Справа № 515/2032/15-к
Провадження № 1-кп/515/4501/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

18 грудня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

представника служби у справах дітей

Татарбунарської районної

державної адміністрації ОСОБА_7 , ОСОБА_8

законного представника н/л обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Миколаївка Ширяївського району Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 304, ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Безім`янка Татарбунарського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 22 по 23 серпня 2015 року в вечірній час, ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля свого будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється неповнолітнім, неодноразово пропонував останньому, шляхом умовлянь, переконання в доцільності подібної поведінки, некараності, розповідаючи про легкість отримання грошових коштів, схилив неповнолітнього ОСОБА_6 до спільної участі у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.

Крім того, 24.08.2015 року ОСОБА_10 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 , біля 17 год. 30 хв., з метою викрадення чужого майна, проникли в приміщення колишньої хлібопекарні та молочного цеху ТОВ «Зоря», яке розташоване в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали: електричний двигун потужністю 2.5 квт.1000 об/хв., трьохфазний вартістю 1715 грн. 90 коп.; електричні двигуни потужністю 1.1. кВт., 1000 об/хв…, трьохфазні в кількості 5 шт. вартість одного 1147 грн.39 коп., радіатори парового опалення чавунні в кількості 42 секцій, вартість однієї секції 182 грн. 25 коп., підставки для чанів замісу тіста хліба на коліщатах чавунні та на металевій платформі, в кількості 2-х шт., вартість однієї 269 грн. 73 коп., сепаратор для сепарирування молока з електричним двигуном 2.2 квт., потужністю 100 л за годину, вартістю 1312 грн. 20 коп., центрифугу для виявлення жирності молока з електричним двигуном потужністю 0,9 квт вартістю 2772 грн.

Далі, маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з одного й того ж джерела, не маючи великого розриву у часі, ОСОБА_10 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 , 27.08.2015 року біля 23 години, з корисливих мотивів проникли в приміщення колишньої хлібопекарні та молочного цеху ТОВ «Зоря», розташованого в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали: форми для випічки хліба (з алюмінію) круглої форми діаметром 200 мм, в кількості 100 шт., вартість однієї форми 40 грн.; форми для випічки хліба прямокутної форми (з чорного металу), для хліба «Кірпич», в кількості 100 шт., вартість однієї форми 35 грн., настільні механічні терези для зважування тіста до 10 кг вартістю 583 грн 20 коп.

Після чого неповнолітній ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши тим самим збиток ТОВ «Зоря», на загальну суму 27 814 грн. 21 коп.

Допитані в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 винними себе у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнали повністю, не оспорювали фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаялись і просили їх суворо не карати, пояснивши детально про обставини скоєння крадіжки майна з приміщення колишньої хлібопекарні та молочного цеху ТОВ «Зоря» на загальну суму зазначену в обвинувальному акті.

Також, обвинувачений ОСОБА_10 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, оскільки достовірно знав про неповнолітній вік ОСОБА_6 , однак втягнув його в злочинну діяльність, в чому також щиро розкаюється.

Крім визнання вини самими обвинуваченими, їх вина також підтверджується поясненнями законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , який пояснив суду, що неповнолітній ОСОБА_6 є його онуком, він з самого народження проживає біля нього та його дружини. Про обставини скоєння останнім крадіжки йому не відомо, однак він завіряє суд, що онук щиро кається у скоєному, про що свідчить його поведінка.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачені повністю визнали свою вину в інкримінованих їм діяннях, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинувачених, законного представника неповнолітнього обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо характеризуючих даних на обвинувачених.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази приходить до висновку, що умисні дії обвинувачених ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна за попередньою змовою группою осіб, поєднана з проникненням у приміщення.

Крім того, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 304 КК України, за ознакою втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.

При обранні покарання обвинуваченим, суд враховує суспільну небезпеку вчинених ними кримінальних правопорушень та особи обвинувачених у їх сукупності.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченими в судовому засіданні, їх щире каяття у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення обвинуваченими ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_6 кримінального правопорушення вперше, посередні характеристики на обох обвинувачених за місцем мешкання та неповнолітній вік обвинуваченого ОСОБА_6 , як на час скоєння кримінального правопорушення, так і на час розгляду справи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, суд не виявив.

При визначенні покарання, судом враховуються відношення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, мотив, мета та спосіб вчинення злочинного діяння, визначене законом покарання за вчинене протиправне діяння, характеристику на неповнолітнього обвинуваченого, соціально-побутові умови проживання неповнолітнього відповідно до звіту, наданого Службою у справах дітей Татарбунарської райдержадміністрації.

А тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 слід застосувати покарання, яке суд вважає доцільним і достатнім для його виправлення, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінуємої йому статті, з урахуванням вимог ст.102 КК України. Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,104 КК України.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_10 , у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що останньому необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінуємих йому статей. При визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд керується нормами ст.70 КК України.

Разом з тим, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_10 щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень, активно сприяв їх розкриттю, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього також можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд, на підставі ст.75 КК України, вважає доцільним звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ст.69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого покарання, ніж передбачено санкціями інкримінуємих їм статтей, суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробовування на 1 (один) рік.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки і 3(три) місяці позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 304 КК України 3 (три) роки і 6(шість) місяців позбавлення волі;

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_10 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3(трьох) років і 6(шести) місяців позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання з випробовуванням на 1(один) рік і 6(шість) місяців.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обчислювати з 18 грудня 2015 року відповідно до ч.1 ст.165 КВК України.

Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію Татарбунарського РВ КВІ УДПтСУ в Одеській області.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 діб з моменту його оголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Суддя Семенюк