Кримінальне провадження № 1-кп/331/19/2016
ЄУН 331/3224/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, гр. України, освіта повна професійно-технічна, працюючого сантехніком у ЖБК «Комунаровець», не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 121 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України.

ВСТАНОВИВ:
14 лютого 2015 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, знаходячись біля входу до коктейль-бару «Банана», розташованому по проспекту Леніна, 109 в місті Запоріжжі, під час раптово виниклого конфлікту з охоронцями коктейль-бару, дістав з багажнику автомобіля «АУДІ А6» державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому прибув на місце події, дерев`яну биту та утримуючи її двома руками наніс один удар в область голови старшому охорони ОСОБА_4 , внаслідок чого, згідно висновку експерта №1010 від 28.03.2015 заподіяв проникаючий вдавлений перелом тім`яної кості справа (зводу черепа), що розповсюджується на основу черепу з пошкодженням твердої мозкової оболонки зі скупченням крові під оболонками головного мозку, садна в тім`яній області (за даними медичної документації), що кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, свою вину є скоєнні хуліганських дій не визнав, при цьому обвинувачений пояснив, що 14.02.2015 року на вокзалі він зустрів свого знайомого ОСОБА_8 , який прибув до м. Запоріжжя у службове відрядження з зони АТО. Він посадив ОСОБА_8 у свій автомобіль «Ауді» та вони поїхали до коктейль-бару «Банана». По дорозі він взяв своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Приблизно о 22 год. 00 хв. вони приїхали до коктейль-бару «Банана». ОСОБА_9 зайшов в приміщення коктейль-бару «Банана» та повернувшись сказав, що ОСОБА_8 до бару не пустять, оскільки він одягнутий у військову форму збройних сил України. ОСОБА_8 увійшов у приміщення коктейль-бару «Банана», щоб сходити до туалету. Оскільки ОСОБА_11 довгий час не повертався він також зайшов до приміщення коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_8 просив охоронців бару пустити його до туалету. Охоронці вели себе зухвало, один з них вдарив ОСОБА_8 та той упав. Він став захищати ОСОБА_8 , його також стали бити та вивели на вулицю. На вулиці охоронці продовжили бити ОСОБА_8 , він злякався, що ОСОБА_8 можуть вбити, дістав з машини дерев*яну биту та вдарив одного з охоронців. Після цього його збили з ніг та бризнули в обличчя сльозоточивим газом. Він нікого не бив, лише намагався не допустити побиття ОСОБА_8 , лише відтягнув від нього одного з охоронців. В результаті інциденту йому були заподіяні тілесні ушкодження. Цивільний позов в частині заподіяння матеріальної шкоди він визнає, моральну шкоду заподіяну ОСОБА_4 згоден виплатити у розмірі 50 000 гривень. Крім того під час досудового слідства він добровільно передав ОСОБА_4 2000 доларів США на лікування.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 його винуватість у вчинені вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 14.02.2015 року, приблизно о 21 год. 00 хв. він приїхав в коктейль-бар «Банана», де він працював старшим охорони. Приблизно о 22 год. 00 хв. він, знаходячись в кабінеті, через камеру відео спостереження побачив, що до коктейль-бару «Банана» увійшли четверо невідомих, один з яких був одягнутий у камуфляжну форму. Він вийшов до холу коктейль-бару «Банана», так як між охороною та невідомими міг виникнути конфлікт. Людина в камуфляжній формі була у нетверезому стані, висловлювалася нецензурною лайкою, ображала охоронців та адміністрацію. Його стали виводити з приміщення коктейль-бару «Банана» два охоронці, його друзі намагалися його захистити. Він також вийшов на вулицю, де отримав удар по голові від чого втратив свідомість. Він особисто у конфлікт з обвинуваченим не вступав. В холі коктейль-бару «Банана» ОСОБА_6 підтримував особу в камуфляжній формі, двоє інших у конфлікт не втручалися.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснив, що 14.02.2015 року о 18 год. 00 хв. він заступив на зміну в якості охоронця в коктейль-бар «Банана». Близько 22 год. 00 хв. в приміщення коктейль-бару зайшли 4 невідомих з яких один був одягнутий у камуфляжну форму. Він пояснив людині у камуфляжі, що дрес-код коктейль-бару «Банана» не дозволяє знаходитися у барі у військовій формі. Людина в камуфляжі знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, висловлювалася нецензурною лайкою, а потім вдарила його по обличчю. Невідому особу вивели з приміщення коктейль-бару на вулицю. Біля входу до коктейль-бару обвинувачений вдарив старшого охорони ОСОБА_4 дерев*яною битою по голові.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що 14.02.2015 року о 18 год. 00 хв. він заступив на зміну в якості охоронця в коктейль-бар «Банана». Близько 22 год. 00 хв. до коктейль-бару під*їхав автомобіль «Ауді» з якого вийшло 4 людей, з яких один був одягнутий у військову форму. Вони покурили на вулиці, потім один з них зайшов до бару та спитав, чи можна увійти до приміщення у військовій формі. Він роз`яснив, що у військовій формі до бару заходити не можна. Потім до бару зайшли всі четверо. Військовий почав лаятися, ображав охоронців. Йому запропонували поїхати та переодягнутися, але він сказав, що живе у м. Києві. Людина у військовій формі нанесла удар охоронцю ОСОБА_12 . Вони вивели його на вулицю, куди також вийшов старший охорони ОСОБА_4 , який не встиг підійти до людини у військовій формі. До ОСОБА_4 підбіг обвинувачений та вдарив його дерев*яною битою по голові. Обвинувачений, знаходячись у приміщенні кафе-бару спочатку мовчав, а потім став підтримувати людину у військовій формі та висловлювався в адресу охоронців нецензурною лайкою.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснив, що 14.02.2015 року о 18 год. 00 хв. він заступив на зміну в якості охоронця в коктейль-бар «Банана». Близько 22 год. 00 хв. до коктейль-бару увійшли четверо людей, один з яких був одягнутий у військову форму. Людина у військовій формі нанесла удар по обличчю охоронцю ОСОБА_12 . Охоронці вивели цих людей на вулицю. Він бачив, як обвинувачений дістав з багажника автомобіля биту та вдарив нею ОСОБА_4 по голові.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснив, що 14.02.2015 року о 18 год. 00 хв. він заступив на зміну в якості охоронця в коктейль-бар «Банана» та знаходився у холі разом з охоронцями ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Він бачив, як до коктейль-бару під*їхала машина з якої вийшли четверо людей. В приміщення коктейль-бару зайшли обвинувачений та чоловік у військовій формі. Їм роз`яснили, що знаходитися у військовій формі в барі не можна. Вони вийшли, а через деякий час вони зайшли до бару вже вчотирьох. Людина у військовій формі ображала охоронців, висловлювалася нецензурною лайкою. Обвинувачений спочатку мовчав. А потім став підтримувати людину у військовій формі. Їх вивели з приміщення коктейль-бару. На вулиці обвинувачений дістав з багажника дерев*яну биту та вдарив нею старшого охорони ОСОБА_4 . Він повалив обвинуваченого на землю і відібрав у нього биту.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснив, що 14.02.2015 року близько 22 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_8 приїхали до коктейль-бару «Банана». ОСОБА_8 був одягнутий у військову форму. ОСОБА_8 захотів до туалету та вони зайшли до кафе. Охоронці стали виштовхувати ОСОБА_8 ОСОБА_6 захищав ОСОБА_8 . Охоронці всіх вивели на вулицю, де почали бити ОСОБА_8 .. ОСОБА_6 почав захищати ОСОБА_8 . Він відволікся, а потім побачив, що на землі лежать ОСОБА_8 та один з охоронців. ОСОБА_8 сам встав на ноги, а охоронця підняли та завели до бару. Після цього він бачив у одного з охоронців дерев*яну биту. З охоронцями вони розмовляли спокійно, ОСОБА_6 нікого в барі не бив.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснив, що 14.02.2015 року близько 22 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 приїхали до коктейль-бару «Банана». ОСОБА_8 , який був одягнутий у військову форму захотів до туалету та вони зайшли до бару. Охоронці вели себе зухвало та стали виштовхувати ОСОБА_8 .. До охоронців підійшов потерпілий та сказав: «Викиньте їх звідси». Охорона вивела їх всіх на вулицю, де охоронці почали бити ОСОБА_8 . Він бачив, як ОСОБА_6 дістав з багажника дерев*яну биту та з криком «Юру б*ють» кинувся до охоронців, які били ОСОБА_8 . Він бачив, як ОСОБА_6 вдарив битою по голові потерпілого. Він також бачив, як потерпілий бив ОСОБА_8 , який лежав на землі.

Допитаний у режимі відеоконференцзв*язку свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він проходить військову службу в зоні АТО. 14.02.2015 року він приїхав до м. Запоріжжя у службове відрядження. На вокзалі його зустрів знайомий ОСОБА_6 . Вони вирішили поїхати до кафе та по дорозі взяли ще двох знайомих ОСОБА_6 . Вони під*їхали до якогось кафе, куди спочатку зайшов один ОСОБА_6 . Він захотів до туалету, але ОСОБА_6 сказав, що його у військовій формі не впустять. На вулиці він не захотів йти до туалету, оскільки він вихована людина. Вони зайшли в приміщення кафе, але охоронці не пускали його до туалету. Він тримав руки в карманах, ОСОБА_6 знаходився поряд. Раптово на нього напали та збили з ніг. Охоронці почали виштовхувати його з кафе. Його образило, те що охоронці погано висловлювалися в адресу української армії. Він вдарив одного з охоронців. Не пам`ятає як він опинився на вулиці, де його почали бити охоронці. Його били дуже професійно, в результаті чого йому були заподіяні тілесні ушкодження. Що робив ОСОБА_6 він не бачив, так як той знаходився позаду нього.

Крім того винуватість ОСОБА_6 у скоєні інкримінованому йому кримінального правопорушенні підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами:

-протоколом огляду місця події від 14.02.2015 року, в ході якого вилучені дерев*яна бита та змив речовини бурого кольору (т. 3 а.с. 70-74);

-протоколом слідчого експерименту від 22.04.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , який розповів про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень (т. 3 а. с. 98-104);

-висновком експерта № 1010 від18.03.2015 року, згідно якого потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вдавленого перелому тім`яної кості справа (зводу черепа), що розповсюджується на основу черепу з пошкодженням твердої мозкової оболонки зі скупченням крові під оболонками головного мозку, садна в тім`яній області (за даними медичної документації), що кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння (т. 3 а.с. 140-142);

-висновком експерта № 1429Д від 22.04.2015 року, згідно якого тілесні ушкодження ОСОБА_4 були заподіяні при умовах, вказаних з його слів при проведенні слідчого експерименту (т. 3 а.с. 144-146);

-висновком експерта № 913 від 10.04.2015 року, згідно якого кров людини, знайдена при огляді місця події може належати як потерпілому ОСОБА_4 так і обвинуваченому ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 185-187);

-висновком експерта № 34 від 16.02.2015 року, згідно якого об`єкт вилучений 14.02.2015 року в ході огляду місця події напроти нічного клубу «Банана» відноситься за технічними характеристиками та конструктивними особливостями до спортивного інвентарю бити для гри в бейсбол та холодною зброєю не являється. (т. 3 а.с. 151-153);

-протоколом огляду дерев*яної бити та змивів речовини бурого кольору (т. 3 а.с. 192);

-протоколом огляду ДВД диска з камер зовнішнього відео спостереження коктейль-бару «Банана» (т. 3 а.с. 189);

-ДВД диском на записі якого зафіксовано факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченим ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 191);

-речовими доказами ДВД диском, дерев*яною битою, змивом РБК (т. 3 а.с. 190, 193), а також іншими матеріалами справи.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_18 за ст. 121 ч. 1 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Органом досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ст. 121 ч. 1 та ст. 296 ч. 4 КК України.

Дослідивши у судовому засіданні докази у всій сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ст. 296 ч. 4 КК України.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства. Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною з мотивів явної неповаги до суспільства.

Як вбачається з досліджених судом доказів 14.02.2015 року між охоронцями коктейль-бару «Банана» з одного боку та ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з іншого боку виникла конфліктна ситуація, ініціатором якої не був обвинувачений. Усі учасники конфлікту, як охоронці так і особи, які були разом з обвинуваченим не вказують в своїх поясненнях, що обвинувачений бив будь-кого крім ОСОБА_4 . Ніхто з охоронців коктейль-бару «Банана», крім ОСОБА_4 не отримав тілесних ушкоджень, в той час як ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження. За фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування. Охоронці коктейль-бару «Банана», які допитані в якості свідків вказують, що ОСОБА_6 лише висловлювався нецензурною лайкою, що може кваліфікуватися лише як дрібне хуліганство, що тягне за собою адміністративну відповідальність.

Нормальна робота коктейль-бару «Банана» діями обвинуваченого ОСОБА_6 не була зірвана, про що свідчить відеозапис з камер відео спостереження, на якому видно, що відвідувачі коктейль-бару спокійно входять та виходять з бару. Стороною обвинувачення не надано суду жодного свідка з числа відвідувачів коктейль-бару, які б підтвердили б факт хуліганських дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Згідно ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви, що до доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

Як вказано у п. 13 Пленуму Верховного Суду України від 28.06.1991 року № 3 (зі змінами внесеними постановами від 04.06.1993 року та від 03.12.1997 року) «Про судову практику у справах про хуліганство» застосування або спроби застосування предметів, підібраних на місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень не можуть бути підставою для кваліфікації дій за ч. 3 ст. 206 КК України (в ред.. 1960 року). Обвинувачений ОСОБА_6 застосував дерев*яну биту для захисту свого товариша, а не з метою скоєння хуліганських дій.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав частково, раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, займається благодійною діяльністю, є волонтером «Християнського центру реабілітації», не одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

В якості пом`якшуючої відповідальність обставини суд враховує часткове відшкодування потерпілому завданої матеріальної шкоди. Обтяжуючих відповідальність обставин суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про стягнення 65 377, 62 гривень відшкодування матеріальної шкоди, 800 000 гривень відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Розглядаючи цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 65 377, 62 гривень відшкодування матеріальної шкоди, 800 000 гривень відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що цивільний позов у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, а в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння,

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно зі ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Як на спричинення обвинуваченим потерпілому моральної шкоди, останній посилається на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого, в нього порушився нормальний спосіб життя, отриманні фізичні ушкодження призвели до хронічних захворювань та тривалого лікування завданих травм, він зазнав сильних страждань, які полягають у тривалих больових відчуттях, потребує санаторно-курортного лікування.

За таких обставин, суд находить вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди, які ОСОБА_4 оцінює в 800 000 гривень, необґрунтовано завищеними і, з врахуванням розумності, достатності та співмірності вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 до 400 000 гривень.

Крім того, розмір матеріальної шкоди, та витрат на надання юридичної допомоги заявлений потерпілими, підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказані суми повністю підтверджена доказами, а витрати на надання юридичної допомоги підтверджені касовими ордерами дослідженими у судовому засіданні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки експертизи були проведені державною установою. Крім того, суду не надано розрахунку про витратні матеріали, які використовувалися при проведенні експертиз.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Виправдати ОСОБА_6 за ст. 296 ч. 4 КК України.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. Призначити обвинуваченому ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту залишити без зміни. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 65 377 гривень 62 копійки матеріальної шкоди, 400 000 гривень моральної шкоди, 29 000 гривень витрат на надання юридичної допомоги, а всього стягнути 494 377 (чотириста дев`яносто чотири тисячі триста сімдесят сім) гривень 62 копійки.

Речові докази:

-дерев*яна бита, змив РБК, зразки слини та крові ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які зберігаються в камері схову Жовтневого відділення Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області знищити;

-ДВД диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: