Справа № 192/244/16-к
Провадження № 1-кп/192/39/16
В И Р О К
Іменем України
"02" лютого 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження № 0000849 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олександропіль, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню освіту, не одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 1999 року народження, ОСОБА_5 2005 року народження, ОСОБА_6 2010 року народження, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 10 листопада 2015 року приблизно о 20 год. 00 хв., керуючись умислом направленим на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою особистої наживи, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , де реалізуючи свій умисел таємно викрав п`ять металевих борін вартістю 240 грн. за одну одиницю, на загальну суму 1200 грн., які знаходились під навісом біля будинку, та належали ОСОБА_8 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1200 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , 15 листопада 2015 року, приблизно 00 год. 15 хв., керуючись умислом направленим на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою особистої наживи вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 та шляхом пошкодження замикаючих пристроїв на вхідних дверях проник до житлового будинку, де таємно повторно викрав телевізор «JVC», вартістю 510 грн., що знаходився в спальній кімнаті, та належав потерпілому ОСОБА_8 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 510 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Пояснив, що в нього захворіла жінка і йому були потрібні гроші. 10 листопада 2015 року він прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де, як йому відомо лежали борони в кількості п`ять штук. Він відніс ці борони з територія домоволодіння і заховав, а після продав. 15 листопада 2015 року він повторно прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження замка проник в житловий будинок і викрав з будинку телевізор, який відніс до дому і потім продав. За все викрадене майно вір отримав 1200 грн.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що йому після 15 листопада 2015 року стало відомо, що в нього викрали майно, він звернувся до працівників поліції і через деякий час обвинувачений повернув йому майно.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочинів і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочинів, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, визнав, у відповідність до ч.3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочинів та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки 10 листопада 2015 року, кваліфікуються за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки 15 листопада 2015 року, кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. За місцем мешкання характеризується негативно.

Обставинами справи, що пом`якшують покарання суд визнає, те що обвинувачений повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування шкоди, обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Тому суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк передбачений санкцією даної статті, за ч. 3 ст. 185 КК України також у виді позбавлення волі на строк, який передбачений санкцією даної статті, оскільки призначення більш м`якого виду покарання передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК, враховуючи особу обвинуваченого буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому при призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, передбачений ч. 1 ст. 70 КК України.

Застосування принципу частково складання покарань за сукупністю злочинів, на якому наполягав прокурор та потерпілий суд вважає, безпідставним.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого та визнання ним вини, суд вважає, що є підстави звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту початку його фактично виконання.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти про зміну місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1