Перечинський районний суд Закарпатської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В.О.,

при секретарі Багара Н.М.

з участю державного обвинувача ст. помічника прокурора Маханець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перечин кримінальну справу про обвинувачення

БЕСКІД МАРЯНИ ПАВЛІВНИ, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Т. Бистра, вул. Жовтнева, буд. 6, Перечинського району Закарпатської області, непрацюючої, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

08 грудня 2009 року підсудна ОСОБА_1 біля 10.00 години зайшла до своєї сусідки ОСОБА_2, але останньої не було вдома, а тільки була її дочка ОСОБА_3, яка саме в цей час збиралася в магазин. Підсудна ОСОБА_1 побачила, як ОСОБА_3 вийняла з барсітки гроші і залишила її на ліжку спальної кімнати. Вони вдвох з ОСОБА_3 вийшли з будинку і пішли в магазин, після чого вони розійшлися по своїх справах. Біля 10.30 годин підсудня ОСОБА_1 знову прийшла в дім ОСОБА_2 і стала розмовляти з її дочкою ОСОБА_3 Сівши на ліжко, вона побачила барсітку та вирішила викрасти з неї гроші. ОСОБА_3 під час розмови з нею кудись збиралася. Коли ОСОБА_3 відвернулася, підсудня ОСОБА_1 витягла гроші з барсітки, а саме одну купюру номіналом в 200 гривень, сховала гроші в кишеню і через декілька хвилин вони вдвох з ОСОБА_3 вийшли з будинку. В цей же день вона витратила гроші в кафе «Закусочна» та у приватного підприємця ОСОБА_4 Увечері до неї додому прийшла ОСОБА_3 і сказала, що її кличе мама ОСОБА_2 Коли ОСОБА_2 запитала в неї чи брала вона гроші з барсітки, вона зізналася в крадіжці 200 гривень.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, щиросердечно розкаялася та пояснила, що дійсно 08.12.2009 року вона біля 10.00 години зайшла до своєї сусідки ОСОБА_2, але останньої не було вдома, а тільки була її дочка ОСОБА_3, яка саме в цей час збиралася в магазин. Вона побачила, як ОСОБА_3 вийняла з барсітки гроші і залишила її на ліжку спальної кімнати. Вони вдвох з ОСОБА_3 вийшли з будинку і пішли в магазин, після чого вони розійшлися по своїх справах. Біля 10.30 годин вона знову прийшла в дім ОСОБА_2 і стала розмовляти з її дочкою ОСОБА_3 Сівши на ліжко, вона побачила барсітку та вирішила викрасти з неї гроші. ОСОБА_3 під час розмови з нею кудись збиралася і коли ОСОБА_3 відвернулася, підсудна ОСОБА_1 витягла гроші з барсітки, а саме одну купюру номіналом в 200 гривень, та сховала їх в кишеню і через декілька хвилин вони удвох з ОСОБА_3 вийшли з будинку. В цей же день вона витратила гроші в кафе «Закусочна» та у приватного підприємця ОСОБА_4 Увечері до неї додому прийшла ОСОБА_3 і сказала, що її кличе мама ОСОБА_2 Коли ОСОБА_2 запитала в неї чи брала вона гроші з барсітки, вона зізналася в крадіжці 200 гривень.

Враховуючи те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудна правильно зрозуміла зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності її позиції не має, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що підсудна ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, суд вважає за недоцільне допит свідків по справі.

Суд, обмежившись допитом підсудної ОСОБА_1, її щирим визнанням вини, приходить до висновку, що дії підсудної органом досудового слідства за ст. 185 ч. 1 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, кваліфіковано вірно.

Обираючи вид і міру покарання підсудній ОСОБА_1, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу підсудної, яка повністю визнала свою вину у вчиненому злочині.

Помякшуючими відповідальність обставинами, суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення злочину вперше, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин, відповідно до ст. 67 КПК України, суд не знаходить.

На підставі викладеного, у відповідності до п. 1, 2, ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що відносно підсудної ОСОБА_1 слід обрати покарання достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, та, на цій підставі обрати відносно неї покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Водночас, ураховуючи тяжкість злочину, особу підсудної, яка не являє собою виключну небезпеку для суспільства, обставини, які помякшують покарання підсудної, суд вважає можливим і справедливим на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробовуванням, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обовязки.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

БЕСКІД МАРЯНУ ПАВЛІВНУ визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Застосувати до засудженої ОСОБА_1 Маряни Павлівни ст.75 КК України та звільнити її від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік іспитового строку.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 Маряну Павлівну повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця роботи та проживання.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 Маряні Павлівні підписку про невиїзд залишити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий: Чепурнов В.О.