Провадження № 1-кп/161/93/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003009 від 02 жовтня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше судимого:
1) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2010 року за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки,

2) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2012 року за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, 19 червня 2014 року на підставі ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2014 році",

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , наприкінці вересня 2015 року, перебуваючи по пр. Молоді у м. Луцьку, шляхом привласнення знайденого, незаконно, без мети збуту, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому, який вподальшому сховав у кущах, неподалік місця знайдення, де зберігав без мети збуту.

Він же, продовжуючи свої злочинні дії, 01 жовтня 2015 року, близько 18 год. 00 хв., знаходячись по пр. Молоді у м. Луцьку, узяв схований ним раніше наркотичний засіб та автомобілем таксі марки "Опель Астра", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який про злочинні дії ОСОБА_4 нічого не знав, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, незаконно перевіз його, без мети збуту до вул. Гордіюк у місті Луцьку, де, поблизу будинку № 12 був зупинений працівниками ВДАІ (з обслуговування м.Луцька) УМВС України у Волинській області.

01 жовтня 2015 року, близько 19 год. 10 хв. в ході проведення огляду місця події у ОСОБА_4 виявлено та вилучено два пакети з полімерного матеріалу із подрібненою речовиною рослинного походження, зовні схожою на макову солому.

Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 05 жовтня 2015 року № 619/619, речовина, вилучена 01 жовтня 2015 року в ході огляду місця події, являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено макову солому, масою в перерахунку на висушену речовину, відповідно 35,29 грама та 42,06 грама, загальною масою 77,35 грама.

Органом досудового розслідування, вказані умисні дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні без мети збуту наркотичних засобів, вчиненими повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України.

14 січня 2016 року в ході судового розгляду між прокурором Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якої, останній беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 призначається покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, із покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Прокурор, обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором або підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та повністю підтвердив обставини його вчинення. У вчиненому щиро розкаявся та погоджується на призначення узгодженого покарання.

У відповідності до вимог ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

В даному випадку, судом роз`яснено обвинуваченому, захиснику та прокурору правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення йому узгодженого покарання.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 468, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 січня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003009 від 02 жовтня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України між прокурором Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази: поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження - маковою соломкою знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експертів для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в сумі 230 (двісті тридцять) грн. 40 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайоного суду ОСОБА_1