Справа № 11а - 931/2010 р. Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.4 ст.296 КК Украї Доповідач: Данко В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Макойди З.М.,

суддів Данка В.В., Михайлишин Г.Я.,

з участю прокурора Горин У.І.,

потерпілої ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

засудженого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.4 ст.296 КК України за апеляціями адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в інтересах засудженого на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2009 року і за апеляцією прокурора Городоцького району Львівської області на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 04 листопада 2010 року про відмову у відновленні строку на апеляційне оскарження,

встановила:

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2009 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець с. Тучапи, вул. Вишнева,226 Городоцького району Львівської області, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючий, не одружений, не судимий відповідно до ст.89 КК України

засуджений за ч.4 ст.296 КК України на три роки позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Строк відбуття покарання рахується з 30 жовтня 2009 року - з часу фактичного затримання.

Відповідно до ст.81 КПК України вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_4 27 березня 2009 року, о 21 год. 30 хв., в стані алкогольного сп'яніння, на подвір'ї будинку, де проживає ОСОБА_2, що на вул.Вишнева,279 у с. Тучапи Городоцького району Львівської області, з мотивів явної неповаги до оточення, сварився, грубо і нецензурно ображав її, погрожував їй розправою. Далі, взяв зі стайні господарські вили, якими на подвір'ї намагався її /ОСОБА_2О./ проштрикнути та поранив руку, умисно заподіявши легке тілесне ушкодження, ігноруючи прохання її, свідка ОСОБА_6 і втручання сусідів, безчинства не припиняв, вилами та сокирою потрощив па подвір'ї дві собачі будки, пошкодив двері в будинок, вирвав грати, потрощив коробку і вибив з рамою вікно в будинку, через нішу вікна кидав в неї каміння та інше, побив посуд на кухні, пошкодив і знищив її майна на 3300 гри., чим умисно, з особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, грубо порушив громадський порядок.

В своїй апеляції адвокат ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 просить вирок районного суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч.4 ст.296 КК України на ч.1 ст.296 КК України, та обрати йому покарання не пов'язане з позбавленням волі. В апеляції адвокат покликається на те, що судове та досудове слідство проведено однобічно, суд не надав віри показам засудженого, який стверджував, що не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень із застосуванням вил, адже вила ним не були спеціально пристосовані чи заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень потерпілій. Судом не взято до уваги показів свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 спав на подвір"ї під вікном. З дій потерпілої вбачається, що саме вона спровокувала конфлікт, коли його розбудила, а він неправильно зрозумів її дії і став чинити опір. Крім цього твердження ОСОБА_2 про те, що їй були заподіяні тілесні ушкодження вилами /дві крапкові рани на другому пальці лівої кисті та на лівій долоні/ суперечать матеріалам справи. Так, сама потерпіла категорично не стверджує, що ОСОБА_4 проколов їй палець і долоню вилами, а говорить, що останній намагався нанести їй удар вилами, але вона схопила вила і відвела удар. У діях засудженого не вбачається ознак злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, де кваліфікуючою ознакою є дії вчинені із застосуванням іншого предмету /у даному випадку вил/ для нанесення саме тілесних ушкоджень потерпілій.

В апеляції захисника в інтересах засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 просить вирок Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2009 р. скасувати, а кримінальну справу відносно ОСОБА_4 закрити за відсутності в його діях складу злочину. Свої вимоги мотивує тим, що засуджений не вчиняв ніякого злочину, а його дії зумовлені протиправною поведінкою його фактичної дружини ОСОБА_6, та фактичної тещі кушнір Г.О., які не впускали його після роботи до хати. Події мали місце 27 березня 2009 р., і щоб не замерзнути ОСОБА_4 вимушений був насильно пройти до будинку. Дії засудженого в тих умовах є вимушеними, не направленими на порушення громадського порядку і носять чисто захисний характер.

Прокурор Городоцького району Львівської області також оскаржив вирок, але при цьому пропустив строк на подачу апеляції, подавши її 23 жовтня 2010 року. Постановою суду від 04 листопада 2010 року йому відмовлено у відновленні цього строку. У своїй апеляції прокурор просить зазначену постанову скасувати і прийняти його апеляцію до розгляду. Свої вимоги мотивує тим, що він через обєктивні і субєктивні обставини був позбавлений можливості подати апеляцію в установлений законом строк.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_4 на підтримку апеляцій захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який у судовому засіданні змінив свої апеляційні вимоги і просить перекваліфікувати дії засудженого з ч.4 ст.296 на ч.1 ст.296 КК України і обрати покарання не повязане з позбавленням волі та про відхилення апеляції прокурора, пояснення захисника ОСОБА_3 про уточнення апеляційних вимог про перекваліфікацію дій ОСОБА_4 з ч.4 ст.296 на ч.1 ст.296 КК України і обрання останньому покарання не повязаного з позбавленням волі та про відхилення апеляції прокурора, думку прокурора Горин У.І. про підтримку апеляції прокурора Городоцького району Львівської області на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 04 листопада 2010 року про відмову у відновленні строку на апеляційне оскарження та про підтримку апеляцій захисників про перекваліфікацію дій засудженого, обговоривши наведені в апеляції доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції захисників підлягають задоволенню, а апеляція прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції при кваліфікації дій засудженого за ч.4 ст.296 КК України допустив неправильне застосування кримінального закону, що відповідно до п.4 ч.1 ст.367, п.2 ч.1 ст.373 КПК України тягне за собою зміну вироку.

Так, вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим в умисному, з мотивів явної неповаги до оточення, з особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосовано або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, грубому порушенні громадського порядку /хуліганство/. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч.4 ст.296 КК України.

Згідно з розясненнями, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство" хуліганство це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Відповідно до закону хуліганство із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосовано або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень кваліфікується за ч.4 ст.296 КК України лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров'я громадян /п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство"/.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство" спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Використання при вчиненні хуліганства ножів, які не належать до холодної зброї, інших предметів господарсько-побутового призначення, спеціальних засобів (гумового кийка, газових пістолета, балончика, гранати, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії), пневматичної зброї, сигнальних, стартових, будівельних пістолетів, ракетниць, вибухових пакетів, імітаційно-піротехнічних та освітлюваних засобів, що не містять у собі вибухових речовин і сумішей, а також інших спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК України не тільки в тих випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров'я громадян.

Застосування або спроба застосування предметів, підібраних на місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, не дає підстав для кваліфікації дій винного за ч. 4 ст. 296 КК України.

У даному випадку судом першої інстанції було встановлено, що конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виник на грунті особистих неприязних відносин, оскільки остання не впускала його до будинку, в якому він проживав з донькою потерпілої ОСОБА_6 у фактичному шлюбі, від якого є дитина. Що підтверджують і потерпіла ОСОБА_2, і свідок ОСОБА_6

Дії ОСОБА_4, викликані неприязними відносинами, переросли в хуліганство після того, коли його до порядку стали закликати сусіди подружжя ОСОБА_7. Однак засуджений не реагував на їхні просьби. Разом з тим свідок ОСОБА_7 ствердила, що на прохання ОСОБА_2 про допомогу, спочатку її чоловік, а потім вона, ходили до потерпілої для утихомирення ОСОБА_4, який будучи пяним, розлюченим, безчинствував на подвір"ї потерпілої. На її просьби припинити свої дії він не реагував, сокирою вибивав вікно в будинку. Не давши ради ОСОБА_4 та, боячись за себе і потерпілу з родиною, порадила останній викликати міліцію. Тобто, під час вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 будь-яких інших предметів, спеціально пристосованих або заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень не застосовував.

Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.296 КК України, і вважає за потрібне перекваліфікувати дії засудженого на ч.1 ст.296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При цьому колегія суддів вважає за потрібне змінити і міру покарання засудженому і обрати йому покарання відповідно до санкції ч.1 ст.296 КК України.

Що стосується апеляційної вимоги прокурора Городоцького району Львівської області про скасування постанови суду від 04 листопада 2010 року про відмову у відновленні строку на апеляційне оскарження і прийняття його апеляції до розгляду, то вона задоволенню не підлягає, оскільки він не вправі був подавати повторну апеляцію 23 жовтня 2010 року після того, коли набрала законної сили постанова Городоцького суду від 05 серпня 2010 року про відмову у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку і прийняття його апеляції до розгляду, однак, оскільки суд прийняв рішення по суті, то колегія суддів вважає, що це рішення суду є законним і прокурору обґрунтовано відмовлено у відновленні строку на оскарження вироку від 30 жовтня 2009 року.

Керуючись ст.ст.365, 366, 367, п.2 ч.2 ст. 373 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Постанову Городоцького районного суду Львівської області від 04 листопада 2010 року про відмову у відновленні строку на апеляційне оскарження залишити без зміни, а апеляцію прокурора Городоцького району Львівської області без задоволення.

Апеляції захисників засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_8 М.А. та ОСОБА_3 задовольнити.

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2009 року відносно ОСОБА_4 змінити.

Дії ОСОБА_4 перекваліфікувати з ч.4 ст.296 КК України на ч.1 ст.296 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч.1 ст.296 КК України покарання три роки обмеження волі.

Перерахунок строку відбуття покарання ОСОБА_4 провести відповідно до вимог ст.72 КК України.

У решті вирок залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: