Справа №: 398/4905/15-к
Іменем України
"28" грудня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 , підсудних,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Пантаївка міста Олександрії, Кіровоградської області, громадянина України, українця, з професійно технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 02.02.1993 року Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.206 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.46-1 КК з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
-11.08.1993 року судом м. Олександрії Кіровоградської області за ч.1 ст.140, ч.2 ст.141 КК , на підставі ст., ст. 42, 43 КК України до 6 років позбавлення волі;
-17.07.1997 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.1 ст.196-1 КК , на підставі ст. 43 КК до 2-х років позбавлення волі;
-03.08.2000 року Олександрійськм міським судом Кіровоградської області за ч.1 ст.196-1, ч.3 ст.140 КК, на підставі ст.42 КК до 4 років позбавлення волі;
-31.07.2003 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.186 КК до 4-х років позбавлення волі;
-02.11.2007 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.187 КК, ч.3 ст.289 КК, на підставі ст. 70 КК до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна. Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.11.2012 року, згідно ст.82 КК України покарання замінено на 2 роки 6 місяців 20 днів обмеження волі;
-16.07.2014 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, звільнений умовно достроково на 9 місяців 21 день;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
- обох, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , групою осіб вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за наступних обставин.
Так, 17 вересня 2015 року близько 13.00 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перебували на території Олександрійського центрального ринку, навпроти житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи згідно зазделегідь розподілених ролей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до раніше їм не знайомої ОСОБА_8 . В той час як ОСОБА_7 відволікав увагу ОСОБА_8 роздивлявся та щупаючи руками її товар, в цей час ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію їх зазначеного спільного умислу, рукою шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої частину золотого ланцюжка, вагою 3,87 гр., вартість викраденого 3 107,61 грн.
Після цього з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, здавши викрадене в ломбард, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 3 107,61 грн.
Своїми діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_6 ще і повторно.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, пояснивши, що недалеко від автовокзалу зустрів ОСОБА_9 , який попросив у нього закурити. Вони з ним поспілкувались та з`ясувалось, що у нього немає грошей, але йому потрібно доїхати до м.Дніпропетровськ. Він ОСОБА_10 сказав, що грошей не має, але вони щось придумають. Підійшли до автовокзалу, побачили неподалік жінку, яка торгувала тютюном та попросили її, щоб вона пригостила їх тютюном. Жінка їх прогнала і вони пішли на ринок. Коли вони повертались з ринку, то він здалеку помітив на шиї у жінки, до якої вони підходили раніше та питали за тютюн, золотий ланцюжок, який він вирішив зірвати, так як у них не було грошей. ОСОБА_7 йшов попереду нього десь за 10 15 метрів, він з ним нічого не обговорював. Чи підходив ОСОБА_7 повторно до потерпілої він не пам`ятає та він не бачив, щоб той спілкувався з потерпілою. Він зі спини підійшов до потерпілої та стоячи позаду неї, обняв її зверху плечей та зірвав частину ланцюжка, а частина залишилась у руці потерпілої. В цей час ОСОБА_7 був від них десь за 5 метрів та повернувся і побачив у нього на пальці золотий ланцюжок, а тому прекрасно зрозумів, де він його взяв. Все відбувалось раптово, потерпіла не кричала, вони спокійно пішли в сторону автовокзалу. Він попросив у ОСОБА_7 паспорт, щоб здати ланцюжок пообіцявши, що після того як здасть ланцюжок, дасть йому декілька сотень гривень, щоб він міг поїхати додому. На автовокзалі, сіли в таксі та поїхали в ломбард, де він особисто здавав ланцюжок, використовуючи при цьому паспорт ОСОБА_7 , гроші також отримав він особисто.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнає, пояснивши, що 17.09.2015 року він приїхав в м.Олександрію з Хмельницького десь о другій годині ночі. Близько 11 год. прийшов на автовокзал, де зустрів ОСОБА_6 , з яким дійсно підходили до потерпілої та просили тютюну, але вона їм відмовила, посилаючись на те, що тютюн дуже дорогий. Вони пішли на ринок. Коли повертались з ринку, ОСОБА_6 вдруге зупинявся біля потерпілої, а він пішов далі. Десь через 5-10 метрів ОСОБА_6 наздогнав його, і він побачив у нього ланцюжок та зрозумів, що він зірвав його у потерпілої. ОСОБА_6 запитав у нього, чи має він паспорт. Він дав ОСОБА_6 свій паспорт, щоб здати ланцюжок, за що останній пообіцяв йому гроші. Всюди було спокійно, вони сіли в таксі та поїхали в ломбард. Гроші в ломбарді отримував ОСОБА_6 , потім їх затримала міліція.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинувачених в інкримінованому їм злочині, підтверджується належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами:
Показаннями потерпілої, яка пояснила, що коли вони підійшли до неї та попросили тютюну, то вона їм відповіла, що тютюн дорогий. Вони їй не погрожували, але ОСОБА_6 погладив її по голові та сказав, що вони ще повернуться. Близько 13.00 год., коли людей вже було мало, ОСОБА_7 підійшов спереду неї, зігнувся над тютюном, беручи в руки різний тютюн та роздивляючись його. Вона привстала та нахилилась до нього трохи вперед, та в цей час відчула як ОСОБА_6 взяв її руками за плечі та знімає ланцюжок, тому вона схопила свій золотий ланцюжок рукою та запитала у нього, що він робить. ОСОБА_6 зірвав ланцюжок та вони спокійно пішли разом, частина ланцюжка залишилась у неї в руці. Вона дуже злякалась, так що її аж трусило. Через деякий час викликали міліцію. Претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, питання щодо міри покарання для обвинувачених залишає на розсуд суду;
- свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він пам`ятає, що у вересні 2015 року їм в ломбард, де він працює касиром товарознавцем заклали викрадені речі, а саме фрагмент ланцюжка. У них є електронні ваги, на яких все зважують. Зараз точну вагу ланцюжка він не пам`ятає, але це було десь трохи більше 3 гр., на той час у них приймали 1 грам десь за 500 грн. Вони також обов`язково ідентифікують особу, яка здає річ по паспорту або по водійському посвідченню. Хто йому в той день давав паспорт він не пам`ятає, але пам`ятає, що приходило дві особи. Гроші він поклав на видачу, а хто їх забрав він не бачив;
- протоколом огляду місця події від 17.09.2015 року, згідно результатам якого потерпіла ОСОБА_8 показала місце, де відкрито заволоділи її майном (аркуш м.к.п.4-5);
- протоколом огляду предмету від 18.09.2015 року, згідно результатам якого в приміщенні Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області потерпіла ОСОБА_8 добровільно видала частину ланцюжка з жовтого металу, довжиною 20 см, яка залишилась у неї після вчинення щодо неї протиправних дій, який було оглянуто, визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_8 (аркуш м.к.п 24-29);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала особу на фото під №2, як особу, що зірвала у неї з шиї золотий ланцюжок та приходила незадовго до цього і просила безкоштовно табаку. На фото під №2 ОСОБА_6 (аркуш м.к.п. 18-20);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2015 року, згідно якого потерпіла впізнала особу на фото №4, як молодого хлопця, що приходив разом із чоловіком , який зірвав у неї з шиї ланцюжок та в цей час відволікав її увагу. На фото під №4 ОСОБА_7 (аркуш м.к.п.21-23);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2015 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 показала та розказала за яких обставин відносно неї було вчинено кримінальне правопорушення і відкрито викрадено її майно, а саме білявий хлопець підійшов спереду та почав рукою пробувати та роздивлятись табак, а коли вона трохи привстала, то чорнявий хлопець, що був позаду неї, поклав руку їй на плече, і вона схопила ланцюжок своєю рукою, щоб він його не зняв та відчула, що частина ланцюжка вже в її руках, так як він її вже розірвав. Все відбулось раптово і вони спокійно пішли в сторону автовокзалу (аркуш м.к.п.20-23);
- довідкою з ПТ ломбард «Берман і компанія» від 17.09.2015 року, що 17.09.2015 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Дніпропетровськ закладав ланцюжок (золото 585 проби, вага 3,87 гр.), договір №14.15.1292 від 17.09.2015 року, звідки вбачається, що золотий ланцюжок, який було викрадено у потерпілої здав під заставу саме обвинувачений ОСОБА_7 , за який було видано 1696,00 грн. (аркуш м.к.п. 38, 40);
- висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 670 від 18.09.2015 року, яким встановлено ринкову вартість золотого ланцюжка, вагою 10 гр., 585 проби, вартість 8030,00 грн., ціна за 1 гр. - 803,00 грн. (аркуш м.к.п.60-63).
Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує того факту, що він зірвав золотий ланцюжок з шиї потерпілої та відійшов від неї, при цьому частина ланцюжка залишилася у потерпілої в руці. Обоє обвинувачених стверджують, що вся частина викраденого ланцюжка була здана в ломбард. Потерпіла в судовому засіданні дала аналогічні показання та надала експерту для огляду частину золотого ланцюжка, що залишилась у неї, та згідно висновку судово товарознавчої експертизи від 18.09.2015 року ціна 1 гр. - 803,00 грн.. Вилучення у ломбарді фрагменту ланцюжка, не було проведено, але згідно довідки з ломбарду ОСОБА_7 закладав ланцюжок (золото 585 проби, вага 3,87 гр.), договір №14.15.1292 від 17.09.2015 року, тобто вага викраденої частини золотого ланцюжка складає 3,87 гр., та вартість викраденого 3107,61грн. На підставі викладеного суд вважає, що доказів щодо викрадення у потерпілої золотого ланцюжка вартістю 8030 грн. досудовим та судовим слідством здобуто не було, а тому вважає, що з обвинувачення необхідно виключити викрадення частини золотого ланцюжка на суму - 4 922,39 грн., який залишився у потерпілої.
Суд визнає хибними та не приймає до уваги свідчення обвинувачених в частині того, що у них не було попереднього зговору, бо вони спростовані доказами добутими в суді.
Суд прийшов до висновку, що їх показання в частині того, що ОСОБА_7 нічого не знав про те, що ОСОБА_6 зірве ланцюжок з шиї потерпілої , не слід приймати до уваги при винесенні вироку, оскільки вони суперечать іншим доказам по справі.
Зникши з місця вчинення злочину, знаходячись разом обвинувачені мали можливість домовитись між собою про зміст показань. Потерпіла та обвинувачені пояснили в суді, що раніше не знали одне одного, а отже у потерпілої немає сенсу для оговора обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпіла в залі судового засідання з впевненістю вказали, що саме обвинувачений ОСОБА_6 підійшов ззаду до неї і зірвав з неї частину золотого ланцюжка, в той час як ОСОБА_7 підійшов спереду, нагнувся до тютюну та брав його в руки перебираючи, таким чином відволікаючи її увагу, все відбулось раптово і вони спокійно пішли в сторону автовокзалу, це все було в будень день, коли було видно, а тому потерпіла мала змогу розгледіти їх.
Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним доказам суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що злочину він не скоював і викладене в обвинувальному акті не відповідає фактичним обставинам справи, суд розцінює це як спосіб захисту та уникнення від відповідальності, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними вище доказами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
При призначенні покарання обвинуваченим, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ними, тобто те, що злочин вчинений ними є тяжким, умисним; особу обвинувачених, які не працюють, при цьому:
ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, перебуває на диспансерному обліку в комунальному закладі «Олександрійський наркологічний диспансер» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з 2003 року, синдром залежності та з його слів у КЗ «Олександрійський протитуберкульозний диспансер»;
ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, має малолітнього сина ОСОБА_12 , 2009 року народження, має постійне місце проживання, де і зареєстрований АДРЕСА_2 , не перебуває на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин обтяжуючих покарання обвинувачених судом не встановлено.
З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченими, наявності для ОСОБА_6 пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягуються вперше, а ОСОБА_6 має не зняті та не погашені судимості, а також те, що потерпіла на суворій мірі покарання не наполягає, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинувачених є призначення покарання в виді позбавлення волі, в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому міру покарання з застосуванням ст. 75 КК України - звільнивши від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції. Така міра покарання відповідає вимогам ст. 50 КК України, тобто меті покарання і засадам його призначення та є необхідною і достатньою для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, а також є і справедливою.
Підстав для застосування до обвинувачених ст. 69 КК України судом не встановлено.
При цьому, суд приймає до уваги положення ч.5 ст.72 КК України, якою передбачено, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Потерпілою цивільний позов не заявлявся.
Речові докази фрагмент золотого ланцюжка, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити його власниці.
Речі вилучені при затриманні у ОСОБА_6 та у ОСОБА_7 та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області (квитанція № 1641) повернути засудженим.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст., ст. 124, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання 4 роки позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання 4 роки позбавлення волі.
Керуючись ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням, відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, та періодично з`являтися в органи кримінально - виконавчої інспекції для реєстрації.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з 17 вересня 2015 року та до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До строку відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з 17 вересня 2015 року до 28 грудня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженим: ОСОБА_6 - залишити тримання під вартою, ОСОБА_7 - змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи; звільнивши його з-під варти в залі суду.
Речові докази фрагмент золотого ланцюжка, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити його власниці.
Речі вилучені при затриманні: у ОСОБА_6 - (мобільний телефон «Samsung-H-130» чорно-рожевого кольору з сім карткою, паспорт на ім`я ОСОБА_6 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_6 , довідка про звільнення ОСОБА_6 , трудова книжка ОСОБА_6 , свідоцтво про присвоєння робітничої кваліфікації та додаток до нього на ім`я ОСОБА_6 , картка універсальна «Приватбанк») та у ОСОБА_7 - (свідоцтво про освіту, свідоцтво про базову загальну середню освіту та додаток до нього, диплом кваліфікованого робітника, свідоцтво про отримання кваліфікаційного класу, свідоцтво про його народження, диплом кваліфікованого робітника, трудова книжка, медична довідка, карта особи, яка підлягає медичному огляду та картка дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного, знімок легень, фотографії) передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області (квитанція №1641) - повернути засудженим.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: