МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2214/15-к
Ухвала
09 грудня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;
представника ОВК (№ 53) ОСОБА_5 ;
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Ольшанською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 53) заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Октябрське Красногвардійського району АР Крим, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ОСОБА_6 вироком Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим від 14.07.2008 засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України до дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 317 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим від 06.03.2007 у виді одного року позбавлення волі, остаточно ОСОБА_6 визначено до відбуття 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На момент розгляду справи засуджений відбув 7 років 8 місяців 14 днів. Невідбутий строк складає 2 роки 3 місяці 16 днів.
28.10.2015 засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на рішення комісії Ольшанської виправної колонії № 53 від 07.10.2015, яким йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.
03.12.2015 засуджений ОСОБА_6 уточнив свої вимоги, подавши до суду заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, який заперечував проти задоволення заяви пояснюючи це тим, що засуджений не довів свого виправлення, думку прокурора, який вважав, що заява не підлягає задоволенню з тих же підстав, пояснення засудженого, який просив його звільнити умовно-достроково, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 вбачається, що з 25.05.2015 ОСОБА_6 відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії (№ 53), з травня 2015 працевлаштований на виробництві установи робітником майстерні. Засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо, не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно.
Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 25.03.2008, за час відбування покарання має одне заохочення та чотири стягнення, три з яких у встановленому законом порядку погашені.
Засуджений ОСОБА_6 не приймає участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених; не навчається в Ольшанському навчальному центрі № 53 чи загальноосвітній середній школі при Ольшанській виправній колонії (№53); не бере участі у роботі самодіяльних організацій; не проявляє соціально корисну активність і організаціях їх роботи; не входить до ради колективу засуджених.
Засуджений ОСОБА_6 вину у скоєному злочині визнає повністю, рішення суду вважає справедливим, чітких намірів після звільнення не має.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів щодо засудженого ОСОБА_6 вбачається, що він характеризується посередньо, працевлаштований, має дбайливе ставлення до майна установи, втім не завжди виконує передбачені законом вимоги установи, вину у скоєному злочині визнає повністю, рішення суду вважає справедливим, але чітких намірів після звільнення не має. Відбутий строк покарання складає 7 років 8 місяців 14 днів, але засуджений ОСОБА_6 має всього одне заохочення подяку, оголошену 07.07.2015, тобто перед строком (25.09.2015), після фактичного відбуття якого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Крім того, після направлення на адресу суду засудженим ОСОБА_6 скарги на рішення комісії, яким йому було відмовлено в умовно-достроковому звільнені та перед поданням засудженим ОСОБА_6 до суду заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і до розгляду даної заяви у суді, засуджений ОСОБА_6 допустив порушення форми одягу та нетактовну поведінку із представниками установи виконання покарань, за що 17.11.2015 отримав стягнення у виді догани, яке на теперішній час не погашено.
Отже, засуджений ОСОБА_6 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що заява про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1