Справа №589/2113/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/597/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000440 від 17 березня 2015 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2015 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров, Донецької області, цигана, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайськ, Луганської області, цигана, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 , в якій він просить вирок суду щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Дослідити обставини, які встановлені під час кримінального провадження, дані, що характеризують особу кожного обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують їх покарання. Застосувати до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 положення статті 69-1 КК України та вважати засудженими кожного окремо за ч.1 ст.213 КК України до покарання у виді 130 годин громадських робіт, залишивши в іншій частині вирок без зміни.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України і призначено покарання за цією статтею у виді 150 годин громадських робіт.

ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України і призначено покарання за цією статтею у виді 150 годин громадських робіт.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги заступник прокурора Сумської області ОСОБА_8 вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яке полягає у тому, що суд, визнавши обставини, які пом`якшують кожному з них покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин, за відсутності обставин, що обтяжують покарання та повного визнання вини обвинуваченими, призначив розмір покарання, не врахувавши положення ст.69-1 КК України. Оскільки санкцією ч.1 ст.213 КК України в редакції від 15.11.2011 року найбільш суворим покарання за видом і розміром було передбачено 200 годин громадських робіт, то відповідно до ст.69-1 КК України максимально суворе покарання обвинуваченим могло бути призначено у виді 133 годин громадських робіт.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 13.03.2015 року біля 10.00 години, за попередньою змовою між собою, в порушення порядку здійснення операцій з брухтом чорного металу, без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), на автомобілі "ВАЗ 2107" д.н. НОМЕР_1 з легковим причепом д.н. НОМЕР_2 приїхали до с. Маково, Шосткинського району, Сумської області, де за готівкові кошти за ціною 1,50 грн. за 1 кг. придбали у населення брухт чорного металу, який цього ж дня збули на території цеху ПАТ "Укравточермет" по вул. Комарова, 127 м. Шостка, Сумської області за ціною 2,50 грн. за 1 кг.

Крім того, 16.03.2015 року біля 10-00 години, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в аналогічний спосіб приїхали до с. Маково та с. Собичево, Шосткинського району, Сумської області, де за готівкові кошти за ціною 1,50 грн. за 1 кг. придбали у населення брухт чорного металу. Біля 15-00 години на вул. Гагаріна в с. Маково, Шосткинського району, Сумської області були зупинені працівниками міліції, які в легковому причепі у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виявили та вилучили 158,5 кг. брухту чорного металу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу та не наполягав на розгляді його письмового клопотання про дослідження доказів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , правильність кваліфікації їхніх дій, призначення покарання у виді громадських робіт в апеляційній скарзі заступника прокурора Сумської області не оспорюються.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даному кримінальному провадженню дотримано вимог закону, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними твердження прокурора в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, з вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю визнали себе винними у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.213 КК України.

Також з вироку суду слідує, що суд не встановив обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, а обставинами, які пом`якшують покарання визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст.66 КК України) та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин.

Висновки суду про відсутність обставин, які обтяжують покарання, та щодо обставин, які пом`якшують покарання, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідають фактичним обставинам справи.

Статтею 69-1 КК України передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тобто, суд, встановивши обставини, які пом`якшують покарання та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, враховуючи визнання вини обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зобов`язаний був при призначенні покарання врахувати положення ст.69-1 КК України і призначити покарання строк або розмір якого не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Санкція частини 1 статті 213 КК України в редакції від 15.11.2011 року, яка діяла на момент вчинення обвинуваченими вказаного злочину, передбачала максимальне покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Отже, при призначенні покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.1 ст.213 КК України за обставин зазначених в ст.69-1 КК України його розмір у виді громадських робіт не повинен перевищувати 133 годин.

Разом з тим, суд першої інстанції ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.1 ст.213 КК України та призначаючи їм покарання у виді громадських робіт не врахував положення ст. 69-1 КК України і призначив покарання у розмірі 150 годин громадських робіт, що перевищує дві третини максимального строку передбаченого санкцією частини 1 статті 213 КК України в редакції від 15.11.2011 року, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.06.2015 року в частині призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і визначити їм розмір призначеного виду покарання відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, оскільки така зміна не погіршує становища обвинувачених.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе задовольнивши апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі, призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.213 КК України в межах вимог апеляційної скарги прокурора, а саме, у розмірі 130 годин громадських робіт.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині призначеного їм покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст.213 КК України до покарання у виді 130 годин громадських робіт.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 1 ст.213 КК України до покарання у виді 130 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5