печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2015 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 26 серпня 2015 року, якою було відмовлено у задоволенні його клопотання, поданого в інтересах ОСОБА_7 про визнання останнього потерпілим та зобов,язати старшого слідчого прокуратури міста Києва ОСОБА_6 вирішити по суті подане клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим.

Адвокат посилався на таке: 30 червня 2015 року адвокатом ОСОБА_3 в інтересах громадянина ОСОБА_4 подано до прокуратури міста Києва заяву про скоєння кримінального правопорушення, відповідні відомості були внесені до ЄРДР. 26 серпня 2015 року старшим слідчим прокуратури міста Києва ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 потерпілим Підставою для відмови є те. що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні данні, які вказують на вид спричиненої шкоди ОСОБА_4 , а саме, в чому конкретно полягає заподіяна моральна, фізична або матеріальна шкода. Адвокат вважає постанову такою. Що підлягає скасуванню. У клопотанні про визнання ОСОБА_4 потерпілим визначено, що ОСОБА_4 має набути в межах даного кримінального провадження статус потерпілого, оскільки у даному випадку було порушено право ОСОБА_4 на захист, зокрема, право надати свої пояснення з приводі сутності підозри. Подібне формулювання свідчить про спричинення ОСОБА_4 моральної шкоди, що у розумінні ч.1 ст. 55 КПК України вимагає визнання ОСОБА_4 потерпілим. Посилання слідчого на відсутність достатніх даних, які вказують на вид спричиненої шкоди ОСОБА_4 , а саме в чому конкретно полягає заподіяна моральна, фізична або матеріальна шкода є безпідставними, оскільки в самому клопотанні про визнання потерпілим визначено в чому полягає шкода. Віднесення ж шкоди до конкретного виджу /моральна чи матеріальна/ є обов`язком слідчого, що ґрунтується на аналізі поданого клопотання про визнання потерпілим. Це випливає

Зі змісті ч.5 ст.55 КПК України, якою встановлено, що за наявності очевидних і достатніх підстав вважати. Що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст.55 КПК України слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про від мову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Тож не зазначення потерпілим у клопотанні про визнання потерпілим виду спричиненої шкоди не впливає на обов.язковість визнання ОСОБА_4 потерпілим з огляду на шкоду, що її описано в самому клопотанні про визнання останнього потерпілим. Діючим законодавством не встановлено обов,язку потерпілого зазначати вид шкоди, що його спричинено останнім. Отже, слідчий, як посадова особа органу державної влади, діючи на підставі ст.ст. 6,19 Конституції України має право відмовити у визнанні потерпілим з мотиву не зазначення різновиду шкоди виключно у випадку, якщо таке зазначення шкоди є обов,язком потенційного потерпілого згідно з нормами КПК України Натомість, оскільки діючим КПК України не встановлено обов.язку потерпілого зазначати вид шкоду,, то й відмова у визнання потерпілим з мотиву відсутності зазначення виду шкоди є незаконною. У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги.

Особа, чиї дії оскаржує адвокат ОСОБА_3 до судового засідання не з,,явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, слідчий суддя вважає за можливе розглядати справу у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України за його відсутності.

Слідчий суддя, вивчивши документи, надані до скарги, прийшов до наступного: у провадженні прокуратури Дніпровського району міста Києва знаходиться кримінальне провадження номер 0000280 від 11 вересня 2014 року, де ОСОБА_4 є підозрюваним. ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням щодо його допиту в якості підозрюваного, але постановою від 18 червня 2015 року йому було відмовлено з посиланням на те, що на даний час необхідність у допиті ОСОБА_4 відсутня. На підставі вказаного, ОСОБА_4 звернувся з заявою про кримінальне правопорушення та за його заявою було внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за номером 0000910, яке знаходиться у провадженні слідчого відділу прокуратури міста Києва. 26 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого з заявою про визнання його потерпіли у вказаному кримінальному провадженні. Постановою старшого слідчого прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 26 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання з посиланням на те. що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні данні, які вказують на вид спричиненої шкоди ОСОБА_4 , а саме, в чому конкретно полягає заподіяна моральна, фізична або матеріальна шкода.

Відповідно до п. 18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 55 КПК У країни потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв,язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Як вбачається з клопотання про визнання потерпілим адвокат ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_4 має бути залучений в якості потерпілого у даному провадженні, оскільки було порушено його право на захист, зокрема, право надати свої пояснення з приводу сутності підозри. Як вбачається з вказаного клопотання, ОСОБА_4 та його адвокат не зазначають про спричинення матеріальної, фізичної чи майнової шкоди. Таким чином, постанова старшого слідчого від 26 серпня 2015 року є законною та с касуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 24, 93, 220, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим,відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя