АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/76/16
Категорія ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004375, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.10.2003 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 25.01.2005 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 3 років 6 місяцям позбавлення волі. Звільнений 25.07.2008 року за відбуттям строку покарання;

- 26.11.2009 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 09.09.2010 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 185 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяцям позбавлення волі. Звільнений 30.04.2013 року умовно- достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначено покарання у вигляді 6 (шести) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 09.09.2010 року, і остаточно призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання з 20 год. 20 хв. 18.09.2013 року.

Також вказаним вироком засуджено ОСОБА_9 , стосовно якої вирок не оскаржується.

Ухвалено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи в розмірі 1 101, 24 грн. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом судового рішення, 11 вересня 2013 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку № 113 по вул. К. Лібкнехта в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи з корисливих мотивів, незаконно шляхом продажу за 150 гривень збув ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс (марихуану), маса якого в перерахунку на суху речовину складає 3,6429 грам.

18 вересня 2013 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , яка перебувала у стані наркотичного сп`яніння, незаконно шляхом продажу за 150 гривень збули ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс (марихуану), маса якого в перерахунку на суху речовину складає 6,1605 грам, який вони незаконно зберігали з метою збуту за місцям свого проживання за вищевказаною адресою.

Крім того, 18 вересня 2013 року, в період часу з 22 годин 10 хвилин до 22 годин 15 хвилин, в ході проведення огляду місця події біля будинку № 97 по вул. К. Лібкнехта у м. Мелітополь Запорізької області на землі було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс (марихуану), маса якого в перерахунку на суху речовину складає 72,6 грам, який ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яка перебувала у стані наркотичного сп`яніння, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, незаконно, повторно з метою збуту зберігали при собі та за місцям свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати посилаючись на те, що суд не надав уваги його доводам щодо невідповідності викладених у обвинувальному акті даних, фактичним обставинам провадження, наявності чисельних порушень вимог КПК України під час проведення слідчих дій, зокрема надання свідками показань під впливом працівників міліції. Крім того, не допитав в судовому засіданні усіх свідків вказаних подій та проігнорував докази, які свідчили про його непричетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих доказів, їх аналізі і правильній оцінці та відповідають вимогам діючого законодавства і не викликають сумнівів у своїй правильності.
Суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні покази свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що 11.09.2013 року та 18.09.2013 року він добровільно виступив в ролі закупного при проведенні оперативної закупівлі наркотичного засобу у ОСОБА_8 . Обидва рази йому були видані грошові кошти по 150 грн., які були оглянуті і помічені належним чином, він придбав у ОСОБА_8 марихуану і передав придбане працівникам міліції.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що він був присутнім в якості понятого при оперативній закупівлі наркотичного засобу у ОСОБА_8 11 і 18 вересня 2013 року. Обидва рази в його присутності закупному ОСОБА_10 були видані грошові кошти по 150 грн., а той придбав у ОСОБА_8 наркотичний засіб і передав його працівникам міліції. При затриманні ОСОБА_8 18.09.2013 року свідок був присутнім при добровільній видачі ОСОБА_12 грошових коштів, номери яких збігалися з номерами купюр, виданих ОСОБА_13 , а руки і штани ОСОБА_8 були у порошку, який реагував на ультрафіолетове світло.
Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які є співробітниками СБНОН показали суду, що за оперативною інформацією вони дізналися про незаконну діяльність ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . В ролі закупного за добровільною згодою виступив ОСОБА_10 , який зателефонував до і погодив з ним час і місце придбання наркотичного засобу. 11 і 18 вересня 2013 року закупному ОСОБА_13 були видані грошові кошти по 150 грн., які були належно оглянуті і зафіксовані, після чого ОСОБА_16 придбав і видав працівникам міліції наркотичний засіб марихуану. Під час затримання ОСОБА_8 18.09.2013 року у того на руках і штанях було виявлено нашарування речовини, що випромінює ультрафіолет, а ОСОБА_12 добровільно видала гроші 150 грн.
Суд першої інстанції дослідив також покази обвинуваченої ОСОБА_9 , яка підтвердила факт продажу ОСОБА_8 , ОСОБА_10 наркотичного засобу марихуани за 150 грн., які вона заховала в шкарпетку. Після цього ОСОБА_8 повідомив їй, що він повинен зустрітися зі знайомим, щоб продати йому стакан марихуани. Коли вона і ОСОБА_8 пішли, вона побачила незнайомий автомобіль і почала бігти, висипаючи марихуану на ходу, а коли її затримали вона добровільно видала гроші, які передав ОСОБА_16 і вказала на місце, де висипала наркотик.
Судом першої інстанції досліджені акти видачі грошових коштів від 11.09.2013 року і від 18.09.2013 року, згідно з якими ОСОБА_10 видані грошів сумі 150 грн. і протокол огляду грошових коштів від 18.09.2013 року, згідно з яким ОСОБА_9 добровільно видала гроші в сумі 150 грн., номери купюр яких збігаються з номерами, зафіксованими актом видачі коштів від 18.09.2013 року.
Відповідно до протоколів огляду від 11.09.2013 року і 18.09.2013 року ОСОБА_10 добровільно видав відповідно полімерний зіп-пакет з речовиною сіро-зеленого кольору і газетний згорток з речовиною сіро-зеленого кольору, пояснивши що в ньому знаходиться придбаний у ОСОБА_8 наркотичний засіб.
Окрім того, суд першої інстанції дослідив висновки судово-хімічних експертиз № 778 від 16.09.2013 року і № 803 від 19.09.2013 року, згідно з якими надана на дослідження речовина сіро-зеленого кольору, видана ОСОБА_10 11 і 18 вересня 2013 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канна бісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає відповідно 3,9171 г і 6,1605 г.
Також в судовому засіданні досліджені покази свідка ОСОБА_17 , яка стверджувала, що 11.09.2013 року ОСОБА_8 знаходився у неї в гостях і не міг скоїти злочин в Мелітополі.
Повно і всебічно дослідивши надані докази, суд першої інстанції дав належні оцінку всім доказам в їх сукупності і дійшов правильного висновку про доведеність вину ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину, виклавши у вироку мотиви свого рішення про критичне ставлення до тверджень ОСОБА_8 про його невинуватість. Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги і покази свідка ОСОБА_17 , пославшись при цьому не тільки на те, що ці твердження спростовані іншими доказами, а й на те, що свідок не пам`ятає до кого і в якій годині вони їздили разом з ОСОБА_8 . Окрім того, зазначений факт поїздки до колонії міг бути підтвердженим адміністрацією установи, але таких доказів суду не надано.
Колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини провадження і поклав їх у формулювання обвинувачення, що визнане доведеним.
Колегія суддів вважає, що доводи скарги стосуються лише оспорювання оцінки досліджених доказів судом, і не спростовують доказове значення сукупності злочинів. Суд апеляційної інстанції не вбачає також і таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які ставили під сумнів законність отримання злочинів, що покладені в обґрунтування висновків суду. Оскільки будь-яких скарг на неправомірні дії робітників міліції не надходило, колегія вважає такі доводи скарги безпідставними.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст. 307 ч. 2 КК України як незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції прийняв до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, а також дані, що характеризують особу винного, обставини, що обтяжують покарання, на підставі чого обрав покарання в межах санкції статті обвинувачення, а також за правилами ст. 71 КК України, яке, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення винного.
Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 і для зміни або скасування вироку за мотивами, що наведені у ній.
Суд апеляційної інстанції застосовує до ОСОБА_8 положення ст. 72 ч. 5 КК України, відповідно до яких зарахування попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України колегія суддів вважає необхідним змінити резолютивну частину вироку відносно ОСОБА_9 , оскільки суд першої інстанції обґрунтувавши в мотивувальній частині своє рішення про застосування до неї ст. 69 КК України не зазначив про це в резолютивній частині.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 18.09.2013 року до 08.02.2016 року включно, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.
Вирок відносно ОСОБА_9 змінити, зазначивши у вироку про застосування ст. 69 КК України.
Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4