Справа № 741/1488/15 провадження № 11-кп/795/92/2016 Категорія - ч.2 ст.309 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000440 від 22 вересня 2015 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року,
про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шатура, Ніжинського району Чернігівської області, громадянки України, пенсіонерки, раніше не судимої
зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 310, частиною 2 статті 309 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі перший заступник прокурора Чернігівської області не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченої в інкримінованих їй злочинах, просив змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання за частиною 1 статті 310 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.
Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 310, частиною 2 статті 309 КК України та призначено покарання: за частиною 2 статті 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за частиною 1 статті 310 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі статей 70, 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі статті 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор вказав, що при призначенні міри покарання суд першої інстанції не врахував досягнення ОСОБА_6 пенсійного віку, що унеможливлює призначення обвинуваченій покарання у виді обмеження волі.
Судом першої інстанції було встановлено, що протягом травня-вересня 2015 року ОСОБА_6 незаконно вирощувала 42 рослини дикоростучої коноплі в саду, на присадибній земельній ділянці власного господарства, що розташоване в АДРЕСА_1 , до їх вилучення 23 вересня 2015 року працівниками міліції.

20 вересня 2015 року в денний час ОСОБА_6 перебувала на подвір`ї власного господарства, яке розташоване в АДРЕСА_1 , зірвала дві гілки з листям рослин дикоростучої коноплі, які росли в її господарстві, з метою її висушити, тобто незаконно виготовила з них особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 1 357, 48 г, який незаконно зберігала без мети збуту до його вилучення 23 вересня 2015 року працівниками міліції.

Заслухавши доповідача, обвинувачену, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній обставин, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами, котрим місцевий суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оскаржується.

Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані судом за частиною 2 статті 309 КК України та частиною 1 статті 310 КК України, що також не оспорюється.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка раніше не притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності, її вік, стан здоров`я, сімейне положення, наявність на утриманні матері похилого віку, позитивні характеристики з місця проживання, обставини, які пом`якшують покарання.

Санкцією частини 1 статті 310 КК України передбачено покарання у виді штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до частини 3 статті 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, особи мають право на призначення пенсії за віком жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними віку 55 років.

Як вбачається з матеріалів судової справи на час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та ухвалення вироку ОСОБА_6 виповнилось 60 років, що свідчить про досягнення нею пенсійного віку, що відповідно до частини 3 статті 61 КК України, унеможливлює призначення їй покарання за частиною 1 статті 310 КК України у виді обмеження волі.

Разом з тим місцевий суд не звернув належної уваги на вік обвинуваченої, в зв`язку з чим призначив їй покарання за частиною 1 статті 310 КК України, яке не відповідає вимогам закону.

Таким чином, з огляду на наведене, вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_6 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року задовольнити.
Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженою за частиною 2 статті 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за частиною 1 статті 310 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці.
На підставі статті 70 КК України, з урахуванням вимог статті 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі статті 76 КК України на ОСОБА_6 покласти обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4