Справа № 199/6350/15-к
ВИРОК
іменем України
28.09.2015 року місто Дніпропетровськ Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження №0000168 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м.Путивль Сумської області, з середньотехнічною освітою, не одруженої, маючої на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої та зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , продавця КП «Делішес», не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинуваченій ОСОБА_7 , у невстановлений час, стало відомо що за адресою: АДРЕСА_2 , власниця якої ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у зв`язку з тим, що остання не мала спадкоємців, квартира буде визнана відумерлою спадщиною та підлягає передачі до комунальної власності територіальній громаді м.Дніпропетровська.

Після цього ОСОБА_7 , діючи з корисливого мотиву, розробила злочинний план на заволодіння вказаною квартирою шляхом обману, і з метою її подальшого продажу покупцям, звернулась до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №39» яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Калинова,83, щоби отримати довідку, яка не відповідає дійсності, тобто, що вона постійне проживала разом із померлою ОСОБА_9 однією сім`єю.

Далі, ОСОБА_7 , 16.10.2014 року, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел у подальшому на незаконне заволодіння вказаною квартирою шляхом обману, з метою її подальшого продажу, звернулася до 4-Дніпропетровської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_9 . У своїй заяві ОСОБА_7 зазначила, що спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_3 .

Постановою державного нотаріуса 4-Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 23.10.2014 року ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не надано документи, які підтверджують факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , та не було подано заяву про прийняття спадщини, оформлену належним чином, в строк до 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, крім того, не надано документи, які б підтверджували факт родинних стосунків з померлою.

Але, в подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , 24.10.2014 звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з штучно надуманою позовною заявою до ОСОБА_10 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, з вимогою про встановлення факту проживання ОСОБА_7 разом із спадкодавцем померлою ОСОБА_9 , однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, а саме з 01.10.2007 року по день смерті ОСОБА_9 - 31.07.2013 року, та визнання за ОСОБА_7 права власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_3 , та земельну ділянку площею 0,008 га та садовий будинок АДРЕСА_4 .

Далі, ОСОБА_7 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, той факт що довідка не відповідає дійсності, оскільки фактично разом з ОСОБА_9 не проживала, 24.10.2014 року надає до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, в якості доказу довідку Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №39» про те, що вона з жовтня 2007 року постійно проживала в квартирі АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_9 до дня її смерті а саме 31.07.2013 року, та копію накладної № 361, що буцімто підтверджувало всі пов`язані із похованням витрати, незважаючи на те, що даний документ видано та сплачено 30.07.2013 року, що є на один день раніше смерті ОСОБА_9 - 31.07.2013 року, що свідчить про умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.14 за ОСОБА_7 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

06.03.2015 прокуратурою Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська, до Апеляційного суду Дніпропетровської області подано апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2014 року у справі № 175/4598/14-ц, оскільки вказане рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи. Відповідно із пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Питання щодо заміни неналежного відповідача або залучення міської ради в якості співвідповідача судом, у відповідності до вимог ст. 33 ЦПК України, вирішено не було. Не залучивши до участі у справі Дніпропетровську міську раду, суд передчасно прийняв рішення про задоволення позову, не досліджувалися питання видачі розпорядження міськвиконкому від 06.01.1999 року № 4/84-99, на підставі якого видавалось свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_3 , без чого набуття права власності на нього є неправомірним.

Рішенням суду по справі 175/4598/14-ц визнано право власності в порядку спадкування на об`єкт нерухомості, який фактично належить територіальній громаді м.Дніпропетровська.

06 квітня 2015 рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області задоволено апеляційну скаргу прокурора Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська та рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2014 року скасовано як незаконне.

Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, діючи умисно на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману та знаючи достовірно, що ніякого відношення до квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_7 не має и власником квартири не являється, 05.02.2015 здійснила продаж даної квартири ОСОБА_5 , яка відповідно до висновку про оціночну вартість об`єкта оцінки становить 149500,00 (сто сорок дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_7 , шляхом обману, умисно незаконно заволоділа квартирою АДРЕСА_3 що завдало значної шкоди потерпілому.

Обвинувачена ОСОБА_7 провину визнала повністю. Суду показала, що дійсно вона, при обставинах, місті та часу, вказаними діями та способом, викладених у обвинувальному акті, шляхом обману, заволоділа чужим майном квартирою АДРЕСА_3 та 05.02.2015 року здійснила її продаж ОСОБА_5 за 149500,00 гривень.

Суд вважає, що вина ОСОБА_7 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду:

-спадковою справою №971/2014 відкритою 4-Дніпропетровською Державною Нотаріальною Конторою 16.10.2014 року за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_3 ;

-витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якого 17.11.2014 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_7 ;

-договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладеним 15.02.2015 року між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 на суму 149500,00 грн.;

-показами суду потерпілого ОСОБА_5 , що він 15.02.2015 року придбав у обвинуваченої ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_3 за 149500,00 грн. Як йому пояснила обвинувачена - це її власна квартира та він є добросовісним набувачем.

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_7 повинні бути кваліфіковані, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про її особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд враховує обставини, що пом`якшують покарання: обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, обвинувачується у скоєнні умисного злочину середньої тяжкості, що завдав значної шкоди потерпілому; провину визнала повністю; у скоєному щиро розкаялась, дала критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готова нести кримінальну відповідальність; добровільно своїми діями оказала допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння злочину, має на своєму утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює на посаді продавця у КП «Делішес» та має постійний заробіток, за місцем свого мешкання характеризується позитивно та має хронічні захворювання.

Крім того суд враховує те, що завдана скоєнням кримінального правопорушення шкода потерпілому ОСОБА_5 обвинуваченою ОСОБА_7 була повністю відшкодувала та претензій матеріального та морального характеру до неї не має.

Виконуючим обов`язки голови Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради ОСОБА_11 до суду надано заяву, згідно якої майнових претензій до обвинуваченої ОСОБА_7 . Амур-Нижньодніпровська районна у м.Дніпропетровську рада не має, тому, на думку суду обвинуваченій може бути призначено покарання у вигляді штрафу в межах встановленого санкцією ч.2 ст.190 КК України.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.

Матеріали кримінального провадження містять позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_7 .

У відповідності з п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

25 вересня 2015 року під час судового засідання надійшла заява від цивільного позивача ОСОБА_5 , в якій він просить залишити його цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_7 без розгляду, у зв`язку з відшкодування йому завданої шкоди.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.368,369,370,371,373,374 КПК України, п.5 ч.1 ст.207, ст.ст.209-210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинувачені у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без розгляду.

Скасувати ухвалу судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.04.2015 року по справі № 200/7575/15-к про арешт майна квартири АДРЕСА_3 .

У разі несплати штрафу та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд, у відповідності з ч.5 ст.53 КК України, замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян або виправними роботами один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподаткованих мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Обвинувачена, прокурор, потерпілий та захисник мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а потерпілий та захисник копію вироку можуть отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1