Справа №490/629/14-к 17.04.2014 17.04.2014 17.04.2014 Провадження № 11-кп/784/285/14 Категорія ст. 286 ч. 1 КПК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
Про залишення апеляційної скарги без руху
17 квітня 2014 року м. Миколаїв
Суддя апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2014 року, яким обвинуваченого ОСОБА_4 засуджено, -
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2014 року обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утримані неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на АДРЕСА_2 ; -
- засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішено питання щодо майнових стягнень та щодо процесуальних витрат.
На зазначений вирок суду потерпілий ОСОБА_3 у встановленому законом порядку подав апеляційну скаргу, яка підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі, окрім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_3 просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання та призначити йому більш суворе покарання з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки.
При цьому апелянт посилається на ст. 407 КПК України, що містить загальні положення щодо повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Однак, потерпілий порушує питання про необхідность застосування до обвинуваченого більш суворого покарання, а це можливо лише шляхом постановлення вироку, оскільки це погіршує становище обвинуваченого, і лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подав (у даному випадку) потерпілий, відповідно до вимог ст. ст. 420, 421 КПК України.

Так, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання і лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Як вбачається з поданої апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_3 ставить питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_4 і про призначення йому більш суворого покарання.
Але при цьому апелянт не ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції у цій частині та ухвалення апеляційним судом нового вироку.
Зазначене унеможливлює апеляційний розгляд, оскільки, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 420, ч. 1 ст. 421 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок першої інстанції у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання лише шляхом ухвалення свого вироку і лише у разі, якщо з цих підстав подана апеляційна скарга.

Крім того, потерпілий ОСОБА_3 , не погоджуючись з висновком суду щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , взагалі не обґрунтував свої вимоги в цій частині.

Потерпілий мотивує свої вимоги іншими підставами, ніж ті, що мають відношення до вищевказаного порушеного ним питання про необхідність призначення більш суворого покарання.

Крім того, ставлячи питання про призначення більш суворого покарання, потерпілий ОСОБА_3 не конкретизує свої вимоги, оскільки не зазначає вид та розмір покарання, як він вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 .

Таким чином, потерпілий ОСОБА_3 не виклав чітко свої вимоги і допустив при їх формулюванні та обґрунтуванні певні протиріччя, зазначені вище, що унеможливлює можливість призначення апеляційного розгляду.

За таких обставин апеляційна скарга потерпілого є такою, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 399 КПК України суддя - доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

З огляду на наведені недоліки апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_3 вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, вона підлягає залишенню без руху з наданням потерпілому строку для усунення зазначених недоліків десять днів з дня отримання ним ухвали; та роз`ясненням, що у разі, якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не будуть усунуті, апеляційна скарга буде повернута потерпілому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Керуючись ч. 1 ст. 399 КПК України, суддя
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2014 року, яким обвинуваченого ОСОБА_4 засуджено, залишити без руху.

Надати потерпілому ОСОБА_3 строк десять днів для усунення зазначених недоліків з дня отримання ним даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі, якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений строк не будуть усунуті, апеляційна скарга буде повернута потерпілому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2