1-кп/357/892/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.10.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Біла Церква кримінальне провадженні, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 60000092 від 06 квітня 2015 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хорол Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, призваного під час мобілізації 9 серпня 2014 р. Хорольським РВК Полтавської обл., проходить військову службу на посаді водія-слюсаря ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), солдата, неодруженого, раніше не судимого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.2 КК України надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 14 вересня 2015 р.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи призваним 9 серпня 2014 р. Хорольським РВК Полтавської обл.. на військову службу під час мобілізації, яку згідно з наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 від 25 серпня 2014 р. №133 проходив у військовому званні «солдат» на посаді старшого сапера інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону, та був зарахований до списків особового складу частини, а наказом від 18 грудня 2014 р. № 251 виведений в розпорядження командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

Під час проходження військової служби під час мобілізації солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, був повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4,11,16,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України призваним на військову службу під час мобілізації і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, близько 8 години 00 хвилин 12 січня 2015 року, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , вибув до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де безпідставно, у період з 12 січня по 9 лютого 2015 р. проводив час на власний розсуд та ухилявся від обов`язків військової служби.

9 лютого 2015 р. близько 8 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад десять діб, але не більше одного місяця.

У підготовчому судовому засіданні учасниками кримінального провадження суду надано угоду про визнання винуватості від 08 жовтня 2015 р., укладену між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні - з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 - з іншого.

На підставі ст.ст.468,469,472 КПК України ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.2 КК України, пояснивши причини скоєння злочину та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання: за ст. 407 ч.2 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700(тисяча сімсот) грн.

При цьому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме: обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинення якого він обвинувачується, допиту свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, а також роз`яснено наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, просив затвердити угоду.

Суд переконався, що ОСОБА_4 винуватість визнав добровільно, без будь-якого примусу.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки угоди, характер обвинувачення та конкретну міру покарання, передбачену ст.407 ч. 2 КК України, погоджену сторонами у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700(тисяча сімсот) грн.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.407 ч.2 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

Речові докази і процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 336,374-376, 475, КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Угоду про визнання винуватості від 08 жовтня 2015 р., укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 60000092 від 06 квітня 2015 р. - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100(ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700(тисяча сімсот) грн.

Вирок може бути оскаржений сторонами провадження до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,