Провадження № 11-кп/779/89/2016
Категорія ч.2 ст.185КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_11 на вирок Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителям. АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 11.04.2007 року Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.185, ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.3 ст.357, ст. 304 КК України до трьох років позбавлення волі; 29.12.2007 року звільнений по відбуванню покарання, 15.07.2010 року Івано-Франківським міським судом за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, 09.11.2010 року апеляційним судом Івано-Франківської області вирок змінено і призначено покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі, 10.05.2011 року звільнений по відбуттю покарання,-

-

- Засуджений:

за ч.2 ст. 185 КК України до трьох місяців арешту.

Постановлено взяти ОСОБА_9 під варту в залі суду, строк відбування покарання обчислювати з 22.12.2015 року, тобто з часу взяття під варту.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно.

Так, ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів, на автомобілі Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав до магазину «Сонях», який знаходиться по АДРЕСА_2 , де з метою незаконного заволодіння чужим майном вийшов із даного автомобіля та користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед Mongoose вартістю 1458 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_12 . У подальшому з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 , матеріальну шкоду на загальну суму 1458 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь в кримінальному провадженні ОСОБА_11 не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок Івано-Франківського міського суду від 22.12.2015 року скасувати в частині призначеного покрання з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та ухвалити новий вирок, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого частиною 2 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на належно досліджених й правильно оцінених доказах, не оспорюються і апеляційному перегляду згідно ст. 404 КПК України не підлягають.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Наведених вимог закону при постановленні вироку суд першої інстанції в повній мірі не дотримався, та в порушення загальних засад призначення покарання, призначив засудженому занадто м`яке покарання, не вмотивувавши належним чином таке рішення.

Як вбачається із вироку суду, обґрунтовуючи свій висновок, суд в мотивувальній частині вироку, крім іншого, послався на те, що ОСОБА_9 свою вину визнав повністю, та підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного, а також те, що обвинувачений щиро розкаявся, визнавши всі ці перелічені обставини такими, що пом`якшують покарання.

Незважаючи на наявність в справі ряду обставин, які пом`якшують покарання, і які взяті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання засудженим, судом не враховано ступінь суспільної небезпеки, кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як середньої тяжкості. Крім того, як вбачається з вироку, суд навівши обставини, що впливають на пом`якшення покарання, обмежився лише їх перерахуванням, не вмотивувавши, яким чином вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі.

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_9 вид покарання і його строк, суд першої інстанції тільки формально зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, проте не в повній мірі врахував ту обставину, що вчинений обвинуваченим злочин, у відповідності до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.

З огляду на наведене призначене ОСОБА_9 покарання за злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України у виді трьох місяців арешту не є достатнім для виправлення обвинуваченого.

За таких обставин, вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання є незаконним, а тому в цій частині його слід скасувати за м`якістю та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому колегія суддів враховує обставини вчинення ним правопорушення і дані про його особу, тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості і те, що свою вину в судовому засіданні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним злочину.

До обставин, які пом`якшують ОСОБА_9 покарання, колегія суддів відносить: щире каяття у вчиненому, відсутність претензій потерпілого ( викрадений велосипед було повернуто (а.с. 38), проживає з перестарілою матір`ю пенсіонеркою (а.с. 68, 70), знаходиться на обліку в обласній психоневрологічній лікарні (а.с. 69).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №339 від 22.10.2015 року ОСОБА_9 виявляє ознаки шизоїдного розладу особистості, стан компенсації, що не доходить до рівня психічного недугу та не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, як в період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій так і на даний час (а.с 52).

До обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів відносить рецидив злочинів.

Колегія суддів не може погодитися з тим, що рапорт працівника міліції може слугувати характеристикою обвинуваченого (а.с 64), інших характеристик ОСОБА_9 досудовим слідством не надано.

З врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 слід призначити покарання у виді арешту, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

У зв`язку з набранням 24.12.2015 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та внесенням змін у ст.72 КК України колегія суддів вважає необхідним зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з 22 грудня 2015 року до 25 лютого 2016 року включно, - з дня ухвалення вироку судом першої інстанції до часу набрання ним законної сили.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2015 року відносно ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного йому покарання за м`якістю.

Призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді арешту строком на шість місяців.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з - з 22 грудня 2015 року до 25 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2