Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/189/2015 Справа № 641/2021/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000989 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, яка зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України -

В С Т А Н О В И В :
01.04.2014 року близько 16 годин 30 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись в приміщені квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту зі своєю тещею ОСОБА_5 ,1962 р.н., маючи злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, схопив ОСОБА_5 за праву руку, і викрутивши її за спину, штовхнув на ліжко, в результаті чого спричинив останній, згідно висновку експерта № 4064-ая/14 від 15.01.2015 травму правої руки у вигляді нижньо медіального вивиху головки правої плечової кості з гематомою під сухожиллями обертальної манжети, ускладнену травматичним артрозом правого плечового суставу, що по ступеню тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково. Так, обвинувачений не заперечував проти факту та обставин скоєного кримінального правопорушення, однак не визнав цивільний позов у частині стягнення компенсації у відшкодування моральної шкоди, вважав суму компенсації надто високою. Щодо обставин скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_6 пояснив, що 01.04.2014 року близько 16 годин 30 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись в приміщені квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту зі своєю тещею ОСОБА_5 ,1962 р.н., схопив ОСОБА_5 за праву руку, і викрутивши її за спину, штовхнув на ліжко, в результаті чого, спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості.

Однак, винуватість ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими судом доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що 01.04.2014 року біля 14 годин 00 хвилин, вона забирала онуку зі школи та привезла її до себе додому за адресою: АДРЕСА_3 , і повідомила про це свою доньку ОСОБА_8 по телефону. Через хвилин 30 її донька разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 приїхали до неї додому за адресою: АДРЕСА_3 . та почали виламувати двері в тамбур та нецензурно висловлюватися. Після цього ОСОБА_5 подзвонила своєму адвокату ОСОБА_9 та попрохала його викликати працівників міліції. Через хвилин 40 приїхали працівники міліції, весь цей час її донька та ОСОБА_6 стукали у двері в квартири, оскільки двері в тамбурі вони виламали. Після цього працівники міліції поїхали, а її донька з ОСОБА_6 залишилися і продовжували ламати та стукати у двері, вона ще раз подзвонила адвокату і попросила викликати працівників міліції. Близько 16 годин 00 хвилин, того ж дня до неї знову прийшли працівники міліції. Після цього працівники міліції зайшли до квартири і почали розмовляти зі нею та онукою. Працівник міліції запитала, у онуки з ким вона хоче жити, і онука відповіла, що з нею. Після цього дільничний інспектор, вийшов з квартири, і в той момент коли він відчинив двері, ОСОБА_6 разом з її дочкою увірвалися до квартири. ОСОБА_5 в цей момент разом з онукою та працівником міліції знаходилася в одній із кімнат куди забіг ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_8 підбігла до неї і схопивши за волосся, штовхнула її на підлогу, а потім, почала її бити наносячи тілесні пошкодження ногами по різним частинам тіла, а саме по ногам, спині, груди, не менше трьох ударів. В той момент, коли ОСОБА_5 була ще на підлозі, підійшов ОСОБА_6 і вдарив її в область живота ногою. ОСОБА_5 встала, а ОСОБА_6 в цей момент схопив її за праву руку та вивернувши її за спину, штовхнув у перед, через що вона впала на диван та вдарилася головою о стіну, а ОСОБА_6 в цей час викручував їй руку та наніс удар в голову. Після цього ОСОБА_6 встав і побіг в іншу кімнату;

- показами свідка ОСОБА_8 , з яких вбачається, що 01.04.2014 року близько 14 годин 30 хвилин ОСОБА_8 чекала вдома свою доньку, яка повинна була прийти зі школи. Однак донька зі школи не поверталась, вона разом з чоловіком ОСОБА_6 подзвонили до школи, в якій навчається їх донька, там їм сказали, що їй доньку забрала бабуся ОСОБА_5 . Після цього, вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_10 , поїхала до її матері ОСОБА_5 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Приїхавши за вказаною адресою, двері їм ніхто не відкрив. ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_6 почали стукати у двері тамбура, але ОСОБА_5 не відчиняла, тоді ОСОБА_6 штовхнув двері тамбура і вони відчинилися. Після, вони почали стукати в двері квартири, але двері їм ніхто не відчиняв. Після цього, приїхали працівники міліції, та прохали ОСОБА_5 відчинити двері, але вона їх не відкривала пояснюючи це тим, що ОСОБА_6 пошкодив їй замок та вона не може відчинити двері. Після того, як були відчинені двері у квартири, ОСОБА_8 кинулась до дитини та почала збирати її речі. Під час цього між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виникла словесна сварка, яка супроводжувалась фізичним насильством. Після цього, ОСОБА_5 схопила онуку та побігла з нею на балкон, намагаючись закрити двері на балкон, для того що б ніхто крім неї та онуки не зміг туди потрапити. В цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_6 намагалися перешкодити ОСОБА_5 в тому щоб вона не змогла закрити двері на балкон. ОСОБА_6 схопив ОСОБА_5 за руку викрутивши її за спину, та поклав на її ліжко. Інших тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_11 не наносив;

- показами свідка ОСОБА_12 , з яких вбачається, що вона працює в MB Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Слинько, буд. 9. 01.04.2014 року вона знаходилася на своєму робочому місті за вищевказаною адресою, близько 16 годин 00 хвилин, до відділку надійшло повідомлення, про те, що за адресою: АДРЕСА_3 відбувається сімейна сварка, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 забрала онуку і не віддає її батькам. Вона разом з ще одним працівником міліції ОСОБА_13 виїхали на виклик. Коли вони приїхали на виклик то побачили, що тамбурні двері відчинені, а біля вхідної двері квартири стояли чоловік і жінка, це були ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , вони стукали у двері і просили ОСОБА_5 їх відчинити. Тоді ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 постукали у двері і сказавши, що прийшли працівники міліції та попросили їх відкрити, однак ОСОБА_5 , довгий час не могла їх відчинити, оскільки були якісь проблеми з дверима. Коли ОСОБА_5 відчинила двері квартири, вона запросила їх до себе в квартиру. Працівники міліції зайшли до кватири, а ОСОБА_14 і ОСОБА_15 залишалися в тамбурі. Зайшовши до квартири, ОСОБА_12 почала розмовляти з ОСОБА_5 і пояснювати, що дитину потрібно віддати батькам, однак ОСОБА_5 відмовлялася її віддавати. В цей момент, ОСОБА_8 і ОСОБА_6 сильно стукали у двері, ОСОБА_13 хотів вийти з квартири та заспокоїти їх, але коли він відчинив двері, то до квартири увірвалися ОСОБА_16 і ОСОБА_8 . Боград ОСОБА_17 почала сваритися з матір`ю, вони схопили одна одну за волосся, та розмахували руками, при цьому ОСОБА_8 наносила удари руками ОСОБА_5 по верхній частині тулуба та рук. ОСОБА_12 зайшла до кімнати, де сиділа дівчинка ОСОБА_18 , а ОСОБА_8 побігла збирати по кімнатам речі дитини. Після цього, ОСОБА_5 схопила онуку і вибігла з нею на балкон та почала тримати двері. Після того, як двері відкрили, ОСОБА_12 побачила, як ОСОБА_6 схопив ОСОБА_5 за руку і викрутивши ії за спину штовхнув її на диван.

- показами свідка ОСОБА_13 , який надав аналогічні покази, показам ОСОБА_12 ;

- показами свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 01.04.2014 року близько 15 годин 00хвилин, йому на мобільний телефон подзвонила ОСОБА_5 та повідомила його, про те, що після того як вона забрала свою онуку ОСОБА_19 зі школи і привезла до себе додому, про що повідомила свою доньку ОСОБА_8 , ОСОБА_14 разом з зятем приїхали до неї додому і виламують двері в тамбурі, у зв`язку з чим попрохала його приїхати та викликати працівників міліції, що він і зробив. Після того, як приїхав черговий наряд міліції, він разом з міліцією піднявся до квартири ОСОБА_5 , де побачив ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та пошкодженні двері в тамбур. Після цього, ОСОБА_15 став кидатися на нього та погрожувати йому, у зв`язку чим працівники міліції попрохали його зачекати на вулиці. Після ОСОБА_9 спустився вниз, вийшов на вулицю та чекав працівників міліції на вулиці.
- згідно висновку судово-медичної експертизи № 4064-ая/14 від 15.01.2015 року ОСОБА_5 причинено травму правої руки у вигляді нижньо медіального вивиху головки правої плечової кості з гематомою під сухожиллями обертальної манжети, ускладнену травматичним артрозом правого плечового суставу, що по ступеню тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 12 лютого 2015 року, під час якого вона показала та розповіла про обставини кримінального правопорушення, а саме те, що 01.04.2014 року близько 16 годин 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 схопив ОСОБА_5 за праву руку та викрутив її;

- згідно висновку повторної судово-медичної експертизи № 505-ая/15 від 25.02.2015 року у ОСОБА_5 причинено травму правої руки у вигляді нижньо медіального вивиху головки правої плечової кості з гематомою під сухожиллями обертальної манжети, ускладнену травматичним артрозом правого плечового суставу, кровоподтек на лівій руці, ногах, на кровоподтек на тулубі, садно на лівій нозі, які утворилися від дії тупих твердих предметів, показання ОСОБА_5 дані на слідчому експерименті від 12.02.2015 року, не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень.

Оцінюючи вищенаведене, суд вважає, що не вірити показанням допитаних у судовому засіданні потерпілої та свідків підстав немає,їх показання відповідають один одному, фактичним обставинам, та як докази суд вважає їх достовірними.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття останнього.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше в силу ст.89 КК України не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, сукупність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та приходить до висновку, що покарання у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів. Разом з тим , суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання із застосуванням ст.75 КК Україниз покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3 ст. 76 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_6 заявлено клопотання про застосування до нього п. «в» ст.1 Закон України «Про амністію у 2014 році», так як він має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Прокурор у судовому засідання не заперечувала проти застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 Закону України « Про амністію у 2014 році», оскільки він підпадає під дію цього закону, а саме під п. « в» ст..1 Закону України « Про амністію в 2014 році»

Потерпіла проти задоволення клопотання заперечувала.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Вимогами ч.2 ст.86 КК України визначено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року, постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав,які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України « Про застосування амністії в України» від 01 жовтня 1996 року зі змінами від 27.02.2014 року установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженої від відбування покарання.

Згідно із ст.12 Закону дія цього закону поширюється на осіб,які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КК України - 01.04.2014 року, тобто до набрання чинності Законом України „ Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року крім того, дане кримінальне правопорушення відповідно до ст..12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, також ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_7 -28.03.2003 р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 актовий запис № 226 виданого Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, не позбавлений батьківських прав.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно звільнити від відбування покарання, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Позовні вимоги ОСОБА_11 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають залишенню без розгляду, оскільки наданий позов не відповідає вимогам ЦПК України, що в подальшому не позбавляє потерпілу можливості звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з відповідним позовом.

Разом з тим, у відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Таким чином, цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення суми у відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, в сумі 2 000 грн., з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом не обирався.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368- 374 КПК України, Законом України «Про амністію в 2014 році», Законом України « Про застосування амністії в України», суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 ( одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_6 звільнити від призначеного судом покарання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму моральної шкоди у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та

прокурору.
Суддя - ОСОБА_1