Справа № 676/6641/15-к
Провадження № 1-кп/676/464/15
ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
19 жовтня 2015 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подiльського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю прокурора прокуратури міста Кам`янця-Подільського ОСОБА_2 , захисників-адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , секретаря судового засідання ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження № 0000329, -

встановив:
15 жовтня 2015 року з прокуратури м.Кам`янець-Подільського до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов для розгляду обвинувальний акт, який затверджений 29 вересня 2015 року прокурором прокуратури м.Кам`янець-Подільського ОСОБА_2 про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.ч.2,3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_8 та ОСОБА_11 обвинувачуються у тому, що вони у червні-серпні 2015 року, у м.Кам`янець-Подільському, умисно вчинили крадіжки чужого майна у ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» та у потерпілих Волошиної, Мельник, Островського, Крицького, ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Сопровича, ОСОБА_6 , Барабаш, Боровського.

У підготовчому судовому засіданні прокурор орієнтував суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити дію обраних запобіжних заходів.

Потерпілі у суді поклались на думку суду.

Захисники та обвинувачені, заперечили проти призначення справи до судового розгляду та просили повернути обвинувальний акт, мотивуючи тим, що він не відповідає вимогам КПК України внаслідок чого порушено право обвинувачених на захист.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що його необхідно повернути прокурору продовживши строк тримання під вартою на термін досудового слідства, з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно з вимогами п.5,ч.2,ст.291 КПК України, обвинувальний акт, з поміж іншого, повинен містити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення. В силу припису, викладеного у п.«а» ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, визначено також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Матточча проти Італії» (Mattoccia v. Italy). За змістом цих норм фактичні обставини та формулювання обвинувачення повинні бути викладені з урахуванням вимог ст.ст.91 і 374 КПК України, якими визначено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та що має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеними достатнім для ухвалення рішення, при цьому фактичні обставини та формулювання обвинувачення не повинні суперечити один одному. Разом з тим, обвинувальний акт не відповідає вимогам Конвенції, практиці Європейського Суду та нормам чинного кримінального процесуального закону.
Як вбачається з обвинувального акту дії Лісового та ОСОБА_15 кваліфіковані за ч.ч.2, 3ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, при цьому така кваліфікуюча ознака, як проникнення до житла, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та повторність не зазначена, незважаючи на те, що відповідно до фабули справи останні проникали до приміщень, діяли групою осіб та вчиняли злочини повторно. Таким чином, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідає його правовій кваліфікації, яка у свою чергу не відповідає посиланню на частину статті закону України про кримінальну відповідальність, що позбавляє суд можливості правильно роз`яснити обвинуваченим суть пред`явленого обвинувачення, яке б обґрунтовувалось на законі, під час судового розгляду, а обвинуваченому перешкоджає захищатись від такого неконкретного обвинувачення.

Крім того, обвинувальний акт містить суперечності між викладеними фактичними обставинами кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулюванням обвинувачення.
При прийнятті рішення про повернення обвинувального акту суд враховує і те, що суд за власною ініціативою не може роз`яснити правову кваліфікацію обвинуваченому, додавши кваліфікуючу ознаку, яка не вказана у обвинувачені чи включити певні дані з викладення фактичних обставин або змінити посилання на частину статті закону України про кримінальну відповідальність, оскільки згідно ст. 377 КПК України, повинен розглядати справу в межах висунутого обвинувачення.

При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а тому вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором у наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

Відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням всіх кваліфікуючих ознак порушують права Лісового і Шмиглика на захист, перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, а також провести і завершити судовий розгляд протягом розумного строку.
Клопотання прокурора про необхідність продовження строків тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки підстави обраного запобіжного заходу не відпали, а строк тримання під вартою спливає 19 жовтня 2015 року. При цьому, продовжуючи обвинуваченим запобіжний захід тримання під вартою суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема: тяжкість злочину і покарання, яке загрожує обвинуваченим; не достатню міцність соціальних та родинних зв`язків, не одружені, офіційно не працевлаштовані, репутацію підозрюваних, наявність непогашених судимостей те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин в період іспитового строку, а ОСОБА_16 маючи непогашену судимість. У суду є достатньо підстав вважати що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, чи продовжити злочинну діяльність на волі. Більш м`які запобіжні заходи не гарантують належної процесуальної поведінки обвинувачених. Визначаючи строк на який слід продовжити тримання під вартою обвинувачених суд враховує наступне. Згідно ч.3 ст.315 КПК України, при продовженні дії строку тримання під вартою у підготовчому судовому засіданні, суд керується правилами розділу 2 КПК України. Згідно цих правил (ч.3ст.197 КПК України) строк тримання під вартою може бути продовжений на строк досудового слідства. З обвинувального акту та реєстру вбачається, що підозра була пред`явлена обвинуваченим 20 серпня 2015 року, а досудове слідство закінчено 29 вересня 2015 року, тобто досудове слідство тривало 1 місяць і 9 днів. Отже, строки тримання під вартою можна продовжити ще на 21 день досудового слідства, тобто, до 8 листопада 2015 року. При цьому суд враховує, що такі строки будуть достатні для збереження права прокурора на оскарження дійсної ухвали суду, достатні для складення нового обвинувального акту, вручення його копії учасникам, тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314-315 КПК України -

ухвалив:
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000329 про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.ч.2,3 ст. 185 КК України прокурору міста Кам`янець-Подільського.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 8 листопада 2015 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 до 8 листопада 2015 року включно.

Ухвала в частині продовження дії запобіжних заходів виконується негайно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя Кам"янець-Подільського
міськрайоннного суду ОСОБА_1