Справа № 609/1394/15-к
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" січня 2016 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ кримінальне провадження № 0000188, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 27 липня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до облікової картки до військового квитка, серії НОМЕР_1 від 25.04.2012, що виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 є військовозобов`язаний, і має військове звання солдат. ОСОБА_3 в період з 26.04.2012 р. по 11.04.2013 р. проходив строкову військову службу в Збройних Силах України. 26 травня 2012 року прийняв військову присягу у військовій частині НОМЕР_2 . 11 квітня 2013 року на підставі Указу Президента України від 09.11.2012 № 635 ОСОБА_3 звільнений у запас з військово-обліковою спеціальністю старший стрілець снайпер ВОС-100868/672А.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки, Збройних Силах України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в районних (міських) військових комісаріатах та відповідних органах інших військових формувань.

Частини 3, 5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачають, що під час мобілізації та переведення Збройних Силах України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах. Призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати. Резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»», на території України оголошено часткову мобілізацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік.

Згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати.

Частиною 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» передбачено, що призовники, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.

Так, рішенням військово-лікарської комісії Шумської центральної районної лікарні від 27.07.2015року ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби.

27 липня 2015 року о 15.20 год. ОСОБА_3 отримав бойову повістку з вимогою прибути 30 липня 2015 року о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відправкою 30.07.2015 року до команди № НОМЕР_3 , про що свідчить розписка з його підписом. Під час вручення повістки, ОСОБА_3 ознайомлено з покладеними на нього обов`язками та попереджено про кримінальну відповідальність за неявку.

Проте, всупереч ст. 65 Конституції України, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», будучи належним чином повідомлений про наслідки неявки за викликом, ОСОБА_3 не виконав покладені на нього обов`язки.

Так, з метою ухилення від призову за мобілізацією без поважних причин, 30 липня 2015 року ОСОБА_3 , розуміючи значення своїх дій, умисно ухилився від прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Цього ж дня ОСОБА_3 не відправився до команди № НОМЕР_3 , що перебувала в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , незважаючи на те, що 30 липня 2015 року військовозобов`язані, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_2 , відправлялися з м. Кременець автомобільним транспортом з маршрутом Кременець Рівне Мала Любаша до команди № НОМЕР_3 , що перебувала в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 .

Крім того, 30 липня 2015 року ОСОБА_3 поїхав на тимчасові роботи до Російської Федерації.

В результаті дій ОСОБА_3 порушено порядок комплектування Збройних Сил України, зокрема команди № НОМЕР_3 , що перебувала в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 не мав правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, прав на альтернативну (невійськову) службу та підстав, які б унеможливлювали його явку до військової частини.

Обвинувачений вину у кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що дійсно йому було відомо про те, що він мав прибути 30 липня 2015 року у військомат для відправки його до команди № НОМЕР_3 , що перебуває у розпорядженні військової частини НОМЕР_4 .

Однак у зв`язку з тяжким матеріальним становищем в сім`ї, а саме: на утриманні останнього перебуває вагітна дружина та незрячий батько, який потребує постійного лікування, змушений був виїхати на сезонні роботи до Росії. Обвинувачений просив суд його суворо не карати, зваживши на його становище, також додав, що на даний час він готовий пройти військову службу.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, ухилення від призову на мобілізацію.

Приймаючи до уваги повне визнання вини обвинуваченим та з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, судом ухвалене рішення про недоцільність дослідження інших доказів кримінального провадження, попередньо роз`уяснивши учасникам положення ст. 349 КПК України, які погодилися з подальшим розглядом справи за правилами, передбаченими згаданою статтею.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.ст. 65,66,67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його вік, те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, активно сприяв встановленню істини по справі, на утриманні останнього перебувають вагітна дружина та хворий батько як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання в діях обвинуваченого судом не вбачається.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України доведена повністю.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції вміненої статті, у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України. Суд також вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмеження, передбачені п.2 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_3 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 371,373,374,376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням на строк 1 ( один ) рік 6 місяців.

На підставі п. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області протягом 30 днів через Шумський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1