Дата документу Справа № 310/8365/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/8365/15-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/195/16 ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 2, Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, який має середню-спеціальну освіту, розлучений, який на утриманні дітей не має, не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

*10 січня 2002 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки;

*14 лютого 2003 року за ч. 2 ст. 309, 71 КК до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

*23 листопада 2007 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком 1 рік;

*08 жовтня 2008 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

*26 листопада 2008 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

*22 листопада 2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 20.08.2014 р. згідно ст. 2 Закону України «Про амністію»,

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого змінений на тримання під вартою та взято ОСОБА_8 під варту у залі суду.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 900 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_11 у розмірі 1135 гривень.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
За змістом апеляційної скарги обвинувачений, не заперечуючи вину та кваліфікацію його дій, посилаючись на те, що злочин вчинив внаслідок важких сімейних обставин, зазначаючи, що матеріальний збиток відшкодований частково, просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 зазначає про можливість виправлення обвинуваченого без реального позбавлення волі. При цьому посилається на те, що шкода від злочинів частково відшкодована, судом встановлені дві обставини, що пом`якшують покарання. У зв`язку з чим, просить вирок змінити в частині призначеного покарання, та із застосування ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

14 травня 2015 року, приблизно о 07 годині 50 хвилин, знаходячись в маршрутному таксі № 4/1, який виконував рейс по маршруту та знаходився на вул. Мелітопольське шосе в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_8 помітив, як до маршрутного таксі на зупинці «Маяк», розташованої по вул. Мелітопольське шосе м. Бердянська, зайшла ОСОБА_10 , у якої в руках знаходилась жіноча сумка білого кольору, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення майна з вказаної сумки.

Відразу після цього, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна,шляхом вільного доступу, скориставшись що за його діями ніхто не спостерігає, таємно повторно викрав гаманець, чорного кольору, вартістю 100 гривень, в якому знаходилась зарплатна картка «Ощадбанку» на рахунку якої знаходились грошові кошти у розмірі 1800 гривень.

Після чого, цього ж дня, приблизно о 08 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 вирішив скоїти крадіжку грошових коштів з зарплатної карти «Ощадбанку», з рахунку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 . З цією метою ОСОБА_12 прийшов до терміналу банкомату «Укргазбанку», який розташовано по вул. Мелітопольське шосе 210/52 в м. Бердянськ, де того ж дня, приблизно о 08 годині 02 хвилин реалізуючи свій злочинний намір на скоєння крадіжки грошових коштів, діючи з єдиним умислом на викрадення з зарплатної карти «Ощадбанку», з рахунку № НОМЕР_2 усіх грошових коштів ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав грошові кошти, які знаходились на зарплатній карті «Ощадбанку», яка належить ОСОБА_10 , шляхом проведення 9 транзакцій в сумі 200 гривень, а загальною сумою 1800 гривень, якими в подальшому розпорядився на свій власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 1800 гривень.

Крім того, 26 травня 2015 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин, знаходячись в маршрутному таксі № 10, який виконував рейс по маршруту та знаходився на вул. Мазіна в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_13 . Помітив, як до маршрутного таксі на зупинці «Укрпошта», розташованої по вул. Мазіна м. Бердянська, зайшла ОСОБА_11 , у якої на плечі знаходилась жіноча сумка білого кольору, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення майна з вказаної сумки.

Відразу після цього, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна,шляхом вільного доступу, скориставшись що за його діями ніхто не спостерігає, з жіночої сумки ОСОБА_11 , таємно повторно викрав мобільний телефон «Нокіа 3710», ІМЕІ: НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору, вартістю 1500 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора МТС, яка матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_11 не має, на рахунку якої знаходилось 80 гривень, всього на суму 1580 гривень Після цього, ОСОБА_12 з вказаним майном залишив місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 1580 гривень.

Крім того, 29 липня 2015 року, в період часу з 10 години 30 хвилин до 10 години 45 хвилин, знаходячись в маршрутному таксі № 10, який виконував рейс по маршруту та знаходився на вул. Мазіна в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_8 помітив, як до маршрутного таксі на зупинці «Укрпошта» розташованої по вул. Мазіна м. Бердянська зайшла ОСОБА_14 у якої на плечі знаходився жіночий рюкзак голубого кольору, в кишені якого він побачив "мобільний телефон, який належить ОСОБА_14 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення майна з вказаного рюкзака.

Відразу після цього, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись що за його діями ніхто не спостерігає, з жіночого рюкзака ОСОБА_14 , таємно повторно викрав мобільний телефон «Samsung GT-19070 HKASEK», ІМЕІ: НОМЕР_4 , в корпусі чорного кольору, вартістю 1700 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора МТС, яка матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_14 не має, на рахунку якої знаходилось 6 гривень, в якому знаходилась флеш-карта, вартістю ПО гривень, всього на суму 1816 гривень Після цього, ОСОБА_12 з вказаним майном залишив місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 1816 гривень.

Крім того, 04 серпня 2015 року, приблизно о 11 години 00 хвилин, знаходячись в маршрутному таксі № 17, який виконував рейс по маршруту та знаходився на проспекті Пролетарський в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_8 помітив, як до маршрутного таксі на зупинці «Залізнодорожний вокзал», розташованого по пр. Пролетарський м. Бердянська зайшла ОСОБА_15 , у якої в руках знаходилась жіноча сумка світлого кольору, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення майна з вказаної сумки.

Відразу після цього, ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись що за його діями ніхто не спостерігає, з жіночої сумки ОСОБА_15 , таємно повторно викрав гаманець чорного кольору, вартістю 500 гривень, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 156 гривень, посвідчення члена виборчої комісії дільниці № НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_15 , всього на суму 656 гривень Після цього, ОСОБА_8 з вказаним майном залишив місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду всього на суму 656 гривень. Після цього, ОСОБА_8 з вказаним майном залишив місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 656 гривень.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого в підтримку апеляційних скарг; адвоката ОСОБА_9 , який також підтримав апеляційній скарги; думку прокурора щодо законності і обґрунтованості вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

ОСОБА_8 протягом досудового розслідування та в судовому засіданні повністю визнав себе винним у скоєнні злочинів за обставинами, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, суд обмежився лише допитом обвинуваченого, в ході якого він визнав себе винним в повному обсязі та дослідженням обставин, які характеризують особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, які кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційних скаргах не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в частині призначеного покарання.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виконав вимоги ст. 65 КК України.

Колегія суддів знаходить необґрунтованими доводи апеляційних скарг про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і даним про особу обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини справи, що пом`якшують покарання: щире каяття, часткове відшкодування шкоди потерпілим.

В той же час судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_16 з 11.12.2001 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер», має синдром залежності від вживання опіатів, не має постійного місця роботи, раніше неодноразово був засуджений за скоєння умисних корисних злочинів, у зв`язку з чим обґрунтовано визнав рецидив злочинів за обставину, що обтяжує покарання.

Із зазначеного випливає, що при призначенні покарання судом були враховані усі обставини справи і дані про особу обвинуваченого, в тому числі і ті, на які є посилання в апеляційних скаргах, та суд дійшов до висновку, який колегія судів вважає обґрунтованим, про можливість виправлення обвинуваченого лише за умови ізоляції від суспільства на строк, вказаний у вироку.

Між тим, з 24.12.2016 року вступив в дію Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, відповідно до вимог якого, ч. 5 ст. 72 КК України передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду і матеріалів справи обвинувачений тримається під вартою з 19 жовтня 2015 року по теперішній час.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_17 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р. зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 19 жовтня 2015 року по 11 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: 1 2 3