Миколаївський районний суд Львівської області
Справа № 1-17
В И Р О К

І М Я М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2010 р. Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді Березюка Г.М.

при секретарі Федчук І.М.

з участю прокурора Нора В.М.

адвоката ОСОБА_1

та потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, безпартійного, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, військовозобовязаного, тимчасово не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого відповідно ст. 89 КК України

в злочині, передбаченому ст. 286 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_3 21 листопада 2008 року близько 17 годин 30 хвилин в темну пору управляючи по дорученню автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп зі сторони м.Львова на 584 км + 400 м проїзжаючи село Розвадів Миколаївського району Львівської області з швидкістю 70 км/год в порушення вимог Правил дорожнього руху України на пішоходному переході біля автобусної зупинки скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2

В результаті наїзду на пішохода потерпіла ОСОБА_2 отримала перелом основи черепа, забій головного мозку середнього ступеня, відкритий перелом обох кісток середньої третини правої гомілки, закритий перелом шийки правої плечової кістки, рану в середній третині правої гомілки, синяки на зовнішній поверхні правого стегна, синяк на голові справа, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Своїми діями підсудний ОСОБА_3Б, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3.б, 12.1, 12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України.

Підсудний ОСОБА_3 у предявленому звинуваченні за ст.. 286 ч.2 КК України винним себе визнав повністю та пояснив, що дійсно 21.11.2008 року в темну пору управляв автомобілем «Фольксваген-Пасат», належний його дружині, по автодорозі Київ-Чоп в напрямку м.Ужгорода. Проїзжаючи 584 км дороги через село Розвадів Миколаївського району Львівської області з швидкістю 70 км/год зауважив на пішохідному переході людей.Пригальмовуючи автомашиною не зумів обїхати пішоходів і наїхав на крайню з них ОСОБА_2, як у від удару кинуло на лобове скло, що розбилось, а потім відкинуло на дорогу. Зупинившись за 20 м він надавав першу допомогу потерпілі, яку забрала швидка в лікарню, де він провідував ОСОБА_2 Маряну, надавав матеріальну допомогу на лікування. Заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнає на суму 20 000 грн в силу свого скрутного матеріального становища і обіцяє в подальшому надавати допомогу ОСОБА_2 Маряні.

Визнає порушення ним вимог всіх пунктів Правил дорожнього руху предявлених йому в звинуваченні.

Крім особистого визнання підсудним ОСОБА_3 своєї винності у скоєнні злочину вина підсудного в предявленому звинуваченні за ст.. 286 ч.2 КК України повністю доведена в судовому засіданні і стверджується такими доказами.

Так, допитана судом потерпіла ОСОБА_2 ствердила, що 21.11.2008 року близько 17 год 30 хв приїхавши маршрутним таксі на автобусну зупинку в с.Розвадів разом з подружкою ОСОБА_4 та іншими пасажирами вирішили перейти по переходу на іншу сторону. Переконавшись що зі сторони Стрия немає транспорту вони по пішохідному переходу стали переходити дорогу, але дійшовши до середини побачили що зі сторони Львова є світло фар автомобіля залишились чекати щоб переїхала машина. Стоячи на переході на неї наїхав автомобіль ОСОБА_3 і вона від цього втратила свідомість, а від отриманих ушкоджень тривалий час знаходилась в лікарні і до сьогодні продовжує хворіти, не може самостійно ходити.

Вважає що причиною ДТП було перевищення швидкості підсудним, який наїхав на неї на середині пішохідного переходу і від цього вона отримала перелом основи черепа, забій головного мозку, ряд переломів руки і ноги, із-за чого перенесла ряд операцій, фізичних і моральних страждань, не може продовжити навчання в Дрогобицькому педагогічному університеті, зустрічатись з друзями. Тому нею заявлений цивільний позов про відшкодування з ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 100000 грн, від відшкодування матеріальної шкоди вона відмовляється.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердила, що 21.11.2008 року вона разом з ОСОБА_2 Маряною приїхали маршрутним таксі в село Розвадів. Біля зупинки вони разом стали переходити дорогу по пішохідному переході «зебра» так як не було транспорту. Йдучи з-заду за ОСОБА_2 Маряною по переходу перед собою миттєво побачила світло фар автомобіля підсудного, що на великій швидкості мчав зі сторони Львова. ОСОБА_3 зачепив ОСОБА_2 обганяючи маршрутку, з якої виходили пасажири, підбив потерпілу в повітря від чого ОСОБА_2 впала за 30 метрів на асфальт. Все так сталось миттєво що вона не могла зразу усвідомити де потерпіла тому викликала на місце швидку допомогу.

Показаннями в судовому засіданні свідків-очевидців події ОСОБА_5, ОСОБА_6 стверджується, що вони разом з ОСОБА_2 з с.Верин приїхали в с.Розвадів що сісти там на Львівську електричку. Вийшовши на зупинці в с.Розвадові вони разом із ОСОБА_4 і ОСОБА_2 стали переходити дорогу по пішохідному переходу так як в той час не було транспорту. Ті дівчата йшли спереді і оскільки вже було темно то вони побачили зі сторони Львова світло фар автомобіля, який на великій швидкості наїхав на пішохода ОСОБА_2 Від удару потерпілу піднесло в повітря і вона впала далеко на асфальт за 15-20 метрів. Підбігши туди вони бачили поламану ногу потерпілої, яка була вся побита і до неї була тут же викликана швидка допомога. Вважають що причиною автоаварії був водій ОСОБА_3, який не гальмуючи на великій швидкості наїхав автомобілем на потерпілу яка йшла по пішохідному переходу спереді них і мала перевагу перейти дорогу.

Свідок ОСОБА_7 в суді ствердила, що 21.11.2008 року стоячи на автобусній зупинці в с.Розвадові бачила як з протилежної сторони по пішохідному переходу йшли люди і спереді йшла її знайома ОСОБА_2 Маряна. За якусь мить на великій швидкості повз них пролетіла автомашина підсудного, яка збила потерпілу і відкинула її за 20 метрів. Тому всі люди кинулись рятувати ОСОБА_2 Маряну, яка була вся поламана і побита.

Факт скоєння підсудним ОСОБА_3 дорожньо-транспортної події і заподіяння потерпілій ОСОБА_2 тілесних ушкоджень стверджується показаннями свідка ОСОБА_8 і протоколом допиту свідка ОСОБА_9

Крім вищенаведених доказів винність підсудного ОСОБА_3 у скоєнні ним злочину передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України стверджується рядом письмових доказів по справі, зокрема протоколом огляду місця події від 21.11.2008 року з доданими схемою ДТП і фототаблицями, протоколом огляду і перевірки технічного стану транспорту автомобіля НОМЕР_2 від 21.11.2008 р., першими поясненнями очевидців події злочину ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 від 23.-24.11.2008 року, протоколами відтворення обстановки та обставин події з схемами і фото таблицями від 12.12.2008 року і 27.12.2008 року, висновком судово-медичної експертизи за №927/2008 від 11.12.2008 року видно, що потерпілій ОСОБА_2 заподіяні перелом основи черепа, забій головного мозку середнього ступеня, відкритий перелом обох кісток середньої третини правої гомілки, закритий перелом лобкової та сідничної кісток тазу, закритий перелом шийки правої плечової кістки, рана в середній третині правої гомілки, синяк на голові справа, які утворились від дії тупих предметів 21.11.2008 року, при авто наїзді справа і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент причинення, висновком судової авто технічної експертизи за № 1-1190 від 24.12.2008 року стверджується, що на момент огляду робоча гальмівна система, системи рульового управління і освітлення досліджуваного автомобіля НОМЕР_3 знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції, передбачені конструкцією; висновком судової транспортно-трасологічної експертизи за №1/1189 від 30.12.2008 року стверджується, що наїзд автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_2 відбувся на ділянці , що передує зафіксованій решітки бампера автомобіля, а встановити місце наїзду не представляється можливим по причині відсутності слідових ознак; висновком судово-автотехнічної експертизи за №1/1188 від 08.01.2009 р. стверджується, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Фольксваген Пасат» повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.1.5, 1.10, 2.3 б), 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 б), 18.1 чинних Правил дорожнього руху України, протоколом огляду речових доказів від 14.01.2009 року, а також іншими письмовими документами зібраними по кримінальній справі.

Судом не можуть бути прийняті до уваги покликання в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 та первинні твердження підсудного ОСОБА_3 про те, що 21.11.2008 року потерпіла ОСОБА_2 переходила дорогу в невстановленому місці, і перебігаючи дорогу сама налетіла на автомобіль ОСОБА_3, який зразу гальмував і різко приймав вправо з метою уникнення наїзду на потерпілу, - оскільки дані покликання і твердження є нелогічні, не послідовні і суперечливі зміненим поясненням самого підсудного ОСОБА_3 у кінці судового слідства, вони спростовуються поясненням самої потерпілої ОСОБА_2 і свідків-очевидців події ДТП ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, вони також спростовуються висновками проведених по справі судових авто технічних експертиз, транспортно-трасологічної експертизи.

Таким чином зібрані і досліджені в судовому засіданні докази дають суду підставу вважати, що підсудний ОСОБА_3 21 листопада 2008 року грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3.б), 12.1, 12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, зокрема 1.5 Правил, де вказано що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3.б) який зобовязує водія для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування засобом у дорозі; п.12.1 Правил, що зазначає під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.3 Правил який вказує, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди; п.12.4 Правил що вказує у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год; п.18.1 Правил де вказується, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, що дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Оскільки дані порушення Правил дорожнього руху України допущені підсудним ОСОБА_3 21 листопада 2008 року привели до заподіяння потерпілій ОСОБА_2 тяжкого тілесного ушкодження тому досудовим слідством кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст..286 ч.2 КК України є правильною.

При розгляді цивільного позову потерпілої ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 13 613 грн 48 коп суд враховує те, що цивільний позивач на ньому не настоює, офіційно звернувся до суду із заявою про свою відмову від заявленого в цій частині позову через добровільну його сплату, тому суд вважає за можливе позов ОСОБА_2 в частині матеріального відшкодування залишити без розгляду.

Розглядаючи позов потерпілої ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн суд виходить і вважає можливим задоволити його в розмірі 60 000 грн, так як внаслідок злочинних дій ОСОБА_3Б, потерпілій були спричинені великі фізичні і моральні страждання, нервові стреси, переживання при проведенні неодноразових операцій. ОСОБА_2 протягом 37 днів знаходилась в тяжкому стані між життям і смертю, не могла без сторонньої допомоги харчуватись та відправляти природні потреби, внаслідок заподіяних під час ДТП переломів потерпіла не може самостійно рухатись і ходити понад один рік, навчатись у Дрогобицькому педагогічному університеті, вести активне студентське життя, вона втратила друга і не може зустрічатись з своїми товаришами, мати нормальні життєві звязки, так як потерпіла продовжує хворіти і лікуватись, постійно нести витрати на цілий ряд лікарських препаратів.

При обранні покарання ОСОБА_3 судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, який потягнув тяжкі наслідки для потерпілої, з другого боку суд враховує і ряд обставин, які помякшують покарання підсудному, зокрема те, що ОСОБА_3 позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітнього сина і матір пенсіонерку, розкаюється у вчиненому, що сама потерпіла не настоює на суворому покаранні, тому суд вважає за можливе обрати покарання підсудному у виді позбавлення волі звільнивши його від відбування такого з випробуванням, застосувавши ст.. 75 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст..ст. 323,324 КПК України,суд

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним та засудити за ст. 286 ч.2 КК України на 5(пять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

У відповідності з ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов?язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_3 - підписку про невиїзд,- залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілої ОСОБА_2 60 000(шістдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВСУ у Львівській області 2140 грн (дві тисячі сто сорок) грн. 92 коп витрат на проведені експертизи.

Речовий доказ по справі - автомобіль «Фольксваген Пасат» реєстраційний номер НОМЕР_4 залишити у користуванні та власності ОСОБА_12, як його власника.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 15-ти днів з моменту його оголошення, через районний суд.

Суддя: