ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 1кс/201/9424/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу публічного акціонерного товариства «Райфайзен БанкАваль» на постанову прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 23 червня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000109, -

ВСТАНОВИВ:
Представник ПАТ «Райфайзен БанкАваль» ОСОБА_5 звернувся до суду із відповідною заявою, в якій оскаржує постанову прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 23 червня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000109 від 29 листопада 2012 року. В обґрунтування скарги ОСОБА_5 зазначив, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000109 були зібрані усі необхідні матеріали та проведені необхідні слідчі дії, які дозволяють притягнути ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за інкриміновані останньому злочини, у зв`язку з чим, відповідна постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Представник скаржника був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги, оскільки не згоден із підставами закриття кримінального провадження, а саме недоведеністю його винуватості у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 358 ч. 1, 3; 222 ч. 2; 197-1 ч. 2 КК України, у зв`язку із чим, просив суд скасувати оскаржувану постанову та направити матеріали кримінального провадження до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська для вирішення питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діях складу інкримінованих злочинів.

Суд, безпосередньо вислухавши пояснення заінтересованої особи, а також дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 23 червня 2015 року кримінальне провадження № 0000109, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2012 року було закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді.

Суд звертає увагу на те, що із суті вищевказаної норми процесуального закону вбачається, що недоведеність це, коли факт суспільно-небезпечного діяння встановлено, але досліджені докази виключають або не підтверджують вчинення його підозрюваним.

Обгрунтовуючи свої висновки щодо недоведеності провини ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 222 КК України, прокурор зазначив, що між останнім та ПАТ «Райфайзен БанкАваль» склалися цивільно-правові відносини, оскільки в період розслідування встановлено, що на момент отримання грошових коштів, ОСОБА_3 мав намір повернути їх банку. Отже, дана формуліровка свідчить про те, що прокурор дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_3 складу злочину, так як діяння, яке ставиться у вину останньому, їм вчинено, проте кримінальним законом воно не визнається злочином. Таке протиріччя у висновках, викладених в мотивувальній та резолютивній частинах постанови прокурора ставить під сумнів її законність та обгрунтованість, і тим самим позбавлює слідчого суддю можливості зрозуміти до якого саме висновку дійшов прокурор, закриваючи кримінальне провадження по справі за недоведеністю провини.

Крім того, прокурор, приймаючи рішення щодо закриття кримінального провадження, обмежився у своїй постанові формальними посиланнями на те, що органом слідства виконані всі можливі слідчо-оперативні заходи для встановлення обставин скоєння ОСОБА_3 інкримінованих йому злочинів, і що надана належна оцінка кожному доказу.

Проте, із постанови прокурора не вбачається, які саме докази були здобуті на підтвердження провини ОСОБА_3 по кожному із інкримінованих йому злочинів і чи винен останній у їх скоєнні, чи мали місце діяння, які ставляться йому в провину, чи містять вони склад злочину та чому отримані дані не достатні для того, щоб зробити висновки про доведеність його вини.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить належних мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що оскаржувана постанова прокурора не містить аналізу та належної оцінки здобутим під час досудового розслідування доказам, суд приходить до висновку, що дані обставини ставлять під сумнів обгрунтованість та законність зазначеної постанови, що в свою чергу є підставою для її скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу публічного акціонерного товариства «Райфайзен БанкАваль» на постанову прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 23 червня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000109 задовольнити.

Постанову прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 23 червня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000109 скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000109 направити до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська для продовження досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1