АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/227/16 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року м.Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу прокурора

на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської обл. від 09 лютого 2016 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Марганця Дніпропетровської обл., що зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,

відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 09.02.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою обрати стосовно підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Марганецького ВП ГУ НПУ в Дніпропетровській області про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до цієї підозрюваної більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчим та прокурором було доведено обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявність ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім не було наведено достатнього обґрунтування того, що ці ризики не можуть бути усунуті шляхом застосування інших, менш обтяжливих запобіжних заходів.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що висновки суду, покладені в основу оскаржуваної ухвали, не є достатньо обґрунтованими. Так, пославшись на те, що обраний відносно підозрюваної 25.01.2013 р. у межах притягнення її до кримінальної відповідальності за вчинення попереднього злочину запобіжний захід у виді домашнього арешту підтвердив свою дієвість та достатність, слідчий суддя фактично обставини належного або неналежного виконання підозрюваною цього запобіжного заходу не досліджував.

Крім того, врахувавши показання підозрюваної щодо наявності в неї захворювання, необхідності піклування про дітей, наявності в неї співмешканця та постійного місця проживання, суд ці обставини, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не були підтверджені будь-якими доказами, не перевірив та не дав оцінки наданим стороною обвинувачення матеріалам щодо позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно її дітей.

На думку апелянта, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, не має постійного місця роботи, не одружена, не обтяжена соціальним зв`язками, візуально знає потерпілу та місце її постійного перебування, наявні ризики того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, і ці ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання її під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який свою апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення встановлених слідчим суддею суду першої інстанції обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що вони достатньою мірою підтверджуються наданими матеріалами та не оспорюються в апеляційній скарзі.

Що стосується необхідності застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то

вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З наданих матеріалів вбачається, що близько 00:30 годин 04.01.2016 р. група у складі шести чоловіків проникла до приміщення по АДРЕСА_3 , при цьому двоє з них мали в руках предмети, схожі на пістолети, ще двоє предмети, схожі на газові балончики, при цьому щонайменше одним з них використовувалася маска, що скриває обличчя. На протязі близько 15 хвилин зазначені особи обшукували приміщення, після чого до прибуття викликаної служби охорони залишили його, забравши з собою речі та грошові кошти осіб, що перебували у цьому приміщенні.

ОСОБА_8 , будучи допитаним у статусі підозрюваного, підтвердив, що він був у складі зазначеної групи чоловіків, та що при залишенні приміщення вони забрали з собою гроші.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, з яким колегія суддів погоджується.

Доводи захисника щодо неправильної оцінки слідчим суддею зазначених обставин, оскільки фактично ОСОБА_8 не вчинив кримінальне правопорушення, а навпаки, будучи членом громадського об`єднання, брав участь у припиненні злочинної діяльності, колегія суддів оцінює критично. Так, характер дій цього підозрюваного та інших осіб, що діяли з ним спільно, в тому числі використання маски, що скриває обличчя, обшук приміщення, вилучення грошових коштів та майна, поспішне залишення місця події до прибуття викликаної служби охорони, - не дає достатніх підстав для спростування висновку слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання захисника на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, пов`язаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, за який законом про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Згідно наданим матеріалам цей злочин був вчинений групою у складі шести осіб, спільні дії яких мали відкритий та зухвалий характер та полягали зокрема у пригніченні волі потерпілих до опору шляхом погрози застосування предметів, схожих на вогнепальну зброю. Доказами у цьому провадженні є, між інших, показання свідків та потерпілих.

З цих обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного під вартою, з яким колегія суддів погоджується, оскільки дійсно ці обставини дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника щодо позитивної характеристики особи підозрюваного, наявності в нього сім`ї та соціальних зв`язків, членства його в громадській організації, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки зазначені обставини у сукупності не усувають достатньою мірою ризики, визначені ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена щодо ОСОБА_8 .

Доводи захисника щодо процесуальних порушень, що, на його думку, були допущені судом першої інстанції, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги зважаючи на те, що вони не дають достатніх підстав для висновку про те, що запобіжний захід щодо ОСОБА_8 був обраний неповноважним складом суду, а також не свідчать про те, що постановлене щодо нього рішення про обрання запобіжного заходу є неправильним по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 183, 194, 196, 197, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської обл. від 09 лютого 2016 року, якою щодо ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2