Цивільні позови потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заявлялися.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання ним його копії.

Суддя: