Ухвала іменем україни 03 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000266,

встановила:

у касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінально процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, доводів, з огляду на положення ст. 413 КПК, у касаційній скарзі не наводить, однак при цьому ставить питання щодо необхідності встановлення судом касаційної інстанції інших фактичних обставин кримінального провадження, надання іншої оцінки доказам у кримінальному провадженні, і, в подальшому, перекваліфікацію дій засудженого з ч. 3 ст. 342 КК на ч. 1 ст. 125 КК, що не узгоджується з положеннями ст.ст. 433, 438 КПК.

Крім того, засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, конкретних доводів, з огляду на положення ст. 412 КПК, у касаційній скарзі не зазначає, як не зазначає, у чому такі порушення полягали і як вони перешкодили чи могли перешкодити ухвалити суду законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст.427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати засудженому строк для усунення її недоліків.

Керуючись ч.1 ст.429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху та надати засудженому для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.

У разі, якщо недоліки, наведені в ухвалі суду, не будуть усунуті в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4