Справа № 692/1034/15-к
Провадження № 1-кп/692/85/15
13.11.2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.11.2015 року с.м.т. Драбів
Драбівський районний суду Черкаської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , страшого інспектора Драбівського відділу поліції ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей Драбівської районної державної адміністрації ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Золотоношка, Драбівського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта неповна загальна середня, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.. 89 КК України -,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.м.т. Драбова, Драбівського району, Черкаської області, освіта середня, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
17 червня 2015 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою близько 20 години по АДРЕСА_3 шляхом вільного доступу, умисно, із корисливих мотивів, таємно викрали із даху приміщення телятника 15 листів шестихвильового шиферу вартістю 60 грн. за один лист на загальну суму 900 грн., чим завдали ТОВ «Біатрикс Енерджи» матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, та пояснив, що дійсно 17 червня 2015 року він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 домовилися викрасти шифер із приміщення телятника, яке демонтувалося. Вони втрьох зняли 15 листів шиферу та на повозці, якою керував ОСОБА_11 перевезли до ОСОБА_12 , якому продали за 150 грн. Отримані від продажу шиферу гроші виратили на власні потреби. Вину визнає, кається.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та дав аналогічні покази. Вину визнає повністю, кається, зобов`язується найближчим часом відшкодувати спричинені збитки.
Показання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 своїми умисними діями вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Обираючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.185 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується добре, не судимий в силу ст.. 89 КК України..
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.
Обтяжуючих обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.
Враховуючи вказані обставини, суспільну небезпеку таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_8 до покарання у виді позбавлення волі.
Однак, враховуючи конкретні обставини справи, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, кається у вчиненому, суд вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_9 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.185 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, раніше не судимого.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.
Обтяжуючих обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.
Враховуючи вказані обставини, суспільну небезпеку таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_9 до покарання у виді позбавлення волі.
Однак, враховуючи конкретні обставини справи, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, кається у вчиненому, суд вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та запобігання вчинення ними нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 визнати винними у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання:
- ОСОБА_8 у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- ОСОБА_9 у виді 2 (двох) років позбавлення вол
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і виконають покладені на них судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановити 2 (два) роки.
Згідно пунктів 2, 3 та 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжні заходи кримінального провадження, стосовно не обиралися.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Черкаської області через Драбівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Головуючий: