Справа №636/3122/15-к
1-кп /636/364/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2015 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000308 від 25.05.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бессарабівка Кегечівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, призваного на військову службу під час мобілізації 08.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, номера обслуги 2-ї реактивно-артилерійського дивізіону бригадно-артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 04.09.2015 року за №15-РС з військової служби у запас відповідно до Указу Президента України від 12.06.2015 року за №328/2015 «Про звільнення військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 року №607 «Про часткову мобілізацію» (зі змінами)», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
08.08.2014 року, солдат ОСОБА_4 , на підставі Указу Президента «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21.07.2014 року, призваний Нововодолазько-Кегичівським ОРВК Харківської області, у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , де наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_3 від 08.08.2014 року призначений на посаду номером обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.2003 року передбачено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) та охоплює час мобілізації, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 року оголошено її проведення протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності даного Указу Президента.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

24.03.2015 року ТВО командиром військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) солдату ОСОБА_4 була надана відпустка на строк з 25.03.2015 року по 03.04.2015 рік включно та вручено відпускний квиток № НОМЕР_4 згідно якого солдат ОСОБА_4 зобов`язаний був прибути до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків 04.04.2015 року о 08-00 годині ранку.

Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, вирішив стати на злочинний шлях та без поважних причин не з`явитися вчасно з відпустки до місця служби. Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в особливий період, 04.04.2015 року, о 08-00 годині ранку, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував до 21.04.2015 року на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 04.04.2015 року о 08-00 годині ранку, в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про оборону України», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби в умовах особливого періоду, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував до 08-00 години ранку 21.04.2015 року на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби. 21.04.2015 року о 08-00 годині ранку солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і підтвердив той факт, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 24.03.2015 отримав відпустку на строк з 25.03.2015 року по 03.04.2015 рік включно та відпускний квиток № НОМЕР_4 згідно якого зобов`язаний був прибути до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків 04.04.2015 року о 08-00 годині ранку. Однак 04.04.2015 року о 08-00 годині ранку, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував до 21.04.2015 року на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.08.2014 року за №162 солдата ОСОБА_4 номером обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону вважати таким, що з 08.08.2014 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків (а.к.п.23).

Відповідно до наказу ТВО командира ВЧ польової пошти НОМЕР_2 від 08.06.2015 року за №125 військовослужбовця за призовом рядового ОСОБА_4 , який знаходиться в розпорядженні командира частини номером обслуги 2 реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи вважати таким, що з 08.06.2015 року приступив до прийому справ та посади і приступив до виконання службових обов`язків (а.к.п.24).

Рапортом ТВО командира ОСОБА_5 від 10.04.2015 року був встановлений факт нез`явлення до військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 з відпустки 04.04.2015 року (а.к.п.9).

Акт службового розслідування, проведеного заступником 3-ї реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону по роботі з особовим складом ОСОБА_6 від 03.05.2015 року, підтверджує факт відсутності обвинуваченого на військовій службі з 04.04.2015 року по 21.04.2015 рік, протягом 17 повних діб без поважних причин. Фізичного чи психологічного тиску на військовослужбовця ОСОБА_4 не здійснювалося. (а.к.п.11-12).

Довідка голови Бесарабівської сільської Ради від 21.04.2015 року за №02-19/419 вказує на те, що ОСОБА_4 в період з 03.04.2015 року по 21.04.2015 рік перебував в с. Бесарабівка Кегичівського району Харківської області і здійснював допомогу батькам, у зв`язку з хворобою матері (а.к.п.18).

Відпускний квіток від 24.03.2015 року за №542 свідчить про те, що ТВО командиром військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) солдату ОСОБА_4 була надана відпустка на строк з 25.03.2015 року по 03.04.2015 рік включно та вручено відпускний квиток № НОМЕР_4 згідно якого солдат ОСОБА_4 зобов`язаний був прибути до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків 04.04.2015 року о 08-00 годині ранку (а.к.п.21).

Відповідно до службової характеристики на солдата ОСОБА_4 , останній зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований військовослужбовець (а.к.п.32).

Медична характеристика від 06.05.2015 року солдата ОСОБА_4 свідчить про те, що останній страждає хронічним гастритом (а.к.п.34).

З копії листа начальника служби захисту інформації штабу ВЧ пп НОМЕР_2 від 06.05.2015 року за №6250/1/1538 солдат ОСОБА_4 повернувся в ППД після самовільного залишення частини (а.к.п.35).

Згідно витягу з наказу командира ВЧ пп НОМЕР_2 від 30.09.2015 року за №213 військовослужбовця за призовом рядового ОСОБА_4 , номера обслуги 2 реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, звільнено наказом командира ВЧ пп НОМЕР_2 від 04.09.2015 року за №15-РС з військової служби у запас (а.к.п.76).

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 407 ч. 4 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до ЗУ «Про оборону України» - особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» теж зазначає, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання Виконувачем обов`язків Президента України, Головою Верховної Ради України Указу «Про часткову мобілізацію» за №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» за №607/2014 року від 21.07.2014 року ОСОБА_4 призваний у Збройні сили України та направлений для подальшого проходження військової служби. Відповідно до вимог ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Таким чином, аналіз вище приведених норм свідчить про те, що особливий період триває, він охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, військові дії ще не закінчилися, станом на квітень 2015 року ОСОБА_4 не звільнений в запас (не демобілізований).

Суд не бачить підстав для іншої кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки вона повністю підтверджується зібраними доказами, не вірити яким у суду не має підстав. Надані докази об`єктивні і підтверджуються показаннями самого обвинуваченого, доказами зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом, а тому, ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, його особу, позитивно характеризуючи особу дані, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено і тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої, особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Ухвалою суду від 30.10.2015 року, за клопотання прокурора, обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 29.12.2015 року, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 16.01.2016 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їй про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місяці з дня його продовження, тобто до 16.01.2016 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча: