АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2109/14-к Номер провадження 11-кп/786/159/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.125 КК України Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Блажове Рокитнівського району Рівненської області, мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, працюючу продавцем ПП « ОСОБА_10 », раніше не судиму,-

засуджено за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 2125,50 грн., на відшкодування моральної шкоди 3000 грн., а також 500 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

За змістом вироку суду ОСОБА_9 визнана винною у тому, що вона 24 грудня 2013 року близько 15.30 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі «Полтава-Жуки», під час сварки з ОСОБА_8 , умисно нанесла їй кулаками близько 10 ударів в голову, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в її діях кримінального правопорушення. Зазначає, що в основу обвинувачення лягли неправильні і упереджені показання свідка ОСОБА_12 , що є подругою ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 , співмешканця потерпілої. Інших очевидців події досудове слідство не встановило, через що вона прохала допитати водія автобусу ОСОБА_14 , проте на її прохання та виклики суду той не з`являвся.

Заслухавши доповідача, виступ обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_7 та на підтримання апеляційної скарги, заперечення потерпілої ОСОБА_8 проти поданої апеляції, думку прокурора ОСОБА_6 про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення останньої не знаходить.

Вина ОСОБА_9 у нанесені потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за обставин, викладених у вироку, стороною обвинувачення доведено у повному обсязі на підставі зібраних у кримінальному проваджені доказах.

Із показань обвинуваченої ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що раніше вони були знайомі і між ними склалися неприязні відносини.

Потерпіла ОСОБА_11 на момент звернення до правоохоронних органів по факту її побиття 24.12.2013р. відразу вказала на ОСОБА_9 , як на особу, що побила її в автобусі кулаками по голові та заподіяла тілесні ушкодження(т.2., а.с. 6-7).

Остання, у свою чергу, надаючи пояснення на початку досудового розслідування і в судових інстанціях, указаний факт по суті не заперечувала, але стверджувала, що нанесла потерпілій лише декілька ударів та у відповідь на удар ОСОБА_11 долонею по обличчю (т.1 а.с.47). Однак її звернень до правоохоронних органів з приводу нападу на неї ОСОБА_11 , даних про наявність якихось ушкоджень після цього, матеріали провадження не містять.

Між тим очевидець події свідок ОСОБА_16 також прямо указала на ОСОБА_9 як на особу, що наносила потерпілій ОСОБА_11 удари кулаком та сумкою в обличчя, від чого у останньої пішла кров з носа. Нападу ОСОБА_11 на ОСОБА_15 , від якого обвинувачена наче б то захищалася, вона не бачила.

Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що у той день йому телефонувала дружина та повідомила, що по дорозі в автобусі її побила ОСОБА_15 , тому попросила її зустріти у зв`язку з поганим самопочуттям. ОСОБА_11 вийшла з автобуса у закривавленому одязі, скаржилася на головний біль, розповіла, що обвинувачена побила її через ревнощі. Вдома викликали міліцію, після чого дружину забрали до лікарні, де вона проходила стаціонарне лікування.

Крім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_15 у навмисному нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_11 об`єктивно підтверджується висновком Судово-медичної експертизи про характер, локалізацію, механізм та тяжкість тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілій.

Під час досудового розслідування був проведений слідчий експеримент в ході якого потерпіла ОСОБА_8 продемонструвала механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень, який відповідно до висновків судового експерта не протирічить об`єктивним даним судово-медичної експертизи.

Жодних даних, які б свідчили про зацікавленість ОСОБА_16 у обмові ОСОБА_9 матеріали провадження не містять і такі твердження не доведені стороною захисту.

Що стосується водія маршрутного таксі «Полтава-Жуки» ОСОБА_14 , під час роботи якого стався конфлікт, то в ході допиту на досудовому слідстві той повідомив, що він чув лише лайку у салоні автобуса, проте не бачив які дії вчиняли ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , оскільки не міг відволіктися від управління транспортним засобом (т.1, а.с.110).

Отже показання цього свідка, що не заявлявся стороною обвинувачення, оскільки не міг підвередити або спростувати версію ОСОБА_15 про напад на неї з боку ОСОБА_11 , не мав вирішального значення для правильного вирішення справи, а його неявка в судове засідання не може свідчити про неповноту судового розгляду.

За таких обставин місцевий суд поза межами розумного сумніву прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_15 в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я і правильно кваліфікував її протиправні дії за ч.2 ст.125 КК України.

Покарання, призначене місцевим судом обвинуваченій ОСОБА_9 за скоєне, відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею умисного злочину, особі засудженої та є справедливим.

Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які тягнуть за собою скасування вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ: ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом Суддя: ОСОБА_2 .