УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні 21 січня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Баглійського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого,

за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна;
за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року вирок залишено без зміни.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він у період часу з 05.50 год. до 17.20 год. 29 червня 2012 року біля БК «Ім. Горького» по вулиці Бесєдова м. Дніпродзержинська, за попередньою змовою з невстановленою особою, діючи повторно, завдав потерпілому ОСОБА_7 декілька ударів в голову і погрожуючи застосуванням насильства, вимагав від останнього безоплатного спорудження для нього СТО в лівобережній частині м. Дніпродзержинська. Крім того, демонструючи ОСОБА_7 пістолет марки «ПСМ-Р» ХКА №2l85 калібру 9 мм. Р.А., який ОСОБА_6 придбав і зберігав без передбаченого законом дозволу, незаконно позбавив ОСОБА_7 свободи та утримував його проти волі в багажному відділенні невстановленого автомобіля, а в подальшому в нежитловому будинку м. Новомосковська. Також під час злочинних дій, ОСОБА_6 було завдано ОСОБА_7 численні удари руками, ногами та держаком лопати по тулубу і в голову, чим спричинено потерпілому легкі тілесні ушкодження.
У той же день, в період часу з 07.20 год. до 08.00 год. ОСОБА_6 на перехресті вулиць Республіканської та Бесєдова в м. Дніпродзержинську, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, застосовуючи до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, незаконно заволодів автомобілем «Шкода Октавія», яким

ОСОБА_7 мав право розпоряджатися та керувати за довіреністю.
Крім того, ОСОБА_6 29 червня 2012 року близько 06.30 год., перебуваючи на березі р. Дніпро в районі вул. Морозова у

м. Дніпродзержинську, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи пістолет марки «ПСМ-Р» ХКА №2l85 калібру 9 мм. Р.А., з хуліганських спонукань кілька разів вистрілив у ОСОБА_8 , в результаті чого заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
30 червня 2012 року о 16.45 год. під час керування автомобілем «Шкода Октавія» вулицею Набережна Заводська в м. Дніпропетровську ОСОБА_6 було затримано працівниками міліції та під час огляду вказаного транспортного засобу під переднім лівим сидінням виявлено та вилучено короткоствольну вогнепальну зброю пістолет марки «ПСМ-Р» ХКА №2185 калібру 9 мм Р.А., який ОСОБА_6 придбав, зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 порушує питання про скасування рішень судів та закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю вини її підзахисного, мотивуючи істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що доказів винуватості ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження не містять, а висновки суду ґрунтується на припущеннях і доказах, отриманих незаконним шляхом. Крім того, вважає, що без належного обґрунтування та спростування залишено доводи її апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочинів, чим порушено вимоги ст. 377 КПК України 1960 року та не виконано вказівок ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2013 року в частині виявлення зброї із автомобіля «Шкода-Октавія».

Заслухавши доповідача, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України,обґрунтовані наявними в матеріалах кримінальної справи доказами.

Зокрема, обґрунтовуючи висновок про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_6 , суд послався на показання потерпілого

ОСОБА_7 , даними в ході досудового слідства, показання потерпілого ОСОБА_8 під час судового розгляду, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , яким дана належна оцінка.

Крім того, доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, підтверджується висновками судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз, в ході проведення яких були виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 у вигляді синців і саден на обличчі, тулубі, крововиливу у слизову лівого ока, які виникли не менше як від восьми травматичних дій тупого твердого предмета, предметів з подовженою контактуючою поверхнею, якими могли бути руки і ноги у взутті, держак лопати (т. 1 а.с. 223-224, 233-235). Зазначені висновки експертиз узгоджуються з показанням потерпілого ОСОБА_7 та спростовують доводи засудженого ОСОБА_6 щодо добровільного знаходження потерпілого в багажному відділенні автомобіля та передачі автомобіля «Шкода Октавія».

Доводи захисника щодо відсутності складу злочину в діях його підзахисного за ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки вимога ОСОБА_6 не була спрямована на об`єкт злочину право власності, є надуманими та безпідставними, так як ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм кримінального закону.

Згідно пунктів 8, 15 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 вересня 2009 року №10, в контексті ст. 189 КК України, вимагання полягає у незаконній вимозі передати чуже майно з погрозою насильства над потерпілим і є закінченим злочином з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної з вказаними погрозами, насильством, пошкодженням чи знищенням майна незалежно від досягнення поставленої винною особою мети.

При розмежуванні вимагання і злочину, передбаченого статтею 206 КК (протидія законній господарській діяльності), чи злочину, передбаченого статтею 355 КК (примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань), треба виходити з того, що при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру.

Зокрема, як встановлено судом, ОСОБА_6 і невстановлена слідством особа вимагали від потерпілого безоплатного здійснення для ОСОБА_6 роботи по спорудженню СТО в лівобережній частині м. Дніпродзержинська, що вказує на спонукання потерпілого у вчинення ним на користь засудженого дій майнового характеру.

Крім того, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 володів, користувався та розпоряджався автомобілем «Шкода Октавія» на підставі довіреності, а той факт, що право власності не було оформлено належним чином на останнього, не впливає на склад злочину, визначеного ст. 289 КК України, так як засуджений ОСОБА_6 усвідомлював протиправність заволодіння вказаним транспортним засобом. Таким чином, ОСОБА_7 визнано потерпілим обґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 КПК України, суд розглядає справу тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення. Так, вдаватись в оцінку дій потерпілого ОСОБА_7 щодо продажу ним транспортного засобу «Шкода Октавія», про що надано стороною захисту відповідну довідку, суд не в праві, а тому вказані обставини не входять в предмет доказування за ст. 289 КК України та не виключають склад злочину або доведеність вини засудженого ОСОБА_6 . Предмет злочину встановлений і досліджений судом на підставі належних, достовірних та допустимих доказів, серед яких показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , а також протокол огляду автомобіля з фототаблицями (т. 1 а.с. 71-74).
Що стосується доводів захисника про непричетність засудженого до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та невиконання судом першої інстанції вказівок апеляційного суду, то вони були предметом перевірки судом апеляційної інстанції й обґрунтовано визнані безпідставними. Своїй висновки апеляційний суд належним чином мотивував.

Проаналізувавши всі досліджені по справі докази в їх сукупності, суд обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 65 КК України враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність неповнолітньої доньки, думку потерпілих, які не мали претензій матеріального характеру та не наполягали на суворому покаранні, а також обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочинів. Обране покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи захисника та засудженого, які аналогічні тим, що наведені у касаційній скарзі захисника ОСОБА_5 . Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви визнання цих доводів безпідставними, є обґрунтованими. Свої висновки з цього питання суд 2-ї інстанції належним чином умотивував. Із даними висновками погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень норм КПК України, які б могли бути підставою для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу XI«Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3