Ухвала іменем україни 19 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 грудня 2015 року щодо нього,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні подання Маріупольського виправного центру № 138 і спостережної комісії при Іллічівській районній адміністрації Маріупольської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , оскільки, станом на день розгляду справи не пройшов встановлений законом термін (ч. 8 ст. 154 КВК України) для звернення із поданням щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від

25 грудня 2015 року ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2015 року залишено без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_4 без задоволення.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Згідно до ч. 8 ст. 154 КВК України особи яким в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені в місця обмеження волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення в місця обмеження волі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно відмовив у поданні Маріупольського виправного центру № 138 і спостережної комісії при Іллічівській районній адміністрації Маріупольської міської ради від 9 листопада 2015 року, оскільки неможливо його задоволення раніше як через рік з дня винесення ухвали Селидівським міським судом Донецької області від 14 липня 2015 року про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі на більш м`яке - 1 рік 4 місяці обмеження волі, з чим і погоджується колегія суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими і відповідають ст. 370, 419 КПК України.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що в даному випадку необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюзасудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 грудня 2015 року щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3