Справа № 317/3486/15-к
№/п 1-в/з 17/291/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції подання Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 99) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, росіянину, уродженцю с. Долинське Мелітопольського району Запорізької області, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
Початок строку: 27.07.2006 року Кінець строку: 27.07.2018 року

В С Т А Н О В И В :
Адміністрація Біленьківської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№99), в якій засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, звернулась до суду із поданням про заміну невідбутої частини покарання засудженого більш м`яким згідно положень ст. 82 КК України.
В судовому засіданні представник установи ОСОБА_4 подання підтримав, просить його задовольнити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 вже відбув 2/3 частини покарання, за час перебування в колонії задовільно характеризується, має заохочення, довів своє виправлення та перевиховання.
Засуджений ОСОБА_5 підтримав подання, також прохає його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечує проти задоволення подання, вважає, що засуджений не довів своє виправлення оскільки за час відбування покарання він має не лише заохочення, а й стягнення за порушення режиму відбування покарання.
Суд, заслухавши пояснення представника адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№99), засудженого ОСОБА_5 , думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку, що у задоволенні подання має бути відмовлено з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення
Згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як вбачається з матеріалів подання та особистої справи ОСОБА_5 , останній був засуджений та відбуває покарання у вигляді 12 років позбавлення волі за скоєння умисних особливо тяжких злочинів. Строк відбуття покарання засудженим обчислюється з 27.07.2006 року, і на день розгляду подання засуджений вже дійсно відбув більше двох третин призначеного судом покарання, що згідно ст.82 КК України свідчить про наявність формально-юридичної підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Проте, розглядаючи подання, суд також враховує, що згідно з положеннями ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
У відповідності з ч. 3 ст.82 КК Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Натомість, як встановлено в судовому засіданні, перебуваючи з 16.12.2006 року в Біленьківській виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№99) засуджений ОСОБА_5 більшість часу не працював, був працевлаштований тільки з вересня 2014 року по квітень 2015 року.
При цьому за весь час відбуванн покарання засуджений має 4 стягнення, серед яких є стягнення у вигляді: попередження 08.09.2006 р., 23.07.2015 року, догана 22.11.2006 р., сувора догана 10.12.2012 року.
Незважаючи на те, що засуджений має 14 заохочень, суд не розцінює їх як доведений та беззаперечний факт виправлення засудженого, оскільки 13 з них ОСОБА_5 отримав за сумлінну поведінку та ставлення до праці саме в той час, коли він працевлаштований не був.
30.07.2015 року комісією Біленьківської виправної колонї № 99 було відмовлено ОСОБА_5 в застосуванні ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення як особі, що не довела своє виправлення.
Крім того відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 01.08.2014 року, яка міститься в особовій справі засудженого, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 участі у суспільному житті відділення, роботах по благоустрою місця позбавлення волі, програмах диференційовано-виховного впливу не приймає. Підвищенням свого загальноосвітнього рівня не прагне. На профілактично-виховні заходи реагує посередньо, відповідних висновків для себе не робить. Провину в скоєні злочину визнає, але робить це з метою отримання поблажливості. (особова справи а.с. 79)
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про заміну не відбутої частини більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Саме по собі відбуття засудженим 2/3 покарання не зобов`язує суд звільнити таку особу від подальшого відбування ним покарання, оскільки це є перш за все правом, а не обов`язком суду.
Отже, встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності переконують суд в тому, що поведінка ОСОБА_5 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, засужений не проявив себе як такий, що став на шлях виправлення, а тому не заслуговує на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.
За вищенаведених підстав суд дійшов висновку, що в задоволенні подання Біленьківської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№99) про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 - необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні подання Біленьківської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№99) про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 - відмовити.
На ухвалу протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізькій районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1