Справа №1-2/1999 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 11-о/788/8/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 11-о/788/8/15 за заявою ОСОБА_5 про перегляд ухвали судової колегії в кримінальних справах Сумського обласного суду від 05 серпня 1999 року за нововиявленими обставинами,

з участю прокурора ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
25.06.2015 р. до Апеляційного суду Сумської області із заявою про перегляд ухвали судової колегії в кримінальних справах Сумського обласного суду від 05.08.1999 р. за нововиявленими обставинами звернувся ОСОБА_7 , яку обґрунтував тим, що суд касаційної інстанції розглянув касаційну скаргу без участі його та захисника і, незважаючи на відмову прокурора від підтримки державного обвинувачення, а також всупереч вимогам КПК України (1960 р.) встановив факти, які не досліджувалися судом першої інстанції та доведеними не визнавалися, не пославшись при цьому на матеріали кримінальної справи, що на його думку є нововиявленою обставиною та вплинуло на правильність прийнятого цим судом рішення, чим було порушено його право на захист, оскільки через таке порушення процесуального права, ні він, ні його захисник не змогли надати докази на підтвердження своєї позиції.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 про залишення заяви ОСОБА_7 без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої заяви, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

При цьому, згідно з ч.3 цієї статті обставини, передбачені у п.п.2 і 3, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування.

Що стосується перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, то він не допускається.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Охтирського районного суду Сумської області від 30.06.1999 р. ОСОБА_7 був засуджений за ст.ст.176-3 (в редакції Закону 1990 р., в редакції Закону від 08.02.1995 р. і в редакції Закону від 02.10.1996 р.), 42 КК України (1960 р.) за образу судді у зв`язку з його діяльністю по здійсненню правосуддя за період з 23.08.1990 р. по 18.10.1997 р. до позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст.7 п. «а» Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 р. строк відбування покарання було скорочено ОСОБА_7 до одного року позбавлення волі.

Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Сумського обласного суду від 05.08.1999 р. вказаний вирок районного суду був змінений і ОСОБА_7 було пом`якшене призначене за ст.173-3 (в редакції Закону від 02.10.1996 р.) КК України (1960 р.) покарання до одного року шести місяців позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України (1960 р.), за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 було остаточно визначено до відбування один рік шість місяців позбавлення волі. На підставі ст.7 п. «а» Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 р. строк покарання ОСОБА_7 був скорочений до дев`яти місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишений без зміни.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.08.1999 р. на підставі Закону України «Про амністію» від 16.07.1999 р. ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання.

Крім того, ОСОБА_7 неодноразово звертався до Апеляційного суду Сумської області із заявами про перегляд ухвали Сумського обласного суду від 05.08.1999 р. з аналогічних підстав, які ухвалами апеляційного суду від 19.03.2015 р. і 11.06.2015 р. були залишені без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ті обставини, на які посилається ОСОБА_7 у своїй заяві як на підстави для перегляду ухвали суду, фактично мають характер повторного дослідження доказів у кримінальній справі та вимоги їх переоцінки щодо події злочинів, винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів та правової кваліфікації, що суперечить положенням п.1 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема такій засаді кримінального провадження як верховенство права, яке передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.

При цьому, колегія суддів вважає, що зазначені у заяві ОСОБА_7 обставини щодо допущених, як на його думку, порушень обласним судом при перегляді вироку районного суду та постановленні за його результатами відповідної ухвали, зокрема про те, що суд касаційної інстанції розглянув касаційну скаргу без участі його та захисника і незважаючи на відмову прокурора від підтримки державного обвинувачення, встановив факти, які не досліджувалися судом першої інстанції та доведеними не визнавалися, чим було порушено його право на захист, були ОСОБА_7 відомі та стосуються процесуального порядку судового розгляду справи, а також прийняття судового рішення, не дотримання або порушення яких в тій чи іншій мірі, в даному випадку не можуть свідчити про наявність підстав для визнання цих обставин нововиявленими.

Крім того, зловживання суду повинні бути встановлені або вироком суду, який набрав законної сили, або підтверджуватися матеріалами розслідування у разі неможливості ухвалення вироку, проте таких відомостей ОСОБА_7 у своїй заяві не навів та будь-яких судових рішень і процесуальних документів не надав.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для задоволення заяви ОСОБА_7 про перегляд ухвали судової колегії в кримінальних справах Сумського обласного суду від 05.08.1999 р. за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Заяву ОСОБА_5 про перегляд ухвали судової колегії в кримінальних справах Сумського обласного суду від 05 серпня 1999 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3