Провадження № 1-в/537/580/2016
Справа № 537/650/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2016 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника КВК (№69) ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дергачі Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня спеціальна, судимого 11.02.2003 року Апеляційним судом Харківської області за пп.2,4 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 КК України до 15 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
ОСОБА_5 засуджений 11.02.2003 року Апеляційним судом Харківської області за пп.2,4 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 05.09.2002 року.
Під час утримання в слідчому ізоляторі м.Харкова засуджений характеризувався незадовільно, допускав порушення вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, стягнення погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
З 09.07.2003 року по 09.03.2006 року засуджений відбував покарання в Перевальській виховній колонії. За час відбування покарання характеризується задовільно, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав. Мав п`ять заохочень, оголошені правами начальника відділення.
З 09.03.2006 року засуджений відбував покарання в Божківській ВК (№16) Полтавської області. За час відбування покарання характеризується незадовільно, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
З 09.06.2011 року відбуває покарання та проходить лікування в Кременчуцькій виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№69).
За час відбування покарання характеризується задовільно, п`ять разів допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення, чотири стягнення погашено у встановленому законом порядку, одне стягнення не знято та не погашено, має два заохочення.
По відношенню до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх законні вимоги. Хворий на туберкульоз, до лікування ставиться добре. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки, спілкується із засудженими різної спрямованості. Злодійських традицій не підтримує, до ради колективу засуджених ставиться задовільно, за характером мовчазний, скритний, на контакт іде важко. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки, передачі. Участь у суспільному житті колективу засуджених відділення не приймає. Вину свою визнає, але не усвідомлює своїх минулих помилок.
Відповідно до ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зазначено, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, прохає суд розглянути справу в його відсутність.
Із матеріалів справи, пояснень представника КВК (№69) вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин, станом на 15.02.2016 року засудженим відбуто 13 років 5 міс.10 днів, тобто більше трьох чвертей строку призначеного покарання.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника Кременчуцької виправної колонії, який пояснив, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому прохають в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженому ОСОБА_5 відмовити, думку прокурора про необхідність відмовити засудженому в задоволенні зави про умовно-дострокове звільнення, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці він не довів своє виправлення, враховуючи наявність у засудженого за час відбування покарання 34 стягнень, з яких одне за 28.01.2016 року не погашено, сім заохочень, отриманих протягом 2004, 2005 , 2013 та 2015 років, те, що засуджений не працює, вважає за необхідне в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженому ОСОБА_5 відмовити, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці він не довів своє виправлення.
Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, ст.154 КВК України, ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суд,-
постановив:
В задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженому ОСОБА_5 відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя