АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/131/16 Справа № 202/375/16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, ОСОБА_5 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2016 року у кримінальному провадженні №0000158 від 23.01.2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровську, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , не маючого судимості, підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України, -

якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального відділення Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було відмовлено та до підозрюваного було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

в присутності:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

слідчої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального відділення Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 22 січня 2016 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Строк дії запобіжного заходу визначено ухвалою до 04:00 годин 22 березня 2016 року.

Мотивуючи рішення судом вказано, що слідчим та прокурором у клопотанні та під час судового засідання не наведено об`єктивних підстав та існування ризиків для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не доведено що особа буде переховуватися від правосуддя, перешкоджати ходу досудового розслідування. Також суд послався на позитивні дані про особу підозрюваного.

В апеляції:

Прокурор, який приймав участь під час розгляду в суді першої інстанції, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій вважає, що вказана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, що обраний судом запобіжний захід належним чином не може забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній може переховуватись від слідства та суду, впливати на свідків та потерпілих. Також вважає, що слідчий суддя не мав законних підстав для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_6 раніше був судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і, залишаючись на волі існують ризики того, що він може переховуватись від правоохоронних органів та негативно впливати на свідків і що ці ризики актуальні.

Прокурор також зазначає, що немає жодних підтверджень того, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, а також, підтверджень того, що він перебуває у шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, що офіційно працевлаштований. На його думку факт того, що він є учасником АТО та має державну нагороду у зв`язку з цим, не може бути підставою, для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Просить скасувати вказану ухвалу скасувати та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В запереченні:

Адвокат ОСОБА_9 вказує, що прокурором в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних підстав для скасування ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2016 року, не наведено доказів в обґрунтування існування ризиків переховування від слідства та суду, та необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає ухвалу слідчого судді законною і справедливою, а обраний запобіжний захід дієвим та таким, що забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю - доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доводи захисника ОСОБА_9 , який просив залишити скаргу без задоволення, думку ОСОБА_6 , який підтримав позицію свого захисника, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять, надані сторонами кримінального провадження, докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 22 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками за ч. 3 ст. 185 КК України.

23.01.2016 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська подано клопотання слідчого СВ Індустріального відділення Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 22 січня 2016 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2016 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено та щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

При цьому, як видно з журналу судового засідання та технічного запису, суд, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вивчив матеріали кримінального провадження, дослідив відповідні документи, вислухав думку учасників процесу, та мотивуючи прийняте рішення, вказав, що слідчим та прокурором не було доведено обґрунтованості ризиків, які на думку слідчого та прокурора наявні на час розгляду клопотання та не наведено доводів та підстав які б підтверджували неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що в клопотанні, поданому до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, не було наведено належних обґрунтувань ризиків, якім слід запобігти застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зазначено доводів на підтвердження того, що саме такий запобіжний захід має бути застосований для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та що це не забезпечать більш м`які запобіжні заходи. У зв`язку з чим, та врахувавши позитивні дані про особу підозрюваного, суд відмовив в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Разом з цим суд застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи своє рішення тим, що підозрюваний раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, був учасником бойових дій в зоні АТО, нагороджений орденом «За мужність» 3 ступеню. В звязку з цим, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правовій позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, що і було реалізовано слідчим суддею при розгляді клопотання.

Також відповідно правовій позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину

Тому колегія суддів не погоджується з доводами прокурора в частині того, що остільки ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, то до нього належить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою..

В ході перевірки наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 є сиротою, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований, не має судимості, позитивно характеризується, був учасником бойових дій в зоні АТО, двічі поранений, контужений та Указом Президента України №722/2015 від 25.12.2015 року нагороджений орденом «За мужність» 3 ступеню.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив слідчому в задоволенні подання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів виходячи з вищенаведеного, вважає за необхідне помякшити ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в частині зменшення обєму покладених на нього обов`язків, виходячи також з того, що круглосуточний домашній арешт підозрюваного, є занадто суровим обов`язком для ОСОБА_6 , остільки на його утриманні знаходиться дружина та неповнолітня дитина, і позбавлення можливості підозрюваного не виходити з дому цілодобово, та не заробляти кошти для утримання родини, є несправедливим.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне, ухвалу суду необхідно скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не цілодобового, а у визначений час, та без застосування електронного засобу контролю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2016 року щодо ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального відділення Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 04 години 22 березня 2016 року, без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- з 20:00 год. до 06:00 год. наступного дня, в період до 22 березня 2016 року не залишати місце фактичного проживання АДРЕСА_2 .

Направити копію даної ухвали начальнику Новокадацького ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для забезпечення виконання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3