Єдиний унікальний номер 725/5870/15-к
Номер провадження 1-кп/725/252/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2015 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000096 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, із середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 в травні 2015 року самовільно залишив територію військової частини при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем мобілізованим на особливий період і проходячи військову службу на посаді номера обслуги 2-ї гаубично-артилерійської батареї гаубично-артилерійського дивізіону пп В0377 у військовому званні «солдат», через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, 28 травня 2015 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно вибув за її межі.

30 вересня 2015 року солдат ОСОБА_4 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив про скоєний злочин, а також висловив бажання продовжити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 був відсутній на військовій службі з 28 травня 2015 року по 30 вересня 2015 року, чим скоїв самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення,передбачене ч.4 ст.407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю. Щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що злочин вчинив, у зв`язку із недисциплінованістю. Однак на даний час зробив для себе належні висновки та бажає продовжити військову службу. Просив його суворо не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння, його вина повністю доведена дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, а саме:

?актом службового розслідування, з якого вбачається, що солдата ОСОБА_4 , який був відсутній у військовій частині, починаючи з 29 травня 2015 року, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності;

?а.с.24-25;
?рапортом солдата ОСОБА_4 від 15.10.2015 року, у якому він доповідає про те, що самовільно залишив територію військової частини і готовий приступити до виконання службових обов`язків;

?а.с.108.
Таким чином, проаналізувавши всі наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, повністю доведена.

Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.4 ст.407 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану тривалістю понад один місяць.

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що він відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що він бажає продовжувати військову службу та приймати участь в антитерористичній операції, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд на підставі ст.66 КК України, визнає те, що свою вину у вчиненні інкримінованого діяння він визнав повністю та добровільно з`явився до військової частини із зізнанням.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати відносно нього при призначенні покарання ст.ст.75,76 КК України та звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_6