Провадження № 1-кс/461/5702/14
УХВАЛА

27.10.2014

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову від 25 вересня 2014 року слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим за клопотанням №2 від 24 вересня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000185 скасувати, як незаконну; визнати протиправною бездіяльність слідчого ОСОБА_4 щодо недотримання ним вимог ч.2 п.4 ст.56 КПК України; зобов`язати слідчого ОСОБА_4 задоволити клопотання №2 потерпілого ОСОБА_3 від 24 вересня 2014 року, а про винесення постанови у провадженні № 0000185 повідомити потерпілого ОСОБА_3 за вказаним засобом зв`язку по телефону НОМЕР_1 .

В обґрунтування скарги посилається на те, що 24 вересня 2014 року ним було подано до слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 клопотання №2, в якому він просив на виконання вимог його заяви від 02 вересня 2014 року, згідно ст.55 КПК України, як потерпілому у кримінальному провадженні №0000185 від 17 вересня 2014 року, надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, постанову про визнання його потерпілим і про залучення до розслідування провадження як потерпілого. Однак, постановою від 25 вересня 2014 року слідчий безпідставно відмовив у визнанні його потерпілим, так як у клопотання він посилався на п.2 ст.55 та на ч.2 п.4 ст.56 КПК України, а слідчий в оскаржуваній постанові зазначив, що не зазначено жодних підстав, які б свідчили про завдання скаржнику моральної або майнової шкоди.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів, викладених у такій, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі та просив скаргу задоволити.

Слідчий слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Частиною 1 п.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Скаржник є особою, заява якої зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000185 від 17 вересня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, тобто належним носієм права на оскарження постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання.

Як видно із матеріалів скарги, постановою слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 25 вересня 2014 року, винесеною в межах кримінального провадження №0000185, відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000185 від 17 вересня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 2 ст.55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.

Як видно з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що у клопотанні ОСОБА_3 не зазначено жодних підстав, які б вказували на завдання останньому фізичної або майнової шкоди. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_5 , яке, на думку скаржника, вчинено щодо нього, та не вчинено жодних дій, спрямованих на з`ясування питання завдання ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням фізичної, майнової або моральної шкоди. Таким чином, слідчий при розгляді клопотання обмежився лише дослідженням такого, не проаналізувавши інші матеріали кримінального провадження, зокрема заяву про вчинення злочину.

З огляду на наведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 24 вересня 2014 року та за результатами розгляду клопотання винести мотивовану постанову, копію якої направити ОСОБА_3 в порядку та в строки визначені діючим законодавством. Крім того, як видно з оскаржуваної постанови, слідчий фактично обмежився цитуванням ч.5 ст.55 КПК України, але не дотримався положень цієї норми Закону в частині винесення вмотивованої постанови.

Разом з тим, вимога щодо визнання протиправною бездіяльності слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 щодо недотримання вимог ч.2 п.4 ст.56 КПК України не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним.

За таких обставин, вважаю, оскаржувану постанову як таку, що винесена з порушенням норм КПК України, слід скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 24 вересня 2014 року.

Разом з тим, вважаю, що слід відмовити в частині зобов`язання слідчого задоволити клопотання ОСОБА_3 від 24 вересня 2014 року, оскільки вирішення клопотань про проведення слідчих дій на стадії досудового розслідування належить до повноважень слідчого.

Таким чином, задоволення скарги ОСОБА_3 в цій частині буде суперечити вищенаведеним нормам КПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 25 вересня 2014 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000185 від 17 вересня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання №2 ОСОБА_3 з врахуванням обставин, викладених у такому, та за результатами розгляду клопотання винести мотивовану постанову, копію якої направити ОСОБА_3 в порядку та в строки визначені діючим законодавством.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1