ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2010 року

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Золотар М. М.

при секретарі - СакА.П.

з участю:

прокурора - Стойко П.М.

потерпілого - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава справу про обвинувачення:

ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженої, непрацюючого, несудимого

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 122 ч. 1 та 296 ч.2 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженої, непрацюючого, несудимого

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 296 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 15 лютого 2009 року близько 2-ої години 30-ти хвилин, навмисно, під час сварки, яка виникла між ним та ОСОБА_4 на вулиці Центральній села Імстичево Іршавського району, наніс йому декілька ударів в область обличчя, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу з викривленням носової перегородки з порушенням функції носового дихання 2-го ступеня, які згідно висновку судово-медичної експертизи №31 від 12.05.2009 року кваліфікуються як середньої тяжкості, що привели до тривалого розладу здоров'я на терміном більше 21 дня.

Окрім того. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 15 лютого 2009 року близько 2-ої години 30-ти хвилин по вулиці Центральній села Імстичево Іршавського району, умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушили громадський порядок, що виразилося в тому, що вони ведучи себе нахабно та зухвало, відкрито виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки та моралі, діючих в суспільстві, безпричинно протягом п'ятнадцяти хвилин наносили удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_1, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 122 ч.1 та 296 ч.2 КК України визнав повністю, згідний з доказами, зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 299 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 показав, що 15 лютого 2009 року, близько 3-ї години, він разом із своїм ОСОБА_3 сидів у барі, в центрі села, то в цей час до нього підійшов знайомий ОСОБА_5, мешканець с.Імстичево, у якого як він помітив тоді на обличчі була кров, який повідомив йому, що його побив ОСОБА_1. ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і при цьому ОСОБА_5 попросив його, щоб він пішов і захистив його, на що він погодився, і разом з ОСОБА_3 вийшли з приміщення кафе. Вийшовши з кафе він побачив на вулиці ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і підійшовши до них. запитав у них, що хто з них побив ОСОБА_5, на що ОСОБА_4 повідомив йому, що це він побив ОСОБА_5, і тоді він попросив ОСОБА_1, щоб вони відійшли в бік і поговорили, на що ОСОБА_4 погодився, і тоді він ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відійшли трохи в бік. Відійшовши в сторону, він почав розпитувати у ОСОБА_1, за що він побив ОСОБА_5, і в цей час ОСОБА_3 взагалі стояв у декількох метрах від них, і ході розмови між ним та ОСОБА_4 розпочалася словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_4 схопив його рукою за куртку і почав штовхати його в груди, від чого куртка, яка була одягнена на ньому порвалася під рукавом з правого боку, і вже тоді, коли ОСОБА_4 почав штовхати його ОСОБА_2 наніс йому один удар кулаком своє правої руки в область обличчя ОСОБА_4, а саме в область носа, від чого він впав на землю, але відразу піднявся, а потім він знову штовхнув його в груди, і потім хтось їх розірвав. Про те, чи бив його ОСОБА_3 він не бачив, адже на вулиці було темно.

Після цього ОСОБА_4 піднявшись з землі пішов у невідомому йому напрямку, потім він пішов додому, а ОСОБА_3 пішов на весілля, і більше того дня він ОСОБА_1 взагалі не бачив.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України визнав повністю, згідний з доказами, зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає: за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 299 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 показав, що 15 лютого 2009 року, близько 3-ї години, я знаходилися в центрі с. Імстичсво, біля бару «Коропа», де в цей час відбувалося весілля. На цьому весіллі, він також був серед запрошених гостей, а тому час від часу виходив і заходив в середину приміщення. У вказаний час він вийшов з приміщення бару, де біля пам'ятника, де стояв один і розмовляв по мобільному телефону, і тоді до нього підійшов знайомий ОСОБА_5, мешканець с. Імстичево, у якого як він помітив тоді на обличчі була кров, який повідомив йому, що його побив ОСОБА_1. Тоді він побачив, що ОСОБА_2 в декількох метрах від нього вже розмовляє із ОСОБА_1, і підійшовши до них, він почув, що вони про щось сперечаються між собою. Тоді він побачив, що ОСОБА_2 наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_1, куди саме він не помітив, а ОСОБА_1 в свою чергу також наніс удар ОСОБА_2 у відповідь. Тоді він підійшовши до них наніс два удари долонею своєї лівої руки в обличчя ОСОБА_1. Від другого нанесеного ним удару ОСОБА_4 впав на землю, і тоді він відійшов від нього, але в цей час ОСОБА_2 продовжував знаходитися біля ОСОБА_4 і вони продовжували розмовляти між собою, але що саме вони там робили він більше не бачив, тому що відійшов від них, і пішов додому. Перед тим, коли він наніс два удари ОСОБА_4, то ОСОБА_1 його не штовхав і не наніс йому жодного удару, він вдарив його через те, що він перед тим побив ОСОБА_5, що відбувалося приблизно 15 хвилин перед тим.

По місцю проживання підсудний ОСОБА_2 характеризується позитивно, не одружений, проживає разом з батьками, постійної роботи не має, виїжджає на сезонні роботи за межі області, характеризується як чесна, добропорядна людина, в побуті ведеться добре, до товаришів та старших ставиться з повагою, характер мас спокійний, врівноважений, доброзичливий, працьовитий, скарг до виконкому сільської ради не поступало, ге участі в іромадському житті села не приймає ( а. с. 161 ).

Дії підсудного ОСОБА_2 суд кваліфікує:

*за ст. 122 ч. 1 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження;

*за ст. 296 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Обираючи покарання підсудному суд враховує обставину, яка пом'якшує покарання -щире каяття, та те, що обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, яка раніше судимий, його вік. та приходить до висновку про необхідність призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Враховуючи наведене суд вважає, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, тобто із застосуванням ст. 75 КК України.

По місцю проживання підсудний ОСОБА_2 характеризується позитивно, не одружений, проживає разом з батьками, постійної роботи не має, виїжджає на сезонні роботи за межі області, характеризується як чесна, добропорядна людина, в побуті ведеться добре, до товаришів та старших ставиться з повагою, характер має спокійний, врівноважений, доброзичливий, працьовитий, скарг до виконкому сільської ради не поступало, ге участі в громадському житті села не приймає ( а. с. 161 ).

Дії підсудного ОСОБА_3 суд кваліфікує:

за ст. 296 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе

порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що

супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Обираючи покарання підсудному суд враховує обставину, яка пом'якшує покарання -щире каяття, та те, що обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, яка раніше судимий, його вік. та приходить до висновку про необхідність призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Враховуючи наведене суд вважає, що виправлення підсудної можливе без відбування покарання, тобто із застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільного позову не заявлено.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 за ст. 122 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк два роки, за ст. 296 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2 покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку, який суд визначає в один рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_3 за ст. 296 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в один рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -застава до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок може бути подано апеляцію на протязі 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Головуючий М.М.Золотар