Провадження № 1-кп/127/949/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2015 р. за № 0002613 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01.11.2007 р. Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 р.;

15.04.2009 р. Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

20.06.2012 р. Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 02.09.2014 р. у зв`язку з відбуттям призначеного покарання;

15.06.2015 р. Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2015 р. біля 10.00 год. ОСОБА_4 під час телефонної розмови з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, домовився про таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до узгодженого плану злочинних дій невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 22.04.2015 р. біля 12.00 год. зателефонувала до ОСОБА_5 , яка здавала житло за адресою: АДРЕСА_2 в оренду подобово, з метою заволодіння ключами від вхідних дверей вказаної квартири та подальшого проникнення до неї, представилась бажаючою зняти квартиру на одну добу. Після цього невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повідомила ОСОБА_5 про необхідність передати ключі від вхідних дверей квартири її знайомій - ОСОБА_6 . Після цього невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 22.04.2015 р. під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , не повідомляючи останню про свої злочинні наміри, звернулась до неї з проханням в обідній час отримати ключі від вхідних дверей вищевказаної квартири у ОСОБА_5 . Отримавши в обумовлений час ключі від вхідних дверей квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 біля 18-19 год. передала вказані ключі ОСОБА_4 .

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, злочинного умислу, діючи з корисливих спонукань, повторно, 23.04.2015 р. біля 00.30 год. увійшов до будинку АДРЕСА_3 та, маючи у своєму розпорядженні ключі від вхідних дверей, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив вхідні двері квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку та потрапив всередину. Усвідомлюючи незаконність свого перебування у вказаному житлі, ОСОБА_4 таємно викрав з вищевказаної квартири телевізор марки «LG» з пультом дистанційного керування, електрочайник марки «Zepter», електропраску марки «Philips» модем марки «Motorola», електрофен марки «Aurora», TV-тюнер марки «Tiger» з пультом дистанційного керування, кавоварку марки «Zepter», покривало та три рушники.

Згідно з висновком експерта № 430 від 13.06.2015 р. залишкова вартість телевізора марки «LG» з пультом дистанційного керування становить 3800 грн., електрочайника марки «Zepter» - 1215 грн., електропраски марки «Philips» - 1087,50 грн., модему марки «Motorola» - 100 грн., електрофену марки «Aurora» - 121,10 грн., TV-тюнера марки «Tiger» з пультом дистанційного керування - 400 грн., кавоварки марки «Zepter» 387,45 грн., покривала - 175 грн., трьох рушників - 726,75 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місяця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 матеріальної шкоди згідно з висновком експерта на загальну суму 8013,30 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав та суду пояснив, що вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Так, до нього зателефонував товариш на ім`я ОСОБА_7 і попросив у дівчини забрати ключі від квартири, а потім з квартири - деякі речі. По телефону він домовився з дівчиною про зустріч і потім пішов до квартири. Він подзвонив до товариша і попросив, щоб той приїхав автомобілем, в які він склав викрадені речі. Про те, що ОСОБА_7 пропонує вчинити крадіжку він зрозумів під час телефонної розмови.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, суд відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України обмежується дослідженням питань, які винесені на розгляд суду сторонами кримінального провадження, тобто показань обвинуваченого та відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що в судовому засіданні було доведено факт вчинення останній крадіжки майна потерпілої. Так, обвинувачений з цього приводу надав чіткі та послідовні показання, вказуючи на час, спосіб та обставин вчинення інкримінованого йому злочину.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими під проникненням у житло слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом, який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла.

Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що про те, що його знайомий на ім`я ОСОБА_7 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, пропонує вчинити саме крадіжку з квартири, яку потерпіла здавала в оренду, він (обвинувачений) зрозумів ще під час телефонної розмови зі знайомим, в ході якої той просив забрати у дівчини ключі від квартири та забрати з квартири певні речі.

Таким чином, суд вважає, що умисел на незаконне заволодіння обвинуваченим спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник до моменту проникнення до житла.

З огляду на викладене суд вважає, що дії ОСОБА_4 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (Крадіжка) кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також з проникненням до житла.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому розкаявся, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, проте вчинив тяжкий злочин в період не знятої і не погашеної судимості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, зважаючи на неодноразове притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі.

Потерпілою під час здійснення досудового розслідування заявлено цивільний позов, згідно з яким вона просила стягнути з обвинуваченого на її користь 11540,00 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона - в даному випадку потерпіла - зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

В ході здійснення досудового розслідування було проведено судово-товарознавче дослідження, за результатами якого встановлено загальну вартість викраденого у потерпілої майна - 8013,30 грн. Інших відомостей, які б підтверджували факт заподіяння потерпілій матеріальної шкоди відповідно до заявлених нею позовних вимог суду надано не було. Таким чином, суд вважає за доцільне цивільний позов потерпілої задовольнити частково - в межах документально підтвердженої шкоди.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.

Аналізуючи доводи потерпілої, викладені у позовній заяві, суд враховує, що останньою відповідно до ст. 60 ЦПК України, за правилами якої здійснюється розгляд цивільного позову, не мотивовано, з чого вона виходила оцінюючи завдану їй моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн. Разом з тим, суд враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілої, ступінь винуватості обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вимоги розумності та справедливості, а тому вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування завданої їй моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

В ході досудового розслідування кримінального провадження було проведено ряд криміналістичних досліджень, витрати за проведення яких відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.06.2015 р. більш суворим призначеним покаранням визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити у вигляді застави.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь:

- держави 1120 (одну тисячу сто двадцять) грн. 56 коп. проведення криміналістичного дослідження;

- ОСОБА_5 8013 (вісім тисяч тринадцять) грн.30 коп. матеріальної шкоди 2000 (дві тисячі) грн. моральної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: