АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004746, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, яка до утримання в Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області була зареєстрована та проживала та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору.
Постановляючи ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції виходив з того, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення містить суперечності. Зокрема, у формулюванні обвинувачення слідчий послався на закінчений замах в діях обвинуваченої, тобто на те, що остання виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, що, на думку суду, протирічить змісту описової частини обвинувального акту, згідно якої ОСОБА_6 не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Крім того, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 слідчий послався на ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, тобто на вчинення обвинуваченою замаху на відкрите викрадення чужого майна, що суперечить формулюванню обвинувачення.
Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор прокуратури Шевченківського району міста Києва ОСОБА_7 подала на зазначену ухвалу апеляційну скаргу, в якій,посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурором наведено доводи про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про допущені в обвинувальному акті недоліки стосуються меж висунутого обвинувачення, яке може бути змінено прокурором в порядку, передбаченому ст. 338 КПК України. Зазначивши про невірну правову кваліфікацію дій обвинуваченої, суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки повинен був лише визначитись, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, не вдаючись до аналізу правильності викладення правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Крім того, посилання в обвинувальному акті на ст. 186 КК України, а не на ст. 185 КК України є технічною помилкою, про що прокурором було зазначено під час підготовчого судового засідання, та може бути виправлено в порядку зміни обвинувачення на підставі ст. 338 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи обвинуваченої ОСОБА_6 , яка просила залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, колегія суддів вважає обґрунтованим, виходячи з наступного.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
При цьому обвинувачення, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи у підготовчому судовому засіданні у порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції правильно виходив з того, що всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 містить суперечності та протиріччя в формулюванні обвинувачення.

Як убачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , остання обвинувачується у тому, що намагалася таємно викрасти чуже майно (крадіжка), вчиненому повторно, при цьому вона виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але свій намір не закінчила з причин, які не залежали від її волі, з правовою кваліфікацією зазначеного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Зі змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, убачається, що 25 квітня 2015 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «Ватсон» за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 15, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає і до продукції торгових марок «Wellaflex», «Ariel» та «Persil»був вільний доступ, підійшла до торгівельної полиці, звідки таємно, повторно викрала чуже майно, що належить ТОВ «ДЦ Україна», а саме: 1 пляшку лаку для волосся торгівельної марки «Wellaflex» (Блиск), ємкістю 400 мл., вартістю 68 гривень 83 копійки, 1 пляшку лаку для волосся торгівельної марки «Wellaflex» (Тривалий об`єм), ємкістю 2,1 л., вартістю 138 гривень 57 копійки, 1 пляшку гелю торгівельної марки «Persil» (Автомат), ємкістю 400 мл., вартістю 68 гривень 83 копійки, 1 пляшку рідкого засобу для прання торгівельної марки «Ariel», ємкістю 1,7 л., вартістю 194 гривні 90 копійок, 1 упаковку мусу торгівельної марки «Wcllallex», ємкістю 200 м., вартістю 48 гривень 02 копійки, а всього ОСОБА_6 таємно, повторно намагалася викрасти майно ТОВ «ДЦ України» на загальну суму 519 гривень 15 копійок, після чого намагалася з місця вчинення кримінального правопорушення зникнути, але при виході з магазину її було затримано працівниками даного магазину.
Таким чином, згідно викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими, ОСОБА_6 обвинувачується у повторному таємному викраденні чужого майна, при цьому злочинний умисел вона не довела до кінця з причин, які не залежали від її волі.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що за змістом описової частини обвинувального акта ОСОБА_6 не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця (незакінчений замах), однак згідно формулювання обвинувачення, обвинувачена виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця (закінчений замах).
З урахуванням того, що у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення наявні суперечності, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, висновок суду першої інстанції про наявність обставини, що перешкоджають подальшому судовому розгляду, є правильним, а тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.
Колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає формулюванню обвинувачення.
Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 інкримінується замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, при цьому кваліфікація таких дій зазначена як за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, тобто замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) з відповідною кваліфікуючою ознакою.
Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0004746ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від02 жовтня 2015 рокущодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3