Справа № 535/737/15-к
Провадження № 1-кп/535/67/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2015 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Котельва кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 (ім`я обвинуваченого уточнено в ході судового розгляду), 20.05.2015 року близько 15.30 год., перебуваючи на вулиці поряд з місцем проживання ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час сварки завдав ОСОБА_4 долонею руки один удар в обличчя зліва, після чого схопив її рукою в області шиї й утримував, а коли остання вирвалася та відійшла в бік, кинув у слід потерпілої ОСОБА_4 шматок цегли, влучивши у ліву нижню кінцівку, а потім кинув камінь у бік ОСОБА_4 , влучивши їй у ліву сідницю, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синців шиї та лівої сідниці, а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді гематоми м`яких тканин з садном шкіри на поверхні її лівого стегна.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав у повному обсязі та пояснив, що 20.05.2015 року близько 15.30 год. у нього виникла сварка з потерпілою, з якою він перебуває в напружених відносинах, на вул. Молодіжній в с. Велика Рублівка Котелевського району Полтавської області неподалік з господарством батьків потерпілої, де остання проживає. Сварка виникла через те, що він хотів з`ясувати у ОСОБА_4 навіщо вона та члени її сім`ї викидають різний непотріб на його город. Після чого між ними виникла сварка, яка тривала близько 5 хв. У ході сварки тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав та не наближався до неї ближче ніж на 1,5 м. На вулиці в той час нікого не було. Після закінчення сварки він пішов через сусідній двір до себе додому, а ОСОБА_4 пішла прямо по вулиці. Коли вона відходила від нього він ніяких предметів у її бік не кидав. Увечері того ж дня він приходив до господарства потерпілої з метою з`ясувати чому до нього приїздили працівники міліції. У кінці червня телефонував потерпілій з метою примирення, просив вибачення за те, що між ними виникла сварка, пропонував 2 тис.грн. щоб припинити справу. Також обвинувачений повідомив, що раніше постійно проживав у с. Велика Рублівка, на даний час живе у м. Харків, але постійно приїздить на деякий час у с. Велика Рублівка. Через кілька тижнів після вказаних подій приїхав на виклик до Котелевського РВУМВС де писав пояснення. Дільничний ОСОБА_8 пояснив йому, що його у зв`язку з заявою потерпілої будуть викликати у міліцію. Тому свої пояснення дав таким чином, щоб вони не розходилися з поясненнями потерпілої. На той момент пояснень потерпілої він не читав та з їх змістом його ніхто не ознайомлював. Аналогічні пояснення давав і слідчому та під час проведення слідчого експерименту.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 повністю доведена дослідженими в ході судового слідства доказами по справі в їх сукупності.
Так, допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 20.05.2015 року близько 15.30 год. вона їхала на велосипеді додому по вул. Молодіжній в с. Велика Рублівка. Обвинувачений хапався за руль велосипеда, висловлював погрози, запитував нащо вона його приворожила, зайшов за нею у її двір, куди вона зайшла висипати картоплю, яку везла у відрах на велосипеді. Вона виганяла обвинуваченого з двору, а так як він не виходив, вирішила піти з дому сама. Обвинувачений на вулиці почав чіплятися до неї, долонею руки вдарив її в ліву сторону голови, а потім схопив правою рукою за шию почав душити. Вона вирвалася, відійшла в сторону, і в цей час побачила, що обвинувачений кинув в її сторону шматок цеглини, яка попала їй по нозі вище коліна. Вона впала, бо боліла нога і зразу побігла від нього, а він у слід їй кинув камінь, який попав у ліву сідницю. Сусідка ОСОБА_9 робила йому зауваження на які він не реагував. Бачила, що невідомий їй чоловік йшов від колодязя сусіднього господарства, де набирав воду. Сварка між нею та обвинуваченим тривала близько 5-7 хвилин. Крім того, потерпіла пояснила, що цього ж дня зранку ОСОБА_6 підходив до неї, коли вона була на городі, зізнавався у коханні, скаржився на те, що вона його приворожила, погрожував нанести тілесні ушкодження. А пізніше, близько 14.00 год. коли вона відганяла корів на пасовище, обвинувачений чіплявся до неї, шарпав її за одяг.
Пояснення потерпілої підтверджуються показами допитаної в ході судового розгляду свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що в день коли виникла сварка між обвинуваченим та потерпілою, вона стояла біля хвіртки свого господарства. До неї підійшов ОСОБА_6 , який вийшов на вул. Молодіжну через двір матері потерпілої, і запитав чи не бачила вона ОСОБА_4 . Зізнавався, що кохає потерпілу й не може без неї жити. У цей час повз них проїздила на велосипеді потерпіла, яка везла відра з картоплею. ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 , хапався за руль велосипеда, зізнавався в коханні потерпілій, яка просила, щоб той її не чіпав. Обвинувачений зайшов вслід за ОСОБА_4 у її двір, там вони сварились, відра бряцкали. Коли ОСОБА_4 знову вийшла з двору на вулицю, він знов чіплявся до неї, тягнув її кудись, хапав за велосипед. Потерпіла впала й, вирвавшись, відійшла, а він шматками цегли почав кидати в її сторону. Чи влучав у потерпілу свідок не бачила. ОСОБА_4 плакала і пішла у двір до сусідів, де на той час була її мати. Загалом сварка тривала близько 10 хвилин. Свідок вказала, що робила ОСОБА_6 зауваження, але той лише відповів, що вона (потерпіла) знає за що він з нею так поводиться. Крім того, свідок пояснила, що була свідком лише однієї сварки обвинуваченого з потерпілою, а також вказала, що у сусідньому господарстві є доступний для односельчан колодязь, звідки вони можуть набирати воду. Колодязь огороджений так, що набираючи з нього воду, неможливо побачити, що відбувається на вулиці.
Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_10 пояснив, що набирав воду з колодязя, коли між собою сварилися обвинувачений та потерпіла. Оскільки колодязь від вулиці відгороджений парканом, він не міг бачити подій, що відбувалися в ході сварки, яка тривала близько п`яти хвилин. Початку сварки він не бачив, лише чув голоси. Коли вийшов на вулицю, побачив, що ОСОБА_6 пішов одну сторону, потерпіла, яка плакала, - в іншу. Чи наносив тілесні ушкодження обвинувачений потерпілій він не бачив.
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що проживає по сусідству з батьками потерпілої. 20.05.2015 року близько 14.00 год. вони разом з ОСОБА_4 відганяли корів на пасовище. ОСОБА_4 була одягнута у короткі шорти. Будь-яких тілесних ушкоджень на шиї та ногах потерпілої не було. Їх наздогнав на велосипеді ОСОБА_6 , і почав зачіпати ОСОБА_4 , намагався обійняти її, чіплявся до неї. ОСОБА_4 просила залишити її в спокої. ОСОБА_11 зробила йому зауваження, на яке він відповів лайкою та поїхав геть. ОСОБА_4 погнала корів далі сама, а ОСОБА_11 пішла на роботу на ферму, де вона працює завідуючою. Оскільки вона забула ключі від підсобних приміщень ферми, вона повернулася близько 15.20 год. додому. В цей час вона почула крики, бряцкання відер, звуки схожі на плач людини, крики «відчепись від мене» з боку господарства ОСОБА_4 . Вона взяла ключі і вийшла з двору. Чула голос ОСОБА_6 і побачила, що по вулиці йде з велосипедом ОСОБА_4 у напрямку сусідок ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Увечері вона з свого двору чула, що біля господарства ОСОБА_4 голосно розмовляли чоловік ОСОБА_4 та ОСОБА_6 й його мати. В той же день пізніше ОСОБА_4 показала свої тілесні ушкодження і сказала, що це зробив ОСОБА_13 в ході сварки близько 15.30 год.
Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає через три господарства від садиби ОСОБА_4 20.05.2015 року близько 15.30 год. до неї прийшла заплакана потерпіла ОСОБА_4 , показала червоні сліди на шиї та слід від удару на стегні. Повідомила, що її побив ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_14 , який є чоловіком потерпілої, пояснив, що про обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілій він знає лише з її слів. Додав, що в той же день до господарства батьків дружини увечері близько 19.30 год. прийшов ОСОБА_6 , висловлював погрози, намагався дістатися до дружини, яка сиділа в автомобілі.
Допитаний у ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 , який на час вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину працював начальником СДІМ Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області, пояснив, що відбирав пояснення у ОСОБА_6 за заявою потерпілої ОСОБА_4 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень. Про обставини подій свідку особисто на той час нічого не було відомо. Він записав всі пояснення, які добровільно дав ОСОБА_6 . Будь-яких вказівок щодо змісту пояснень, які необхідно надати ОСОБА_6 не робив.
Пояснення потерпілої підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 10.06.2015 року, у ході якого потерпіла розповіла та показала, як ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження 20.05.2015 року (т.1, а.с.78-81).
У ході проведення 28.06.2015 року слідчого експерименту обвинувачений розповів та показав, як 20.05.2015 року наніс потерпілій удар долонею в області голови, як здавлював рукою шию потерпілої, а також про те, як кинув у сторону потерпілої половинку цегли, яка влучила у ногу, а потім кинув камінець в її сторону (т.1, а.с.98-101).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №739, проведеної 22-25.05.2015 року, у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: гематома м`яких тканин з садном шкіри на її поверхні лівого стегна, які кваліфікуються у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці шиї та лівої сідниці, які кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися не менш ніж від чотирьохкратної дії тупих обмежених предметів, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище (том 1, а.с.63-64).
Згідно з додатковим висновком судово-медичної експертизи №859, проведеної 12-16.06.2015 року, покази ОСОБА_4 дані нею під час проведення слідчого експерименту загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у останньої. Вищевказані тілесні ушкодження не характерні для їх утворення при падінні тіла на площину та при падінні з велосипеду (том 1, а.с.73-74).
Відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи №999, проведеної 13.07.2015 року, вказані тілесні ушкодження могли утворитися не менш ніж від чотирьохкратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини у взутті, цеглина, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище. Покази ОСОБА_6 дані ним під час проведення слідчого експерименту загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 (том 1, а.с.87-88).
Зазначені висновки судово-медичних експертиз підтвердив допитаний під час судового розгляду експерт ОСОБА_15 , та пояснив, що експертиза ОСОБА_4 проводилась по пред`явлених для огляду наявних у потерпілої тілесних ушкоджень, характеристика яких відповідає обставинам та часу їх виникнення, зазначених у постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи та пояснень потерпілої. Факт незвернення потерпілої до медичної установи і непроведення попереднього лікування не перешкоджав проведенню експертизи.
Суд не приймає пояснення сторони захисту про те, що обвинувачений не завдавав потерпілій тілесних ушкоджень, оскільки вони спростовані в ході судового розгляду, а зміну показів обвинуваченим, даних ним в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_4 постійно давала стабільні пояснення з приводу обставин вчиненого щодо неї злочину, які підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він спричинив потерпілій ОСОБА_4 умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання суд виходить з вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.
Обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі передбачених ст.66 КК України, під час судового розгляду справи не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, під час судового розгляду справи не встановлено. У ході судового розгляду встановлено, що потерпіла на час вчинення щодо неї протиправних дій перебувала на 8 тижні вагітності, про що знали лише близькі родичі. Стан її вагітності не був помітний стороннім особам. Тому суд вважає доведеним пояснення обвинуваченого, що він не знав про те, що потерпіла перебувала у стані вагітності.
ОСОБА_6 раніше не судимий, не працює, негативно характеризується за місцем тимчасовго проживання в с. Велика Рублівка Котелевського району Полтавської області, перебуває на диспансерному обліку КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» м. Харкова з діагнозом синдром залежності від алкоголю та перебуває під наглядом в КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер» у зв`язку з психічними розладами поведінки внаслідок вживання алкоголю, останнє звернення у 2013 році
(т.1, а.с.131-135, 138, 140, 142).
Відповідно до акта судово-психіатричного експерта №390 від 15.07.2015 року, ОСОБА_6 у даний час будь-яким хронічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи недоумства, а виявляє ознаки синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічний алкоголізм). У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Наявний у підекспертного синдром залежності внаслідок вживання алкоголю не позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, а також не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. Під дію ч.2, ч.3 ст.19, ст. 20 КК України не підпадає і в даний час може постати перед слідством та судом. На даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потербує (том 1, а.с.112-118).
Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, виходячи з санкції ч.2 ст.125 КК України, у виді громадських робіт, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
По справі потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином в сумі 10,0 тис. грн. На обґрунтування цивільного позову потерпіла зазначила, що внаслідок вчиненого злочину вона перенесла сильний стрес та душевне потрясіння, суттєво погіршився фізичний та емоційний стан організму, з`явилося постійне відчуття тривоги та страху за життя і здоров`я ненародженої дитини, погіршився сон, апетит, що в результаті призвело до загрози переривання вагітності, у зв`язку з чим вона була змушена пройти стаціонарне лікування в медичному закладі; зазнала приниження її честі та гідності, погіршення атмосфери миру та спокою в її родині, та ускладнило її стосунки з чоловіком та рідними.
Під час судового розгляду потерпіла та її представник заявлений цивільний позов підтримали у повному обсязі з підстав у ньому зазначених.
Обвинувачений цивільний позов не визнав у повному обсязі, оскільки не вважає себе винним у вчиненні злочину, що йому інкримінується.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з врахуванням характеру, інтенсивності, обсягу та тривалості фізичних і душевних страждань, які зазнала потерпіла ОСОБА_4 внаслідок вчинення обвинуваченим злочину, необхідності вжиття потерпілою додаткових зусиль для організації свого життя і побуту, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до переконання про необхідність часткового задоволення цивільного позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди.
Речові докази по справі та процесуальні витрати по справі відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягти з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5,0 тис. грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
У решті цивільного позову відмовити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя