Справа № 694/591/15-к Провадження №1-кп/694/63/15
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
02.07.2015 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Приблизно о 02 годині 05 хвилин 03 січня 2015 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Р-64 Ківшувата-Шушківка-Лисянка-Моринці-Шевченкове-Тарасівка до а/д Н-16» в напрямку від с. Тарасівка до с. Боровикове Звенигородського району Черкаської області, в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому під час руху по ділянці автодороги, що була вкрита ожеледицею, будучи заздалегідь поінформованим про негативні дорожні умови встановленим попереджувальним дорожнім знаком 1.13 «Слизька дорога» з табличками до нього 7.12 «Ожеледиця» та 7.2.1 «Зона дії 5 км», не врахував дорожньої обстановки, що склалася, та не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, чим грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого у момент підйому не справився з керуванням, допустив занос автомобіля, який, перетнувши праве узбіччя, з`їхав у правий кювет та на відстані близько 398,5 м до повороту у напряму с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області перекинувся.
Внаслідок дорожньої-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи № 490 від 20.03.2015 року пасажир вказаного транспортного засобу ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді травми лівого ока з крововиливом повіки ока, крововиливом в білкову оболонку ока, крововиливом в сітківку ока, травми шийного відділу хребта з переломом відростку шостого шийного хребця справа та передньо-нижнього епіфізарного кута п`ятого шийного хребця без ушкодження спинного мозку, травми лівого колінного суглобу з підвивихом колінного суглобу, розривами менісків суглобу, розривами хрестоподібних зв`язок колінного суглобу, а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді травми носа з переломом кісток носа, травми голови з струсом головного мозку, саднами обличчя; згідно висновку судово-медичної експертизи № 491 від 20.03.2015 року пасажир вказаного транспортного засобу ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому лівої ключиці з зміщенням уламків, закритих переломів кісток тазу з двох сторін зі зміщенням уламків.
Порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 , а саме: п.п. 2.3 б) та 12.1 ПДР України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю. Дав показання про те, що 02 січня 2015 року він перебував у барі в с. Тарасівка Звенигородського району. Близько 01 години 03 січня 2015 року до нього підійшов знайомий та попросив відвезти людей в с. Боровикове, на що він погодився. В салон його автомобіля сіли троє хлопців та одна дівчина і вони поїхали. На дворі було темно, йшов дощ та дорога була слизькою. Він не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив перекидання автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав незначні ушкодження, а пасажири його автомобіля ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження у вигляді переломів. Всі вони були госпіталізовані до районної лікарні. Обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому та просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_7 дав показання про те, що ввечері 02 січня 2015 року він разом зі своїми друзями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поїхав у с. Тарасівка Звенигородського району, щоб відпочити в барі. Приблизно 01 год. 50 хв. 03 січня 2015 року вони зібрались їхати додому та домовились із ОСОБА_15 , що той їх відвезе. Вони сіли в салон автомобіля ОСОБА_15 та поїхали по дорозі від с. Тарасівка у напрямку до с. Боровикове. На той час на дворі було темно, йшов дощ. Дорожнє покриття було мокрим та починало примерзати. На узбіччях ще лежав сніг. Вони їхали по своїй смузі руху, будь-якого зустрічного чи попутного транспорту не було. На спуску ОСОБА_15 набрав велику швидкість та їхав посередині дороги. Потім машину гойднуло та стало заносити в різні сторони. ОСОБА_15 намагався уникнути заносу, однак автомобіль з`їхав з дороги та перевернувся. Під час ДТП він втратив свідомість та отямився тоді, коли сидів в салоні автомобіля свого батька. Оскільки він отримав травми кісток тазу та ключиці, то його відразу госпіталізували до Звенигородської ЦРЛ, а потім він перебував на лікуванні в Київській обласній клінічній лікарні. Претензій матеріального та нематеріального характеру до обвинуваченого він не має та просив не карати його суворо.
Потерпілий ОСОБА_6 дав показання про те, що події, які відбувалися в ніч з 02 на 03 січня 2015 року він не пам`ятає. Прийшов до тями 04 січня 2015 року, коли перебував в Звенигородській ЦРЛ та від батьків дізнався, що отримав травми під час ДТП, яке сталося близько 02 години 03 січня 2015 року на автодорозі між с. Тарасівка та с. Боровикове в Звенигородському районі Черкаської області. Йому розповіли, що він разом зі своїми друзями їхав додому із с. Тарасівка в с. Боровикове на легковому автомобілі. Під час руху їх занесло, вони злетіли з дороги та перевернулися. Під час ДТП він отримав травми лівого ока, шийного відділу хребта, лівого колінного суглобу, а також травму носа та струс головного мозку. Перебував на стаціонарному лікуванні в Звенигородській ЦРЛ, а потім в Черкаській обласній лікарні. Претензій матеріального та нематеріального характеру до обвинуваченого він не має та просив не карати його суворо.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши зібрані у справі докази в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки на думку суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільні позови у справі за клопотанням потерпілих залишено без розгляду.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, а тому відеореєстратор та автомобіль «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , передані на зберігання під розписку батькові обвинуваченого ОСОБА_16 , необхідно залишити йому, як законному володільцю (а.с. 28, 34).
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно стягнути витрати на правову допомогу по 1500 грн. кожному, а також процесуальні витрати на залучення експертів на користь держави в сумі 1 291 грн. 04 коп. (а.с. 70, 89).
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1 291 (одна тисяча двісті дев`яносто одну) грн. 04 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.
Цивільні позови у справі за клопотанням потерпілих залишено без розгляду.
Речові докази - відео реєстратор та автомобіль «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , передані під розписку ОСОБА_16 , залишити йому, як законному володільцю.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1