Справа № 588/66/16-к
№ провадження 1-кп/588/36/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Тростянці обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному 07.12.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000651 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Степове, Миколаївського району Миколаївської області, з неповною середньою освітою, не одруженого, фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , який не працює, раніше судимого: 07.08.2009 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, звільнений 24 січня 2015 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 395 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 у період з червня по серпень 2015 року, з вересня по листопад 2015 року в порушення визначених постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 08.12.2014 року обмежень, які передбачали заборону виїжджати в особистих справах за межі району без дозволу місцевого органу міліції, самовільно з метою ухилення від адміністративного нагляду залишав місце свого проживання в с.Буймер Тростянецького району Сумської області без дозволу Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за статтею 395 КК України як порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду від 21.01.2016 року про визнання винуватості ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 395 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_7 покарання за статтею 395 КК України у вигляді 2 місяців арешту.
В угоді передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Розглядаючи угоду про визнання винуватості, суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене статтею 395 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_4 визнав себе винуватим, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість за пред`явленим йому обвинуваченням за статтею 395 КК України та пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 4 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Обвинуваченому судом роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України, а також роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Шляхом опитування обвинуваченого суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом в підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора, який наполягав на затвердженні судом угоди про визнання винуватості, вважав її такою, що відповідає вимогам закону, а також думку захисника, який не заперечував проти затвердження судом такої угоди, вважає, що укладення даної угоди та її затвердження судом є добровільним з боку його підзахисного.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині, визнання винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не установлено.
Вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, позитивно характеризується.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 січня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному 07.12.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000651 укладену між прокурором Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 за участі захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_6 винним у пред`явленому обвинуваченні за статтею 395 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді 2 (двох) місяців арешту.
Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 для виконання цього вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1