УХВАЛА
підготовчого судового засідання
22 лютого 2016 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:
Згідно змісту обвинувального акта, затвердженого прокурором 30 січня 2016 року,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, українцю, громадянину України, раніше не судимому, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1
30 січня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті: «Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_3 23.01.2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, що підтверджується висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп"яніння № 003246 від 23.01.2016 року, у приміщенні магазину "Карі Україна" , що розташований за адресою: м. Львів, вул. Кн. Ольги, 106, близько 15 год. 00 хв., переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав товар, а саме одну пару чоловічих черевик чорного кольору, фірми " T.Taccardi" , яка перебуває на балансі ТОВ "Карі Україна", чим завдав матеріальної шкоди на суму 304, 18 грн.
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що своїми умиснимидіями ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.185 КК України.
Сторона обвинувачення - прокурори
Львівської місцевої прокуратури №3
ОСОБА_4
ОСОБА_5

Представник потерпілої сторони - ОСОБА_6
Як вбачається з обвинувального акта він не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими не зазначені в обвинувальному акті, а саме, в супереч вимогам ст. 91 КПК України не встановлено: суб`єктивну та об`єктивну сторони вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 ; в чому полягає його корисливий мотив; не зазначено умисел для викрадення якого саме чужого майна мав ОСОБА_3 ; коли такий умисел виник у нього; завершив свій умисел ОСОБА_3 чи ні; якщо завершив то чи мав реальну можливість розпорядитися викраденим та куди подів ОСОБА_3 викрадений товар; за обвинувальним актом його діями заподіяна матеріальна шкода потерпілому, проте представник потерпілої сторони в судовому засіданні стверджує, що викрадений товар їм повернуто, а тому не має ніякої шкоди, тобто обвинувачення не сформульоване, як цього вимагає ст.91 та п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Відтак, фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими не відповідають прямим вимогам п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не розкриті форма вини, і зокрема умисел, а також мотив і мета ( для збагачення, для продажу, для власних потреб, і т.і.).
Крім того, обвинувальний акт не відповідає й іншим вимогам процесуального закону.
Так, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_8 а остання відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинна скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 покладені на неї обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконала. До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 у супровідному листі на п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України. Як вбачається із розписки про отримання копій обвинувального акта, в ній зазначена дата 30 січня 2016 року, обвинувальний акт складений та затверджений цього ж дня. Проте, до суду матеріали передані наручно 02 лютого 2016 року, тобто через два робочих днів після затвердження обвинувального акту, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду.
Також, відповідно до ст.. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Повідомлення підозри, є стадією початку досудового розслідування а не його завершенням ст. 276, 278 КПК України.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння ( а не повідомлення підозри, як зазначено в обвинувальному акті), передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Виходячи із змісту ст. 42 КПК України, поняття підозрюваний і обвинувачений не є тотожними, оскільки це різні процесуальні становища особи, та передбачають різні права.
Зокрема обвинувачений має право знати: у чому він обвинувачується а не підозрюється; права підозрюваного і обвинуваченого теж не є тотожними, оскільки ч. ч. 4,8 ст. 42 КПК України, виділені як окремий різновид. До обвинуваченого можуть бути вжиті заходи, передбачені ст. 323 КПК України, які не передбачені для підозрюваного на даній стадії кримінального судочинства, наприклад ст. 281 та ст. 335 КПК України.
Також, слідуючи даній логіці, законодавець у ст. 314 КПК України закріпив однозначне становище особи, відносно якої до суду скеровано обвинувальний акт та зазначив, що підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого, а не підозрюваного.
Проте, виходячи із змісту розглядуваного обвинувального акту, ОСОБА_3 й надалі підозрюється, а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, хоч перебуває на стадії кримінального судочинства підготовчого судового засідання.
Відтак, підготовче судове засідання не може відбутися за участю підозрюваного в силу вимог ст.. 314 КПК України, відповідно до якої, підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого.
З огляду на викладене, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому,за даних обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з до вимогами ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.
Відповідно до ст. 113 - 114 КПК України та з метою забезпечення підозрюваному прав, передбачених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для приведення обвинувального акта у відповідність вимогам процесуального Закону, слід встановити строк, який не може перевищувати 3 ( трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження восьми проголошеної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 91, 110, 113 -114 214, 284, 291, 314 - 316,368, 369, 370 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_9