Справа № 127/9846/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 30.03.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002058 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого 29.10.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 30 березня 2015 року, близько 20:40 години, підійшов до зупинки громадського транспорту «вулиця Шевченка» по вул. Келецькій в м. Вінниці, де помітив неповнолітнього ОСОБА_6 , 1999 року народження. В подальшому ОСОБА_4 , підійшовши до ОСОБА_6 , розпочав з ним розмову, в ході якої запитав, чи немає в останнього мобільного телефону, щоб зателефонувати на номер оператора «Київстар». Тоді, ОСОБА_6 дістав власний мобільний телефон марки «AlcatelOneTouch» та набрав номер мобільного телефону, який йому вказав ОСОБА_4 . В цей, час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою власного збагачення. З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи повторно, із корисливих спонукань, ОСОБА_4 діючи відкрито вихватив з рук у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «AlcatelOneTouch» в корпусі чорного кольору, вартістю згідно товарознавчого дослідження № 584/15-21 від 20.04.2015 року - 917 гривень та побіг в сторону ринку «Урожай» м. Вінниці. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому матеріального збитку на суму 917,00 гривень. ?

В подальшому, 30 березня 2015 року, приблизно о 22:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив неподалік будинку АДРЕСА_3 де був зупинений за підозрою у вчиненні пограбування ОСОБА_6 працівниками ПС БПС УМВС України у Вінницькій області, які виконувати свої службові обов`язки по охороні громадського порядку м. Вінниці. В цей час, у ОСОБА_4 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень інспектору патрульної служби взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_8 . Усвідомлюючи, що останній є працівником міліції і перебуває при виконанні службових обов`язків, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_8 та діючи умисно, наніс йому один удар головою в ніс, заподіявши ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 421 від 01.04.2015 року, тілесне ушкодження - синець на обличчі, що належить до легких тілесних ушкоджень, яке виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи - 30.03.2015 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав частково та суду повідомив, що в той день він із своїм знайомим гуляв в районі Вишеньки. В цей час до нього зателефонувала бабуся та попросила, щоб він приніс додому гроші, оскільки треба розрахуватись з майстром, який буде ремонтувати пральну машину. В пошуках грошей, він вирішив зателефонувати до свого знайомого, який йому був винен гроші. Разом з тим, у нього не було коштів на рахунку мобільного телефону, а тому він звернувся до хлопця, який стояв на зупинці «вул. Шевченка» з проханням подзвонити. Хлопець дав йому мобільний телефон, проте на зупинці було шумно, а тому він відбіг в сторону, метрів 200, щоб зателефонувати. Потім він не бачив хлопця на зупинці, а тому мобільний телефон йому не повернув. Через деякий час його затримали працівники міліції та вилучили в нього телефон. В цей час йому скручували руки та розбили губу. Працівника міліції він умисно не бив, можливо зачепив головою коли пручався одягненню кайданків. При цьому в працівника міліції пішла носом кров, проте сам потерпілий ОСОБА_8 сказав, що з заявою звертатись не буде та претензій немає.

Допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_7 неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що ввечері 30.03.2015 року він стояв на зупинці громадського транспорту. В цей час до нього підійшов обвинувачений та ще один хлопець. ОСОБА_4 попросив у нього мобільний телефон, щоб здійснити дзвінок. У відповідь на вказане він запропонував ОСОБА_4 взяти телефон товариша. ОСОБА_4 почав видирати телефон у нього, проте втрутилась якась жінка, що стояла на зупинці та сказала ОСОБА_4 , щоб він віддав телефон. Проте, ОСОБА_4 забрав телефон, сказавши, що лише надасть гудок, а йому передзвонять та почав з ним тікати, а жінка його ловила за куртку та казала, щоб віддав телефон та намагалася припинити його дії. Після вказаного викликали міліцію. По приїзду працівників міліції він сів в їх автомобіль та вони почали їздити по найближчим вулицям. Потім вони під`їхали до місця де затримали ОСОБА_4 та йому показали телефон. Вказаний телефон був його. В той день ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Другий хлопець, який був з ОСОБА_4 на зупинці, після того як обвинувачений втік ще поговорив з потерпілим та пішов.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив 30.03.2015 року він перебував на роботі. Близько 20.00 години надійшло повідомлення, що по вул. Шевченка здійснено напад та у неповнолітньої особи відібрали мобільний телефон. Прибувши на місце, він разом з колегами зупинили хлопця та попросили показати його мобільний телефон. Хлопець повідомив, що це його телефон, проте телефон був вимкнений, а хлопець плутався у відповідях. Вказаним хлопцем є ОСОБА_4 . Після того, як ОСОБА_4 на їх прохання включив телефон на нього почали надходити дзвінки, проте ОСОБА_4 на них не відповідав. В зв`язку з вказаним в них виникла підозра, що ОСОБА_4 може бути причетним до пограбування. Через деякий час до них під`їхав автомобіль працівників міліції в якому був потерпілий. Потерпілий вказав, що саме ОСОБА_4 забрав у нього мобільний телефон та підтвердив, що телефон, який був в обвинуваченого його. Він разом із ще одним працівником міліції та ОСОБА_4 залишився очікувати слідчо-оперативну групу. В цей час ОСОБА_4 став себе поводити неадекватно, нецензурно виражався, в зв`язку з чим він, намагаючись його заспокоїти, підійшов до нього ближче. В цей момент ОСОБА_4 наніс йому удар головою в ніс. В нього пішла кров та колеги викликали «швидку».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він 30.03.2015 року чергував в слідчо-оперативній групі. Під час чергування надійшло повідомлення, що по вул. Л.Ратушній у особи забрали телефон. Прибувши на місце, він став свідком того, що ОСОБА_4 вів себе агресивно, нецензурно виражався, погрожував працівникам міліції, намагався влаштувати бійку. В подальшому, ОСОБА_4 підійшов до працівника міліції та вдарив його головую в ніс. Працівнику міліції викликали швидку допомогу, а до ОСОБА_4 застосували спецзасоби, а саме скрутили руки та наділи наручники. В подальшому у ОСОБА_4 вилучили з телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він працює водієм в УМВС. В день чергування вони отримали повідомлення про пограбування на вул. Шевченка в м. Вінниці. Приїхавши на місце пригоди, їм повідомили, що особу, яка здійснила пограбування вже затримали і він знаходиться біля будинку по вул. Революційна, 76 А, м. Вінниці, куди вони і направились. Приїхавши за вищевказаною адресою, працівники міліції вийшли, а він залишився в автомобілі. Він чув та бачив як обвинувачений погрожував працівникам міліції, висловлювався нецензурною лайкою. В ході розмови між працівником міліції і обвинуваченим, останній наніс удар головою в обличчя працівнику міліції. В нього пішла кров, в зв`язку з чим викликали швидку медичну допомогу. Свідок також зазначив, що заходи фізичного впливу щодо обвинуваченого застосовувались лише після того, як він наніс удар головою працівнику міліції. В той час в обвинуваченого було вилучено телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він працює інспектором патрульної служби. В той день він перебував на маршруті патрулювання №139 до якого входять вул. В. Порика, 600-річчя, Келецька та Космонавтів в м. Вінниці. До них надійшов виклик, проте, що на вул. Шевченка в м. Вінниці, вчинено грабіж. Так як вони піший патруль, то до вказаного місця вони направились пішки. Дійшовши до вказаного місяця вони обслідували такі вулиці, як вул. Келецька, Заболотного та Лялі Ратушної. На вул. Революційній вони побачили двох хлопців. Підійшовши до них, вони представились та пояснили, що стався грабіж. В той час у ОСОБА_4 в правій руці знаходився мобільний телефон, на який після включення постійно почали надходити дзвінки, які ОСОБА_4 скидав, через що виникла підозра у причетності останнього до вчиненого злочину. Після цього вони зателефонували до колег, які привезли до них потерпілого. Прибувши на місце потерпілий вказав, що саме ОСОБА_4 вчинив грабіж його телефону. Після чого було викликано слідчо-оперативну групу. Надалі ОСОБА_4 головою наніс удар в обличчя його колезі, якому викликали швидку медичну допомогу. Після чого до ОСОБА_12 було застосовано заходи фізичного впливу одягнуто кайданки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 30.03.2015 року він зустрівся з ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 повідомив, що йому потрібно зателефонувати на номер оператора «Київстар» з приводу ремонту пральної машини, однак в нього на рахунку не має коштів. ОСОБА_4 нервував, був збуджений. Проходячи біля зупинки «Шевченка» в м. Вінниці, ОСОБА_4 підійшов до потерпілого та поросив телефон щоб зателефонувати, на що останній погодився. Під час розмови ОСОБА_4 нервував, декілька раз застосовував ненормативну лексику. В цей час у свідка задзвонив телефон, а тому він відійшов в сторону щоб відповісти. Після закінчення розмови до нього підійшов потерпілий та запитав де ОСОБА_4 . Однак свідок не зміг нічого пояснити, тому що не знав де дівся ОСОБА_4 . Потерпілий залишив йому номер мобільного телефону оператора «Лайф», для того щоб він зміг йому зателефонувати на випадок знайдення телефону. Через деякий час свідок побачив ОСОБА_4 , який тримаючи в руках телефон повідомив, що не знає де дівся власник телефону. Надалі вони попрямували, спочатку до магазину, який знаходився біля зупинки, а потім в сторону електромережі. Під час вказаного до них підійшли працівники міліції, які виявили в ОСОБА_4 мобільний телефон потерпілого та оділи ОСОБА_4 наручники. З приводу нанесення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень працівникам міліції, йому нічого не відомо. На запитання чому було викликано швидку медичну допомогу свідок повідомив, що під час затримання ОСОБА_4 останній поранив голову, через що йому було надано медичну допомогу. Крім того свідок додатково пояснив, що ОСОБА_15 був агресивно налаштований тому, що працівники міліції сильно зажали на його руках наручники. Проте чому вони одразу не зателефонували потерпілому за тим номером телефону, що залишив йому потерпілий, свідок пояснити суду не зміг.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що працює о/у карного розшуку ВМВ УМВС України у Вінницькій області. Того дня він перебував в складі слідчо-оперативної групи. Приблизно о 20 годині до них надійшов виклик про вчинення грабежу. Ще не прибувши на місце події до них від працівників БПС надійшло повідомлення, що вони затримали особу, яка підозрюється у вчиненні злочину. Прибувши на місце події, перехрестя вул. Ленських подій та лялі Ратушної в м. Вінниці, вони побачили ОСОБА_4 , біля якого стояли працівники БПС. Потім ними до місця затримання обвинуваченого було доставлено потерпілого, який впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка вчинила злочин. Потерпілий на місці повідомив, обставини вчинення злочину, зокрема, що на зупинці до потерпілого підійшов ОСОБА_4 , який попросив телефон щоб здійснити дзвінок, а після того як потерпілий йому передав телефон, останній втік. Свідок пояснив, що коли біля ОСОБА_4 стояли два працівники БПС, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лексикою та безпричинно наніс одному з працівників БПС, який був одягнутий у формений одяг, удар головою в обличчя. Після чого до ОСОБА_12 було застосовано заходи фізичного впливу - загин руки за спину та одіти кайданки.

З досліджених доказів, що надані сторонами під час судового провадження вбачається, що 30.03.2015 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2015 року. Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка на зупинці громадського транспорту «Шевченка», що розташована по вул. Келецькій в м. Вінниці, відкритим способом заволоділа його мобільним телефоном марки «Вантач» в корпусі чорного кольору, вартістю 900 гривень.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 31.03.2015 року, що підтверджується витягом від 24.04.2015 року з ЄРДР.

З протоколу огляду місця події від 30.03.2015 року вбачається, що біля будинку№ 79-А, по вул. Революційній в м. Вінниці, під час проведення поверхневого огляду ОСОБА_4 , згоду на проведення якого надав сам ОСОБА_4 , в правому зовнішньому кармані куртки виявлено мобільний телефон чорного кольору, марки «Вантач», який вилучено та опечатано у встановленому законом порядку.

Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 31.03.2015 року № 101, ОСОБА_4 перебував стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня. Лабораторне дослідження алкотест 6510 1.30%0.

З постанови про визнання предмету речовим доказом та передачу на зберігання від 31.03.2015 року вбачається, що мобільний телефон марки «Alcatel» моделі «One touch Idol Ultra 6033 X» «Fly» в корпусі чорного кольору визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0002058.

Відповідно до розписки ОСОБА_6 від 24.04.2015 року мобільний телефон марки «Alcatel» в корпусі чорного кольору, переданий ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта 3584/15-21 від 20.04.2015 року, ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «Alcatel» моделі«One touch Idol Ultra 6033 X» в корпусі чорного кольору, на час проведення експертизи, складає 917,00 грн.

З заяви про вчинення злочину від 31.03.2015 року вбачається, що в цей де до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_8 .. Відповідно до заяви ОСОБА_8 просить прийняти міри до ОСОБА_4 , який 30.03.2015 року приблизно о 20:00 год. біля будинку № 79А по вул. Революційна в м. Вінниці, під час несення служби по охороні громадського порядку, наніс йому тілесні ушкодження.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 31.03.2015 року, що підтверджується витягом від 01.04.2015 року з ЄРДР.

З висновку експерта № 421 від 01.04.2015 року вбачається, що у ОСОБА_8 виявлене тілесне ушкодження синець на обличчі. Вказане ушкодження у ОСОБА_8 належить до легких тілесних ушкоджень. Виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), давність утворення, можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи 30.03.2015 року.

Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 13.03.2014 року молодшому сержанту міліції ОСОБА_8 , він займає посаду інспектора БПС УМВС.

З книги службових нарядів БПС УМВС України у Вінницькій області № 280, вбачається, що ОСОБА_8 30.03.2015 року в складі 3 роти заступив в наряд.

Згідно функціональних обов`язків інспектора патрульної служби взводу № 1 роти №3 БПС УМВС України у Вінницькій області молодшого сержанта міліції ОСОБА_8 , він як працівник міліції, серед іншого, зобов`язаний виявляти, припиняти та розкривати злочини.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_4 з огляду на наступне.

З показань обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_4 , не заперечуючи заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 , не вважає його протиправним та здійсненим умисно, оскільки, згідно його показань, він взяв телефон в потерпілого без мети ним заволодіти, а лише для того, щоб здійснити телефонний дзвінок. Подальше вилучення в нього телефону потерпілого обвинувачений пояснив тим, що після здійснення ним дзвінка він не знайшов на зупинці потерпілого, а тому не мав змоги повернути йому телефон.

Такі показання обвинуваченого суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів у справі, а саме показаннями потерпілого та свідків.

Так, в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 своїми показаннями повністю спростував версію обвинуваченого, зазначивши, що він не погоджувався надавати ОСОБА_4 телефон для здійснення дзвінка, пропонував обвинуваченому для вказаного використати телефон свідка ОСОБА_13 , проте ОСОБА_4 вихватив в нього телефон з рук. Вказані дії за показаннями потерпілого спостерігала стороння жінка, яка намагалась зашкодити обвинуваченому заволодіти телефоном. Так показання потерпілого повністю узгоджуються із змістом його заяви до правоохоронних органів, згідно якої ОСОБА_6 відразу повідомив про відкрите заволодіння його телефоном. Вказане спростовує версію ОСОБА_4 про добровільну передачу телефону потерпілим. Також суд звертає увагу, що згідно показань потерпілого, ОСОБА_4 після заволодіння телефоном почав тікати, що також не заперечується і самим обвинуваченим, проте вказаний факт він пояснює тим, що на зупинці було шумно, а тому він хотів відійти подалі для розмови. При оцінці вказаного факту та прийнятті рішення щодо надання переваги одній з версій, суд враховує те, що за показаннями обвинуваченого він відійшов приблизно на відстань 200 метрів від зупинки. Така відстані та взагалі наявність вказаного факту переконує суд у тому, що зазначене ОСОБА_4 не було вчинено з зазначеною ним метою, а є доказом того, що обвинувачений переслідував саме мету заволодіння телефоном потерпілого, що в сукупності з вищезазначеними обставинами отримання ОСОБА_4 телефону свідчить про наявність в нього умислу на відкрите заволодіння чужим майном. При цьому суд також приймає до уваги той факт, що свідок у справі ОСОБА_13 також підтвердив те, що ОСОБА_4 не відійшов порозмовляти, а втік, оскільки при зверненні до нього потерпілого свідок ОСОБА_4 в полі зору вже не побачив.

Також на користь обвинувачення свідчать і наступні обставини, встановлені судом із показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, а саме те, що потерпілий залишився на місці вчинення злочину (зупинці громадського транспорту) до приїзду працівників міліції, а обвинуваченого затримали з телефоном потерпілого на вулиці Революційній, що спростовує показання ОСОБА_4 про те, що він після дзвінка, через декілька хвилин повернувся на зупинку з метою віддати телефон, проте потерпілого там вже не було.

При цьому суд звертає увагу і на те, що згідно показань свідка ОСОБА_13 потерпілий після вчинення злочину звернувся до нього та надав свій номер іншого оператора з проханням подзвонити. ОСОБА_13 знайшов ОСОБА_4 до працівників міліції, проте ОСОБА_4 можливістю повернути телефон потерпілому не скористався, що свідчить про його умисел незаконно заволодіти телефоном.

Також, обставини затримання ОСОБА_4 , підтверджені показаннями самого обвинуваченого та свідків, а саме його затримання біля будинку№ 79-А по вул. Революційній в м. Вінниці, аналогічно підтверджуються і протоколом огляду місця події від 30.03.2015 року, яким зафіксовано, що обвинувачений не перебував на зупинці «вул. Шевченка», а зміг втекти значну відстань з телефоном потерпілого.

Факт вилучення в обвинуваченого телефону потерпілого не заперечується ОСОБА_4 , підтверджується зазначеним протоколом огляду, постановою про визнання телефону речовим доказом у справі.

Таким чином, доказами у справі підтверджено вчинення ОСОБА_4 зазначених об`єктивних дій, зміст яких свідчить про наявність умислу обвинуваченого на незаконне заволодіння чужим майном.

Суд приймає до уваги, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під грабежем за статтею 186 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що його дії помічені і оцінюються як викрадення.

Сукупність належних та допустимих доказів у справі, які підтверджують вчинення ОСОБА_4 всіх об`єктивних дій направлених на реалізацію його умислу, вказані роз`яснення переконують суд у доведеності обвинувачення, оскільки обвинувачений діючи відкрито, протиправно заволодів телефоном потерпілого.

Оцінюючи докази сторін щодо діяння вчиненого ОСОБА_4 відносно потерпілого ОСОБА_8 суд приймає до уваги наступне.

ОСОБА_4 не оспорював, що в результаті його дій потерпілий ОСОБА_8 зазнав тілесних ушкоджень, підтвердив той факт, що він знав, розумів та усвідомлював, що ОСОБА_8 є працівником міліції. Проте, ОСОБА_4 вважав вказане обвинувачення безпідставним з двох мотивів. Так, він стверджував, що ОСОБА_8 він вдарив не умисно, можливо в ході того, як він пручався діям працівників міліції, та зазначав, що ОСОБА_8 не мав до нього жодних претензій, не збирався подавати заяву про вчинення злочину, можливо зробив вказане під тиском прокурора.

Таким чином, суд виходить з того, що обвинуваченим не оспорюється те, що ОСОБА_8 є працівником міліції, виконував службові обов`язки, що крім показань обвинуваченого підтверджується сукупністю показань потерпілого, свідків та письмовими доказами у справі, згідно яких інспектор патрульної служби взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_8 являється працівником правоохоронного органу та відповідно до книги №280 служби нарядів БПС УМВС України у Вінницькій області з 18:00 год. 30.03.2015 року по 06:00 год., 31.03.2015 року заступив на чергування по охороні громадського порядку в складі пішого патруля на маршруті №139 по вулицях Келецька-Космонавтів-Порика-600-річчя в м. Вінниці, тобто перебував при виконанні службових обов`язків.

Оцінюючи доводи ОСОБА_4 суд виходить з того, що заявою про вчинення злочину від 31.03.2015 року, яка зареєстрована у встановленому порядку (витяг з ЄРДР від 01.04.2015 року), підтверджено звернення потерпілого до правоохоронних органів. Згідно вказаної заяви ОСОБА_8 просив прийняти міри до ОСОБА_4 , який 30.03.2015 року приблизно о 20:00 год. біля будинку № 79А по вул. Революційна в м. Вінниці, під час несення служби по охороні громадського порядку, наніс йому тілесні ушкодження.

Зміст вказаної заяви, дата звернення з нею, дата реєстрації переконують суд у безпідставності доводів обвинуваченого про те, що ОСОБА_8 з заявою не звертався, а здійснив це можливо пізніше під тиском прокурора, а тому суд вказані доводи обвинуваченого до уваги не приймає.

Також потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив зазначені обставини звернення з заявою. Також потерпілий повідомив, що після зупинення обвинуваченого з мобільним телефоном потерпілого, ОСОБА_4 почав поводити себе агресивно та раптово наніс йому удар головою в обличчя. Вказані показання обвинуваченого підтверджені показаннями всіх свідків у справі, які зазначили, що в момент нанесення вказаного удару між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 нічого не відбувалось, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_4 , який нецензурно виражався, та отримав удар головою в обличчя. Таким чином, вказані показання спростовують версію обвинуваченого про те, що він міг випадково зачепити ОСОБА_8 під час їх боротьби, яка виникла при намаганні працівника міліції «скрутити» його.

Суд звертає увагу, що з показань всіх учасників події вбачається, що в результаті дій обвинуваченого в потерпілого почалась носова кровотеча. Вказане, в сукупності з висновком експерта № 421 від 01.04.2015 року, яким встановлено наявність в ОСОБА_8 одного синця на обличчі та спосіб його утворення (дія тупого твердого предмету), свідчить про те, що ОСОБА_4 нанесено один сильний удар головою в обличчя потерпілого, що спростовує версію обвинуваченого про необережність його дій (можливо зачепив).

Сукупність зазначених доказів, які є належними та допустимими, суд вважає достатніми для висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого та надання правової кваліфікації дії ОСОБА_4 .

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 07.04.2015 року № 913-м ОСОБА_4 не перебуває на обліку у вказаному закладі. Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 14.04.2015 року № 20-1603, ОСОБА_4 у вказаному закладі на обліку не перебуває

З характеристики від 03.04.2015 року № 292, наданої за місцем реєстрації обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання скарг від сусідів, родичів, з органів внутрішніх справ про порушення громадського спокою на неналежну поведінку ОСОБА_4 до комітету мікрорайону «Корея-1» не надходило.

З вимоги про судимість від 31.03.2015 року та копії вироку вбачається, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, засуджений 29.10.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Таким чином, обвинувачений раніше судимий, вчинив в період іспитового строку сукупність злочинів, один з яких є тяжким та корисливим, вину у вчиненні злочинів не визнав, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, позитивно характеризується, займався спортом, виховувався без батька, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, вчинення сукупності умисних злочинів, один з яких є корисливим та тяжким, їх вчинення в стані алкогольного сп`яніння, особи обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинено сукупність злочинів після постановлення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2014 року, суд вважає необхідним застосувати вимоги ст. 70, 71 КК України та призначити покарання обвинуваченому за сукупність злочинів та вироків.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із актом про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0002058 до висновку експерта від 20.04.2015 року № 584/15-21 становить 369,00 гривень.
Також, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 186, 345, 70, 71 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.03 «Про практику призначення судами кримінального покарання», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», суд -

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 345 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 345 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2014 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати починаючи з часу його затримання, тобто з 30 березня 2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 369,00 гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Alcatel» моделі «One Touch Idol Ultra 6033 X» в корпусі чорного кольору, переданий ОСОБА_6 - залишити останньому.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: