Справа № 460/435/16-к
Провадження №1-кп/460/208/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.02.2016 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої -судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000676 від 23.09.2015 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина Ураїни, уродженця смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби військова частина польова пошта- НОМЕР_1 (колишня військова частина- НОМЕР_2 ) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 11.03.2015 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією.
В цей же день обвинувачений ОСОБА_5 , вибув для проходження військової служби, де був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 7-мої навчальної роти тилового забезпечення військової частини НОМЕР_1 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
03 березня 2014 року, за сигналом «Тривога», військову частину- НОМЕР_2 переведено у вищу ступінь бойової готовності, на військовослужбовців покладено спеціальні завдання та розпочато особливий період несення військової служби, а з 10.06.2014року відповідно до плану відмобілізування та приведення військової частини НОМЕР_2 у бойову готовність введено в дію нове умовне найменування бригади «військова частина - польова пошта- НОМЕР_1 ».
Знаючи про особливий період несення та порядок проходження військової служби, ОСОБА_5 , з 28.04.2015 року по 14.01.2016 року, не маючи наміру назавжди ухилитися від військової служби, без дозволу командира, самовільно залишив територію військової частини польова пошта - НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, без поважних причин, незаконно перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на свій власний розсуд.
14.01.2016 року, близько 08 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , добровільно повернувся в розташування військової частини польова пошта- НОМЕР_1 , де про своє прибуття повідомив командування і приступив до виконання своїх службових обов`язків та несення військової служби.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , як військовослужбовець військової служби з 28.04.2015 року по 14.01.2016 року, без поважних причин самовільно залишив територію військової частини польова пошта- НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину та підтвердив факт вчинення ним самовільного залишення військової частини та місця служби, в особливий період, покликаючись на обставини викладені у обвинувальному акті.
Крім цього, додатково пояснив, що він в цей період він змушений був поїхати до дому, оскільки його малолітній син захворів на ларингіт, щоб допомогти дружині. Наміру ухилитися від військової служби він не мав.
Щиро розкаявся у вчиненому, завіривши, що подібного більше не повториться, просить суворо не карати, надати йому можливість надалі проходити військову службу.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у самовільному залишенні місця служби та військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду доведена повністю, а його дії за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до положень ст.9 ч.4 п.1. ст.24 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, добровільне припинення злочинного діяння.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи обставини справи, те, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, активно сприяв органу досудового слідства у розкритті вчиненого злочину, позитивно характеризується за місцем його проживання та служби, його відношення до скоєного злочину, з урахуванням наведеного слід прийти до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України ОСОБА_5 слід звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.
Застосувати до засудженого ОСОБА_4 , ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 , обов`язки, а саме не покидати територію військової частини без дозволу командира, контроль за поведінкою засудженого покласти на командира військової частини, після звільнення з військової частини, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_4 ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін, після вважати скасованим.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1