Справа № 1-66 за 2011 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої судці Толкачової Л.А.

при секретарі Мельник О.С.

за участю прокурора Кривошея С.В.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, 27листопада ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно непрацюючого, одруженого, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 вчинив умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Злочин скоїв при наступних обставинах:.

20.07.2010 року, близько 22 годин, підсудний знаходячись біля будинку №46 по вул. Ватутіна

в с. Н. Петрівці, Вишгородського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесної суперечки, яка виникла між ним та ОСОБА_3, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар долонею в область щелепи та обличчя потерпілому. Щоб уникнути подальших побоїв, ОСОБА_3 почав втікати, але підсудний наздогнав його і продовжив наносити удари по обличчю та голові. В наслідок отриманих ударів, потерпілий впав на землю, а підсудний, продовжуючи свої злочинні дії, ще наніс декілька ударів кулаками та ногами по голові та тілу ОСОБА_3

Допитаний в судовому засіданні підсудний визнав себе винним частково в скоєнні злочину і суду пояснив, що він дійсно вдарив потерпілого долонею в область лівої щелепи по обличчю, і коли потерпілий побіг по вулиці то він за ним побіг наздоганяти і наздогнав його, але що було потім він не пам»ятає і вважає, що він не міг так побити потерпілого руками і ногами, бо в нього ні його руки ні його взуття не було в крові.

Суд встановив обсяг доказів, які необхідно дослідити в судовому засіданні, а саме, заслухати потерпілого, допитати підсудного, свідків, дослідити письмові матеріали кримінальної справи.

Заслухавши пояснення підсудного, суд вважає, що його не визнання умисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому руками та ногами є привід для зменшення відповідальності, а посилання на те, що він не міг побити так потерпілого, бо в нього руки та ноги не були в крові спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_3, який як на попередньому слідстві, так і в судових засіданнях суду поясняв, що підсудний почав вимагати з нього гроші за наче вкрадений у нього мобільний телефон, почав бити його біля будинку його сестри, ударом долоні в обличчя, а коли він почав від нього тікати по вулиці Ватутіна, то підсудний його наздогнав, бив руками по обличчю та тілу, а коли потерпілий впав то продовжував його бити ногами. Потерпілий скрутився, закриваючи тіло та обличчя руками. Після чого він із його бувшою дружиною пішов додому, ліг у ліжко і спав, а вранці він побачив, що в нього з рота тече кров і натекло дуже багато. Ніхто його крім підсудного не бив, після інциденту з підсудним він нікуди не ходив і до нього ніхто не приходив, бо він закривався на ключ, щоб підсудний не попав у його половину будинку і не продовжував його бити.

Крім того, вина підсудного підтверджується показами свідка ОСОБА_4 яка показала суду, що 20.07.2010 року, близько 22 години їй подзвонила сусідка і сказала, що на вулиці б»ють її бувшого чоловіка ОСОБА_3, коли вона побігла на вулицю Ватутіна, то побачила, що по вулиці йшли її бувший чоловік ОСОБА_3, підсудний та дружина підсудного ОСОБА_5 Потерпілий тримався рукою за щоку, на обличчі були видні побої, слідів крові на ньому не було, тільки з рота трохи йшла кров. На її питання хто вдарив, потерпілий сказав, що ОСОБА_2 побив. Вона одвела його до його половину у будинку і вклала у ліжко, а на ранок, коли прийшла, то побачила, що він лежить у калюжі крові, яка йшла з рота. Він нікуди не ходив, ні ввечері ні вночі його ніхто не бив, тому вона вважає, що тілесні ушкодження йому міг нанести тільки підсудний. Саме підсудний та його дружина, коли взнали з її слів, що потерпілий з тяжкими наслідками в лікарні давали гроші на лікування в сумі 500 гривень і обіцяли дати ще, тільки щоб не зверталися до міліції, але потім відмовилися давати./ а.с. 18/.

Також, вина підсудного підтверджується показами свідка ОСОБА_6, яка в попередньому судовому засіданні пояснювала, а і цьому судовому засіданні були зачитані її покази про те, що вона бачила як потерпілий ОСОБА_3, вибіг з двору сестри підсудного ОСОБА_7, а за ним вибіг підсудний і вони побігли по вулиці, як підсудний бив потерпілого вона не бачила, але вона чула глухі удари, зойки та вскрики ОСОБА_3 / а.с. 19/.

Крім того суд бере до уваги покази свідка ОСОБА_5 дружини підсудного, яка підтвердила, що підсудний вдарив потерпілого рукою в область лівої щелепи обличчя та погнався за ним по вулиці і наздогнав його, а коли вона їх побачила, то вони стояли один проти одного, а на другий день, коли дружина потерпілого повідомила їм, що потерпілий стікає кров»ю і його повезли до лікарні, то вони давали гроші в сумі 500 гривень, щоб потерпілий заплатив за лікування і щоб не звертався до міліції. / а.с. 17/.

Показами свідка ОСОБА_7, яка як на попередньому слідстві так і в судовому засіданні показала, що в липні 2010 року вона перебувала на території свого подвір»я за адресою вул.. Ватутіна №46 в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області та почула крик. Вона підійшла до хвіртки і побачила, що її брат ОСОБА_2 штовхнув долонею руки в обличчя потерпілого ОСОБА_3, після чого потерпілий став тікати, а підсудний, її брат, побіг за ним по вулиці, а що було далі вона не бачила.

Крім того вина підсудного підтверджується матеріалами справи:

протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого ОСОБА_3 від 31.08.2010 року, під час якого останній показав на місце події при яких обставинах ОСОБА_2 вчинив даний злочин та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень.

/а.с. 25 - 28/.

Висновком судово - медичної експертизи №78 Д від 01.09.2010 року, згідно якої у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двосторонній перелом нижньої щелепи в області кутів з права та зліва, перелом 8,9 ребер зліва по підмишечній лінії, які могли виникнути від дії тупих предметів в термін і при обставинах вказаних потерпілим і відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень / а.с.51-52/.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозвязку суд вважає, що вина підсудного у вчинені злочину доведена повністю. Суд бере до уваги, що підсудний визнає вину частково, що він не пам»ятає, щоб бив потерпілого і взагали не пам»ятає своїх дій після того, як погнався за потерпілий, що в нього всі події того вечора випали з пам»яті, а тому вважає, що підсудний наніс тілесні ушкодження потерпілому і стверджувати протилежне не може, тому що не пам»ятає своїх дій. Також суд бере до уваги покази його дружини про те, що у підсудного і раніше були такі випадки, коли він сильно хвилювався і нервував, то він наступного дня не пам»ятав своїх дій, того що він робив.

Суд вважає, що вина ОСОБА_2 в скоєнні злочину доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу підсудного, а саме те, що ОСОБА_2 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного суд не встановив.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного, суд визнає те, що підсудний має на утриманні чотирьох неповнолітній дітей, що він раніше не судимий, те, що потерпілий не має до нього матеріальних претензій.

Сукупність обставин, що помякшують покарання підсудного, дає суду підстави вважати, що виховання і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне до підсудного застосувати ст.75 КК України і звільнити його від покарання з випробуванням, але з виконанням покладених обовязків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» на суму 1807 гривень 88 коп. підлягає задоволенню, оскільки сам підсудний його визнає, згоден сплачувати.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України і призначити йому міру покарання - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально -

виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

-періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до набрання і вироком законної сили - залишити попередню підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» кошти в сумі 1807 гривень 88 коп.

Вирок протягом 15 діб з моменту проголошення може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя: