Номер провадження: 11-кп/785/1167/15
Номер справи місцевого суду: 494/1875/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2015 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на вирок Березівського районного суду Одеської області від 19.06.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та йому призначено покарання у вигляді одного року і шести місяців обмеження волі,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

21.09.2014 року, близько 23.15 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , разом іншою невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, побачили ОСОБА_10 , який проходив повз них. Діючи умисно, з хуліганського мотив, з метою порушення громадського порядку і спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 швидко наздогнав потерпілого і раптово наніс йому міцний удар своєю правою рукою в область потилиці від якого ОСОБА_10 не втримався на ногах та впав на підлогу. Спробувавши піднятися на ноги, потерпілий був знову збитий з ніг спільними діями обвинуваченого та іншої невстановленої особи.

Діючи нахабно та з особливою зухвалістю, зневажаючи існуючі у суспільстві правила поведінки та моральності, грубо порушуючи громадський порядок, висловлюючись бік потерпілого брутальною лайкою, обвинувачений ОСОБА_7 та невстановлена особа почали наносити потерпілому чисельні удари по голові та тулубу.

Намагаючись уникнути побиття, потерпілий кілька разів пробував піднятись на ноги, але обвинувачений ОСОБА_7 разом з невстановленою особою збивали його з ніг, продовжуючи наносити тілесні ушкодження.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 наносив потерпілому ОСОБА_10 удари в живіт, а невстановлена особа міцно душила останнього за шию. Розуміючи, що самостійно він не зможе впоратись із нападниками, ОСОБА_10 почав гукати про допомогу.

В цей час неподалік від місця вчинення злочину проходили ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які, почувши гучні крики про допомогу, підійшли до місця події і зупинили бійку.

В результаті вищевказаних дій обвинуваченого ОСОБА_7 та іншої невстановленої особи потерпілому ОСОБА_10 були завдані легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку та синців.

На вищевказаний вирок захисниками обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатами ОСОБА_8 і ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга, в якій вони вказують, що вважають вирок незаконним, просять його змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого і призначеного йому покарання.

Захисники мотивують вимоги своєї апеляційної скарги тим, що, на їх думку, суд першої інстанції необґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, з кваліфікуючою ознакою "група осіб", оскільки останній під час досудового розслідування та судового слідства, повністю визнаючи свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, заперечував проти факту вчинення кримінального правопорушення разом з іншою особою.

Адвокати вважають, що в матеріалах кримінального провадження, окрім показань потерпілого ОСОБА_10 , відсутні докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення спільно з іншою особою, а показанням свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення самостійно, суд першої інстанції належної оцінки не дав.

З урахуванням викладеного захисники просять змінити правову кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення з ч.2 ст.296 на ч.1 ст.296 КК України, призначити обвинуваченому більш м`яке покарання і звільнити від його відбування з випробуванням.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників - адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що провина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення була встановлена в судовому засіданні суду першої інстанції та повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину у вчиненні злочину визнав частково і пояснив, що 21.09.2014 року, близько 23.15 години, він дійсно перебував за вищевказаною адресою, був у стані алкогольного сп`яніння та у роздратованому стані, викликаному неприємною телефонною розмовою з батьком. Також він пояснив, що до нього підійшов невстановлений чоловік, з яким вони почали розмовляти та який почав його заспокоювати. Далі повз них проходив ОСОБА_10 і на прохання ОСОБА_7 прибрати ліхтарик почав висловлюватись на адресу останнього нецензурною лайкою. Розлютившись, ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_10 і почав наносити йому удари по голові і тулубу. Потім до нього підійшов ОСОБА_11 , відштовхнув його від потерпілого і почав заспокоювати;

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції пояснив, що 21.09.2014 року, близько 23.15 години, він вийшов з електричного потягу сполученням "Одеса- Колосівка" на зупинці в смт. Раухівка і повертався додому. Проходячи повз будинок №4 по вул. Гвардійській, він почув розмову двох осіб, однією з яких був ОСОБА_7 , проте не міг їх бачити, оскільки вони сиділи, спершись на дерево з іншого боку по ходу його руху. Пройшовши повз вказаних осіб, він зненацька відчув удар в потилицю, від якого впав на підлогу, після чого ОСОБА_7 з іншою невідомою йому особою почали наносити йому численні удари по голові і тулубу. Після цього до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_11 , відштовхнув від потепілого і почав заспокоювати;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції пояснив, що обвинуваченого знає і стосунки з ним у нього добрі. 21.09.2014 року, близько 23.00 години, він, повертаючись з електропотягу додому в смт. Раухівка, почув гучні крики про допомогу і побачив бійку. Підійшовши ближче, він побачив ОСОБА_7 , який схилився над потерпілим ОСОБА_10 , який лежав на землі та в якого було розбите обличчя. Біля них стояв ще один невідомий йому чоловік. ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_7 , відштовхнув його від потерпілого та почав заспокоювати;

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 209 від 23.09.2014 року та висновком судово-медичного експерта № 233-Э від 03.11.2014 року, згідно з якими потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я.

З показань потерпілого ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_11 вбачається, що в момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 дійсно був з іншою невстановленою особою. При цьому показання свідка ОСОБА_11 не містять інформації про те, що ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_10 самостійно, а навпаки підтверджують показання потерпілого про те, що в момент нанесення йому тілесних ушкоджень на місці події разом з ОСОБА_7 була присутня інша невстановлена особа.

Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_10 підтвердив показання, надані ним в суді першої інстанції та, категорично підтверджуючи факт його побиття 21.09.2014 року ОСОБА_7 з іншою невстановленою особою, пояснив, що в ході побиття невстановлена особа тримала його руками ззаду за шию і душила, а ОСОБА_7 в цей час наносив йому удари в передню частину тулуба. Свідок ОСОБА_11 прибіг на його, ОСОБА_10 , крики про допомогу і запобіг подальшому його побиттю.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість доводу апеляційної скарги захисників про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_11 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів вважає обраною ним позицією захисту з метою пом`якшення своєї відповідальності та уникнення справедливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що провина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, встановлена та належним чином доведена під час судового слідства в суді першої інстанції, а доводи апеляційної скарги захисників стосовно відсутності в матеріалах кримінального провадження доказів вчинення ОСОБА_7 злочину разом з іншою невстановленою особою і неправильності кваліфікації його дій колегія суддів вважає безпідставними.

Також з вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, та призначив ОСОБА_7 покарання, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, в межах санкції ч.2 ст.296 КК України, у вигляді 1 (одного) року і 6 (шести) місяців обмеження волі.

З урахуванням обставин, характеру, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, у зв`язку з чим не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначення покарання.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна карга захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_13 і ОСОБА_9 підлягає залишенню без задоволення, а вирок Березівського районного суду Одеської області від 19.06.2015 року - без змін.

Оскільки ОСОБА_7 призначене покарання, не пов`язане з позбавленням волі, колегія суддів вважає, що обраний судом першої інстанції запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно останнього до вступу вироку в законну силу необхідно скасувати, звільнивши ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_13 і ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Березівського районного суду Одеської області від 19.06.2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4