490/2967/15-к
н/п 1-кп/490/318/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2015року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя Запорізької області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, працює майстром в МКП "Основаніє", проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ОСОБА_5 відповідно до ч.8ст.4, ч.1ст.5, ст.10,11, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» затвердженого Верховною Радою України №1126-VII, ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був призваний до лав Збройних сил України 25.03.2014р. ІНФОРМАЦІЯ_2 .Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №68 від 25.03.2014р. ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ),яка дислокується у АДРЕСА_2 .
ОСОБА_5 як військовослужбовець відповідно до вимог ст.ст.9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст.1,3,п.8 ст.6, п.2ст.23, п.3 ст.24 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові,сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів(начальників); виявляти появляти до командирів(начальників) і старших за військовим званням,сприяти їм у підтиманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки,що визначають обсяг виконання завдань,доручених йому за посадою.Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками,порадниками,положенням інструкціями; неухильно виконати виданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові,який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;сумлінно вивчати військову справу,зразково виконувати свої службові обов`язки ,засвоювати все,чого навчають командири(начальники),та бути готовим до виконання завдань,пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким,що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи(занять) протягом робочого(навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком(розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України,честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем Збройних сил України, - проходячи військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 23 жовтня 2014р. не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно в порушення вимог ст.ст.9,11,14,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.4,7,12,122 «Положення про походження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»,затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р., з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, самовільно, без дозволу командування частини, залишив розташування військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), яка дислокується у АДРЕСА_2 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 12 березня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, перебуваючи за місцем свого проживання Запоріжська область АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України визнав повністю, і по суті пояснив суду, що з кінця березня він був призваний на службу до Збройних сил України, зокрема у військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 і був направлений для проходження подальшої служби в зону анти терористичної операції. Проходив службу в званні рядовий, солдат, помічником гранатометника. Повернувся він із зони анти терористичної операції в серпні 2014р. дуже виснажений, деморалізований. Такий стан його був викликаний подіями в зоні анти терористичної операції, зокрема бойовими діями в районі Красного лиману та Зеленопілля що на Донеччині. Відділення, в якому він служив, неодноразово попадало в засідки противника із-за недолугих дій керівництва Збройних сил України, і у бійців його відділення та у бійців інших відділень складалося враження, що життями і долею бійців Української армії керівництво Збройних сил України не цікавиться, не дорожить, а виконує незрозумілі для бійців завдання та цілі, подекуди такі, що розходяться із державницькою політикою. В результаті чого він в серпні 2014р. прибув у розташування своєї військової частини деморалізований, із низьким бойовим духом, зневіреним у ту справу до якої він був призваний. Тому коли в серпні йому та іншим бійцям, що повернулися із зони АТО,надали відпустку на 10 діб, він поїхав додому, щоб відпочити. А по приїзду додому, відчув спокій та мир, спілкувався із дитиною, та в нього виник страх за своє життя, і він був не готовий, враховуючи дії керівництва Збройних сил та свій емоційний та психологічний стан, продовжувати службу в зоні АТО. А тому він не поїхав після закінчення відпустку в розташування в/ч та залишився вдома. Через пів року, в березні 2015р., він відчув зміни в своєму морально-психологічному стані та, усвідомлюючи свій проступок, те, що залишив військову службу, поїхав в розташування своєї в/ч та звернувся із повинною до військової прокуратури. В скоєному розкаюється, просив суд його суворо не наказувати, вказав, що у випадку повторного призову на службу, без зволікань з?явиться до в/ч для продовження служби.
Судом досліджено акт службового розслідування від 03.11.2014р. згідно якого ОСОБА_5 23 жовтня 2014р. самовільно залишив розташування військової частини п/п НОМЕР_2 , заходи по розшуку військовослужбовця ОСОБА_5 станом на 03.11.2014р. результатів не дали.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані правильно за ч.3 ст.407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючі обставини визнання своєї вини та явку з повинною, обтяжуючих вину ОСОБА_5 обставин суд не вбачає.
Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, розкаявся, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_5 обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323 -324 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя