АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2083/15 Справа № 202/6512/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю обвинуваченого, стосовно якого винесено обвинувальний вирок- ОСОБА_6
захисника- адвоката ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця м.Дніпропетровська, раніше не судимого,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /а.п.121-124/ захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить оскаржуваний вирок суду змінити та призначити останньому більш м`яке покарання, яке передбачено санкцією ч.1 ст.115 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог сторона захисту вказує, що обвинувачений у судовому засіданні пояснював, що конфлікт було спровоковано потерпілим ОСОБА_12 , який мав фізичне переваження над обвинуваченим, знав потерпілого, як збувальника наркотиків, що надавало підстав ОСОБА_13 дійсно хвилюватись за своє життя. Крім того, потерпілий погрожував ОСОБА_6 щодо членів його родини. Обвинувачений не заперечував проти того, аби суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким неоспорюються, оскільки він вину у скоєному правопорушенні визнав у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину та визнав позовну заяву про відшкодування потерпілій ОСОБА_8 моральної та матеріальної шкоди, яку з 12 жовтня 2015 року почала відшкодовувати матір обвинуваченого. Усе все вище перелічене, дає стороні захисту стверджувати, що суд при ухваленні рішення по справі виніс суворе покарання, не врахувавши при цьому низку пом`якшуючих обставин, а саме те, що ОСОБА_6 : раніше не судимий, одружений, має позитивні характеристики як від сусідів так і з місця роботи.
В апеляції /а.п.119-120/ прокурор прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська, який приймав участь у суді першої інстанції- ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеність вини особи засудженого, міри та розміру призначеного судом першої інстанції покарання, кваліфікації його дії, просить на підставі ст.408 КПК України вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 змінити, а саме: вказати у вступній частині вироку інформацію про відсутність у засудженого на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків похилого віку; виключити з вироку відомості про національність засудженого, а також- у резолютивній частині додати інформацію про строк і порядок набрання вироком законної сили та порядок отримання копій вироку.
При розгляді справи судом апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник- адвокат ОСОБА_7 підтримали свої апеляційні вимоги, посилаючись на доводи, викладені в апеляційних скаргах, прохали вирок суду змінити, призначити мінімальне покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що як вину, так і спричинену матеріальну та моральну шкоду визнає повністю, щиро розкаюється у скоєному, сприяв розкриттю злочину. Стосовно доводів своєї апеляції про те, що не мав іншого виходу, уточнив, що хвилювався за своє життя, оскільки після нанесення потерпілому удару гайковим ключем по голові у останнього в руках були ножиці, він міг кинутися на обвинуваченого, раніше погрожував сім`ї обвинуваченого, однак з фактичними обставинами та кваліфікацією своїх дій повністю згоден, просить вибачення у потерпілої, якій частково почав відшкодовувати шкоду, з чим погодилася і захисник обвинуваченого. Щодо скарги прокурора, то вирішення цього питання залишили на розгляд суду.
Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції не підтримав апеляційну скаргу прокурора прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська, який приймав участь у суді першої інстанції- ОСОБА_11 , апеляції обвинуваченого та його захисника прохав залишити без задоволення, обґрунтовуючи свою заву тим, що оскільки фактичні обставини, кваліфікація дій обвинуваченого та розмір матеріальної і моральної шкоди стороною захисту не оскаржуються, так як знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні суду першої інстанції при дослідженні доказів, то що стосується покарання, то суд ухвалив вирок з дотриманням вимог ст.50 КК України та ст.65 КК України,оскільки врахував особливу тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наслідки у виді смерті потерпілого і обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі ближче до мінімального розміру, зазначеному у санкції статті кримінального закону.
Потерпіла ОСОБА_8 та її представник- адвокат ОСОБА_9 залишили питання задоволення апеляції прокурора на розгляд колегії, а апеляцію обвинуваченого та його захисника прохали залишити без задоволення, пославшись на те, що суд першої інстанції призначив покарання з урахуванням всіх обставин по справі, з дотриманням вимог ст.50 КК України та ст.65 КК України.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції винесено обвинувальний вирок за те, що він, 11 червня 2015 року, близько 07 години, прибув до свого знайомого ОСОБА_12 за місцем його мешкання, у квартиру АДРЕСА_1 , де між ними виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків, в процесі якого у обвинуваченого ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 .
Так, ОСОБА_6 , перебуваючи у зальній кімнаті вищевказаного помешкання, тримаючи у руках гайковий (балонний) ключ, який приніс з собою, умисно наніс ним не менше одного удару в область голови ОСОБА_12 , від якого ОСОБА_12 втратив свідомість та впав на підлогу. Коли потерпілий став приходити до свідомості та вчиняти активні рухи, то обвинувачений ОСОБА_6 продовжуючи утримувати в руках гайковий (балонний) ключ, умисно наніс ним не менше одного удару в область голови ОСОБА_12 , від якого останній втратив свідомість та впав на підлогу обличчям до низу. Надалі потерпілий ОСОБА_12 став приходити до свідомості та почав кричати, кличучи на допомогу, на що ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , умисно став стискати руками органи шиї та рот ОСОБА_12 , поки останній перестав подавати ознаки життя. Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 взяв ножиці, які лежали на підлозі біля тіла ОСОБА_12 та умисно наніс ними один удар в область лівого боку потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_12 у вигляді: забитої рани на голові у тім`яній ділянці ліворуч з підлеглими крововиливами у м`які покрови голови, втисненим переломом лівої тім`яної кістки, переломом основи черепу, з крововиливами під м`яку мозкову оболонку, кортикальним дрібно вогнищевим крововиливом деструктивного характеру в речовині головного мозку, численними мікрогеморагіїями в корі та речовині мозку, перелом правового рогу під`язикової кістки, забитої проникаючої рани на бічній поверхні тулуба зліва, саден та слідів тиснення на шкірі під підборіддям та на шиї, які, стосовно до живих осіб, мають ознаки тяжких.
Смерть ОСОБА_12 настала не менш як за 24-36 годин до огляду судово-медичним експертом, від відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася відкритими переломами кісток склепіння та основи черепу та яка ускладнилася крововиливами під оболонку та у речовину головного мозку. Тілесні ушкодження встановлені у ОСОБА_12 знаходяться у причинному зв`язку з настанням його смерті.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, потерпілу та її представника, перевіривши доводи апеляцій та матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України- вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 , за обставин, встановлених судом є правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам по справі, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів, які досліджені, належно оцінені судом та детально викладені у вироку.
Визнаючи ОСОБА_6 винним у вчиненні вбивства потерпілого ОСОБА_12 , тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, суд навів у вироку переконливі судження на обґрунтування цього висновку.
Зокрема суд поклав у основу показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і підтвердив як факт свого перебування 11 червня 2015 року, близько 07 години, у квартирі свого знайомого ОСОБА_12 АДРЕСА_1 , так і наявність конфлікту між ним та потерпілим на ґрунті неприязних відносин, в процесі якого він вдарив потерпілого в голову гайковим ключем, принесеним із собою, а побачивши у руках потерпілого ножиці, вирішивши що останній може заподіяти йому шкоду, наніс в область голови потерпілому ще декілька ударів ключем. Після падіння потерпілого обвинувачений ножицями наніс удар у бік тулуба і зрозумівши, що потерпілий ще подає ознаки життя став душити останнього. Після скоєного одяг, ноутбук та телефон потерпілого обвинувачений забрав з собою та втопив у річці Курячій.
Свідчення обвинуваченого ОСОБА_6 узгоджуються як з даними протоколу огляду за його участю та участю його захисника, від 13 червня 2015 року /а.п.57-60/, відповідно даних якого у річці Курячій біля вул.Трансформаторної у м.Дніпропетровську, були виявлені та оглянуті ноутбук «HP» № С 6820 CST 726 OF, мобільний телефон «Nokia-202», imei 1: НОМЕР_1 та imei 2: НОМЕР_2 , футболка блакитного кольору з написом «adidas», рукавичка будівельна з вставками чорного кольору, які належали потерпілому, так і з протоколом огляду від 14 червня 2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого були оглянуті та вилучені речі обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких останній, відповідно до його пояснень у протоколі слідчої дії, був у момент скоєння вбивства потерпілого ОСОБА_12 .
Аналіз цих свідчень свідчить, що ОСОБА_6 по-своєму, із суб`єктивних міркувань свого захисту відтворював події і вчинені ним та потерпілим дії при позбавленні останнього життя, однак при цьому наводив такі деталі основних обставин кримінального правопорушення, які б він не міг знати, якби не був безпосереднім їх виконавцем.
Показання обвинуваченого повністю узгоджуються з даними допиту потерпілої ОСОБА_8 - матері ОСОБА_12 , протоколів огляду місця події і трупа потерпілого ОСОБА_12 , висновками експертиз по справі.
Дослідженим у судовому засіданні протоколом огляду місця події від 12 червня 2015 року з фототаблицею до нього /а.п.41-48/ підтверджено, що місцем події є квартира АДРЕСА_1 , де мешкав потерпілий ОСОБА_12 і в якій, відповідно до вказаного процесуального документу були виявлені ножиці та їх фрагмент, нашарування речовини бурого кольору, які вилучені з ванної кімнати та з миски шляхом змиву на відріз марлі, з фрагменту шпалер, а також труп потерпілого ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями в ділянці голови та тулубу, факт яких підтверджено й даними до протоколу огляду трупа від 12 червня 2015 року з фототаблицею до нього /а.п.49-51/.
Наведене вище повністю узгоджується і з висновками експерта-імунолога за № 974 від 06 липня 2015 року /а.п.73-75/, № 975 від 07 липня 2015 року /а.п.65-67/ та № 976 від 07 липня 2015 року /а.п.69-71/, відповідно даних яких, на відрізу марлі зі змивом з ванної кімнати, фрагменті шпалер та змиву з миски квартири АДРЕСА_1 , встановлена кров людини, походження якої у домішках не виключається від обвинуваченого ОСОБА_6 .
Висновком судово-медичного експерта № 1304/276-Е від 05 липня 2015 року /а.п.76-79/, на які як на доказ вини обвинуваченого обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму вироку, підтверджено, що виявлені у потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження у виді забитої рани на голові у тім`яній ділянці ліворуч з підлеглими крововиливами у м`які покриви голови, втисненим переломом лівої тім`яної кістки, переломом основи черепу, з крововиливами під м`яку мозкову оболонку, кортикальним дрібно вогнищевим крововиливом деструктивного характеру в речовині головного мозку, численними мікрогеморагіїями в корі та речовині мозку, перелом правого рогу під`язикової кістки, забита проникаюча рана на бічній поверхні тулубу зліва, садна та сліди стиснення на шкірі під підборіддям та на шиї, і причина смерті потерпілого ОСОБА_12 - відкрита черепно-мозкова травма, яка настала за 24-36 годин до огляду трупа, від удару по голові, супроводжувалася відкритими переломами кісток склепіння та основи черепу та ускладнилася крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, відповідають обставинам і способу вбивства, зазначеним ОСОБА_6 і свідчать про достовірність його показань у цій частині.
Не можуть бути прийняті до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначені останнім в апеляційній скарзі, про відсутність на момент вчинення ним вбивства іншого вибору, так як сам обвинувачений міг начебто загинути від дій потерпілого, який був раніше судимою особою та застосовував раніше погрози щодо родини обвинуваченого, оскільки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції сам обвинувачений зазначив, що лише хвилювався за своє життя, оскільки після нанесення потерпілому удару гайковим ключем по голові у останнього в руках були ножиці, він міг кинутися на обвинуваченого, раніше погрожував сім`ї обвинуваченого, однак яких би то не було даних про наявність існування реального посягання з боку потерпілого ОСОБА_12 та створення реальної загрози заподіяння шкоди обвинуваченому ОСОБА_6 в майбутньому стороною захисту, в тому числі обвинуваченим не було надано ні при розгляді справи в суді першої інстанції, ні при апеляційному розгляді, що з урахуванням повного визнання обвинуваченим та його захисником фактичних обставин і кваліфікації дій ОСОБА_6 , дослідженого в суді першої інстанції висновку судово-медичного експерта № 2845-е від 22 червня 2015 року /а.п.85-86/, відповідно якого будь-яких тілесних ушкоджень на голові, обличчі, тулубі та кінцівках обвинуваченого при огляді не виявлено, інших доказів вини обвинуваченого у їх сукупності, детально викладених у вироку і дає підстави колегії суддів вважати вказані твердження обвинуваченого необґрунтованими, погодившись з доводами суду першої інстанції, який, оцінивши в сукупності зібрані та досліджені докази, врахувавши направленість умислу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме умислу на позбавлення життя потерпілого, знаряддя злочину- металевого гайкового ключа, неодноразове нанесення вказаним знаряддям злочину ударів у життєво важливий орган- голову потерпілого, з достатньою силою, подальші дії обвинуваченого у виді нанесення ножицями удару у ліву половину тулубу потерпілого з завданням забитої проникаючої рани, здавлення шиї потерпілого, що призвело до перелому правого рогу під`язикової кістки, прийшов до правильного висновку про скоєння ОСОБА_6 саме умисного вбивства потерпілого ОСОБА_12 , 11 червня 2015 року, близько 07 години, у квартирі АДРЕСА_1 , скоєного на ґрунті виниклих неприязних стосунків з потерпілим і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України, як- вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Що стосується міри покарання, призначеної обвинуваченому ОСОБА_6 то колегія суддів виходить з наступного.
Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, врахована як тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких та особа винного, який є особою, що за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання- повне визнання вини та щире каяття, що з урахуванням такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, яке суд першої інстанції хоч і не зазначив у вироку, однак фактично його врахував, думки потерпілої, яка наполягала саме на тривалому позбавлення волі обвинуваченого, обґрунтовано прийшов до висновку, що менш суворий вид та розмір покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів і призначив покарання ОСОБА_6 у зазначеному у вироку розмірі, яке повністю відповідає як вимогам ст.50 КК України, так і ст.65 КК України, з чим повністю погоджується колегія суддів і не вбачає підстав для зміни вироку в цій частині та призначення обвинуваченому менш тяжкого покарання, в тому числі з застосуванням вимог ст.69 КК України, оскільки ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції при проведенні часткового судового слідства не встановлені обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вважаючи доводи сторони захисту- необґрунтованими.
Що стосується вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 , то колегія суддів виходить з наступного.
Так, згідно з вимогами ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог абзацу 7 п.2) ч.3 та абзацу 6 п.2) ч.4 ст.374 КПК України у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються як підстави для задоволення цивільного позову та рішення про цивільній позов.
Крім того, відповідно з положеннями ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка його заподіяла.
Згідно ж з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка його заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд першої інстанції, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, встановивши причинний зв`язок між скоєним злочином та шкодою, яка настала, врахувавши ступінь участі обвинуваченого у її заподіянні, його матеріальний стан, відношення останнього до наслідків злочину, давши відповідну оцінку вказаним обставинам, навівши розрахунки сум, які підлягають стягненню вирішив цивільний позов потерпілої відповідно до вимог кримінального процесуального закону та ст.1166 ЦК України, ст.1167 ЦК України, з чим погодилася і сторона захисту, оскільки в своїх апеляційних вимогах не оскаржувала вирок суду в цій частині, підтвердивши це в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, то виходячи з того, що зазначені у апеляції незначні порушення вимог кримінального процесуального закону хоча й мали місце, однак не позбавляють доказової сили наведених у вироку доказів та не ставлять під сумнів висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , тобто не є істотними і як наслідок такими, що тягнуть за собою зміну вироку, тому в задоволенні апеляції прокурора останньому слід відмовити.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404 КПК України, п.1) ч.1 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника- адвоката ОСОБА_7 , прокурора прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська, який приймав участь у суді першої інстанції ОСОБА_11 на вказаний вирок- залишити без задоволення.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, засудженим ОСОБА_6 , який утримується під вартою- в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4