Справа №1-71/2012р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2012 року Оболонський районний суд міста Києва

в складі головуючого-судді Ліщука Т.О.

при секретарях Сагей Л.І., Бродяній В.Я.,

з участю прокурорів Гриненка О.О., Сімонова Я.Г., Туровського Я.С.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Дзержинськ, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, освіта вища, зареєстрованого АДРЕСА_3, проживаючого АДРЕСА_4 не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, працюючи згідно наказу виконуючого обов'язки начальника управління юстиції у місті Києві № 676/03 від 23.05.2011 року на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, будучи службовою особою (12 ранг державного службовця), та зобов'язаним згідно ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і повного виконання рішення суду, зазначеного в документі на примусове виконання, діючи умисно, з корисливих мотивів, 15.07.2011 року отримав від ОСОБА_3 хабара за наступних обставин.

Так, старший державний виконавець ОСОБА_14., 25 червня 2011 року відкрив виконавчі провадження за № 27244143 та № 27244237 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь АТ "Банк Золоті Ворота" 95406 гривень 86 копійок.

08 липня 2011 року ОСОБА_3 - чоловік ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_2 з проханням призупинити виконавчі дії у відкритих ним виконавчих провадженнях, для того, щоб останні змогли зібрати необхідну суму для погашення заборгованості перед АТ "Банк Золоті Ворота".

Вислухавши ОСОБА_3, у ОСОБА_2 виник умисел спрямований на отримання хабара і переслідуючи корисливі мотиви, перебуваючи у своєму службовому кабінеті №7 ВДВС Оболонського РУЮ в місті Києві, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Полярна, 13-А, написав на аркуші паперу, який передав для ознайомлення ОСОБА_3 "250 доларів США". За це ОСОБА_2 пообіцяв не вчиняти ніяких дій по виконавчим провадженням № 27244143 та № 27244237 до кінця вересня 2011 року.

12 липня 2011 року ОСОБА_3 - чоловік ОСОБА_4, знову звернувся до ОСОБА_2 з проханням призупинити виконавчі дії у відкритих ним провадженнях, до середини жовтня 2011 року, для того, щоб останні змогли зібрати необхідну суму для погашення заборгованості перед АТ "Банк Золоті Ворота".

Вислухавши ОСОБА_3, ОСОБА_2, маючи умисел спрямований на отримання хабара і переслідуючи корисливі мотиви, перебуваючи у своєму службовому кабінеті №7 ВДВС Оболонського РУЮ в місті Києві, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Полярна, 13-А повідомив, що для того, щоб не вчиняти ніяких дій по виконавчих провадженнях до середини жовтня 2011 року ОСОБА_3 має сплатити йому 300 доларів США.

15 липня 2011 року ОСОБА_2 будучи службовою особою -старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в місті Києві, маючи прямий умисел на отримання хабара, перебуваючи у автомобілі "Lexus LS 430" державний номерний знак «НОМЕР_1», який був припаркований поблизу адміністративної будівлі ВДВС Оболонського РУЮ в місті Києві, за адресою: місто Київ, вулиця Полярна, 13-А, близько 15 години 30 хвилин, запросив ОСОБА_3 присісти у вказаний автомобіль. Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на отримання хабара, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3, незаконну грошову винагороду -хабар у сумі 2500 гривень, що у п'ять та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто у значному розмірі, за невиконання в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дій, а саме за невжиття заходів по виконанню примусових дій по виконавчим провадженням №27244143 та №27244237 по стягненню з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості на користь АТ "Банк Золоті Ворота".

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України не визнав та показав, що у нього за час роботи на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві не було в провадженні виконавчого провадження по стягненню з ОСОБА_4 грошових коштів. Згідно з законодавством про виконавче провадження місцем виконання виконавчого документа є місце проживання боржника, зазначене у виконавчому документі. Місцем виконання провадження по ОСОБА_4 взагалі повинна була бути Тараща, це провадження повинен був вести Відділ ДВС Таращанського РУЮ Київської області, оскільки у виконавчому листі вказана адреса проживання боржника -Таращанський район. Згідно з Інструкцією з діловодства в органах державної виконавчої служби, передавання виконавчих проваджень державному виконавцеві здійснюється діловодом під підпис у Журналі обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві. В день отримання документів під підпис державний виконавець зазначає на обкладинці виконавчого провадження у графі «Передано державному виконавцеві»дату отримання. Цей день вважається днем надходження виконавчого документа до державного виконавця. Таким чином, згідно з законодавством провадження вважається таким, що знаходиться у виконавця, якщо він підписався в журналі. Він в журналі обліку виконавчих проваджень за провадження по ОСОБА_4 не розписувався. Зазначає, що слідство підтверджує те, що провадження по ОСОБА_4 було у нього, начебто даними Державного реєстру виконавчих проваджень. Однак, це не відповідає дійсності. Згідно з правилами доступу до цього реєстру для одержання доступу до реєстру державний виконавець повинен отримати в державному підприємстві Мінюсту «Інформаційний центр»спеціальний ключ та пароль доступу. Він такого ключа не отримував та технічного доступу до Реєстру не мав. Тому він був незаконно затриманий працівниками СБУ начебто за отримання хабара. На нього були надіті наручники, та його незаконно доставлено до правоохоронного органу для проведення слідчих дій. Застосувавши насильство, його змусили написати явку з повинною. Змусили, щоб він у явці написав і те, що провадження перебувало у нього на виконанні і що, начебто, воно перебуває у нього в кабінеті. Провели обшук і не знайшли його. Це свідчить про одне -його змусили обмовити себе, а уся справа є сфабрикованою та суцільною провокацією. Обвинувачення для підтвердження того, що провадження знаходилося у нього, обмежилося лише допитами свідків -начальника, заступника начальника та зав. канцелярії ВДВС Оболонського РУЮ, яких змусили дати показання під копірку однаково. І це при тому, що кожний день у відділ приходить на виконання сотня нових проваджень, загальна кількість проваджень у службі біля п'ятдесяти тисяч. Вважає себе невинним в інкримінованому йому злочині та просить суд його виправдати. Давати більш детальні показання по суті справи та пред'явленому йому обвинуваченню ОСОБА_2 відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Будучи допитаним в якості підозрюваного 15.07.2011 року (т.1 а.с.30-31), ОСОБА_2 показав, що приблизно з травня 2011 року він працює на посаді старшого держаного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві. У його службові обов'язки входить виконання рішень суду загальної юрисдикції, надання відповідей на звернення громадян, складання документів, що наповняють виконавче провадження. У нього на виконанні знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 суми грошових коштів на користь АТ «Золоті Ворота». Яку конкретно суму необхідно було стягнути не пригадує. Приблизно 08.07.2011 року до нього звернувся ОСОБА_4 з проханням не вчиняти виконавчих дій по виконавчому провадженню у зв'язку з тим, що останній вирішує питання реструктуризації боргу в банку. За це ОСОБА_4 запропонував йому 250 доларів США. Через декілька днів до нього знову прийшов ОСОБА_4, з проханням не вчиняти виконавчих дій, та додав два, три тижні. На вказану пропозицію підсудний погодився та написав ОСОБА_4 на аркуші паперу «300 доларів США». ОСОБА_2 показав, що виконавче провадження знаходиться у його службовому кабінеті №7 в приміщенні ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві по вул. Полярній, 13-А в м. Києві. 15.07.11 ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_2 та запропонував зустрітись, на що останній погодився. Приблизно о 15 годині 20 хвилин, 15.07.11 року ОСОБА_2 зустрівся з ОСОБА_3 неподалік приміщення ВДВС Оболонського РУЮ, що в місті Києві, по вул. Полярній, 13-А. ОСОБА_2 був на своєму автомобілі «Лексус». Коли ОСОБА_3 підійшов до автомобіля, ОСОБА_2 запропонував останньому присісти в автомобіль. ОСОБА_3 сів на переднє сидіння а ОСОБА_2 за кермо. В подальшому, ОСОБА_2 відкрив ОСОБА_3 бардачок, який знаходився навпроти нього, та показав, щоб ОСОБА_3 поклав туди грошові кошти, що ОСОБА_3 і зробив. Далі ОСОБА_2 закрив бардачок, і ОСОБА_3 попрощавшись вийшов з автомобіля. Підсудний намагався їхати по своїм справам, але в цей час до нього підійшли співробітники СБУ та затримали його. З бардачку автомобіля ОСОБА_2 були вилучені грошові кошти у сумі 2500 гривень, які туди поклав ОСОБА_3, за те, щоб ОСОБА_2 не вчиняв ніяких виконавчих дій. Розуміє, що вчинив неправильно, у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, підтвердивши свої показання, які він надав під час досудового слідства, суду показав, що 11 квітня 2008 року його дружина, ОСОБА_7, уклала з АКБ "Золоті Ворота" договір про надання кредиту у розмірі 124650 гривень для придбання автомобіля "Mitsubishi L 200". При чому, згідно умов договору цей автомобіль виступав і предметом застави. Крім того, по вказаному договору він виступає поручителем своєї дружини. Після укладання кредиту перший рік вони сплачували як відсотки так і тіло кредиту. Однак у 2009 році у зв'язку із фінансовою кризою та скрутним матеріальним становищем, вони не мали змоги виплачувати кредит. В подальшому, після того як вони перестали виконувати умови кредитного договору у них виникла заборгованість із виплати кредиту у сумі приблизно 8000 гривень. Незважаючи на наміри погасити заборгованість, АКБ "Золоті Ворота" в грудні 2009 року подав позов в Оболонський районний суд міста Києва, щодо стягнення з його дружини та з нього як з поручителя всієї суми кредиту та відсотків за користування кредитом. Отримавши копію позовної заяви, прострочені платежі та заборгованість із виплати по кредитному договору, його дружиною заборгованість була повністю погашена. Загальна сума яку вони сплатили склала приблизно 25 000 гривень. Після погашення вказаної заборгованості, його дружина звернулась до АКБ "Золоті Ворота" та повідомила, що заборгованість із виплати по кредитному договору, пеня за прострочку із виплат по кредиту повністю погашена. В кредитному відділі його дружину запевнили, що банком буде відкликано позовну заяву. Після цього вони справно сплачували тіло кредиту та відсотки за користування кредитом. Незважаючи на це, в квітні 2010 року на їх адресу (АДРЕСА_1) поштою прийшло рішення суду, про стягнення з його дружини та з нього як поручителя заборгованості із виплати тіла кредиту, відсотків та штрафних санкцій на суму 95 000 гривень. Після цього, як тільки його дружина отримала рішення суду, вона пере телефонувала в АКБ "Золоті Ворота" та запитала, що це за рішення, та у зв'язку з чим, на що працівник банку їй відповів, що був суд і судом прийнято таке рішення. Крім того, працівник банку повідомив дружину, про те, що якщо вони будуть і надалі справно виконувати умови кредитного договору, то це рішення не буде передаватись до виконавчої служби. В подальшому, вони справно платили як тіло кредиту так і відсотки за користування кредитом.

Наприкінці червня 2011 року до його дружини зателефонував співробітник кредитного відділу АКБ "Золоті Ворота" на ім`я ОСОБА_8 та повідомив, що банком подано виконавчий лист на суму 95 000 гривень до виконавчої служби Оболонського району міста Києва і запропонував його дружині прийти в кредитний відділ АКБ "Золоті Ворота" для обговорення ситуації яка склалась.

01 липня 2011 року дружина завітала до співробітника кредитного відділу на ім`я ОСОБА_8. В розмові цей ОСОБА_8 пообіцяв дружині що він вирішить питання з виконавчою службою Оболонського району міста Києва. За це він зажадав грошову винагороду у розмірі 17 000 гривень. На прохання дружини роз'яснити як саме буде вирішено питання цей ОСОБА_8 нічого не пояснив, кажучи що це буде неофіційно, однак гроші, у сумі 17000 підуть до виконавчої служби для вирішення питання по виконавчому провадженню. Друга зустріч дружини з цим ОСОБА_8 відбулась через декілька днів, після першої. Під час цієї розмови ОСОБА_8 знову конкретно не сказав, як буде вирішено питання, тільки натякав, що це все буде робитись неофіційно і що він сам вирішить питання з виконавчою службою Оболонського району міста Києва та банком, однак як конкретно він буде вирішувати питання він знову не повідомляв. Під час цієї зустрічі ОСОБА_8 знову повторив свою вимогу передати йому грошові кошти у сумі 17000 гривень за вирішення питання з виконавчою службою Оболонського району та банком. Крім того, він сказав, що окрім цих 17000 гривень, необхідно буде передати ще 200 доларів США для юристів банку.

08 липня 2011 року він поїхав до виконавчої служби Оболонського району міста Києва, для того, щоб дізнатись чи є взагалі виконавче провадження та якщо так, то у кого воно на виконанні знаходиться. В Оболонському РУЮ йому сказали, що виконавче провадження існує і знаходиться на виконанні у державного виконавця ОСОБА_14. Після цього, в виконавчу службу він поїхав із власним диктофоном та записував розмову яка відбувалась.

Під час розмови з ОСОБА_2 яка відбувалась у його службовому кабінеті, по вул. Полярній 13-А, він повідомив, що вони нікуди не ховаються, борги сплатять, однак їм з дружиною необхідний час до кінця літа. Після цього цей ОСОБА_2 написав на аркуші паперу суму 250 та знак долара США. Вголос про гроші він нічого не казав. Однак в голос він сказав, що не буде їх чіпати до вересня місяця. При цьому, ОСОБА_2 надав йому постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2011 року, про стягнення з нього та його дружини на користь АТ "Банк Золоті Ворота" грошових коштів.

12 липня 2011 року він знову з власним диктофоном поїхав у виконавчу службу Оболонського району міста Києва до ОСОБА_2 Під час цієї розмови, яка також відбувалась в службовому кабінеті ОСОБА_2, він нагадав ОСОБА_2 попередню розмову, на що ОСОБА_2 відповів, що якщо йому продовжити виконання до жовтня то він повинен йому сплатити 300 доларів США, і родину ОСОБА_7 чіпати не будуть. При цьому він сказав, що як тільки будуть гроші, то він може приїхати до ОСОБА_2 на роботу для вирішення цього питання.

Після цього, він поїхав на зустріч із працівником банківської установи на ім'я ОСОБА_2. Під час цієї зустрічі, ОСОБА_2 знову ж таки не пояснив як він буде вирішувати питання з виконавчою службою, однак повторив свої вимоги щодо передачі йому 17 000 гривень та 200 доларів США для юриста банку.

Все обміркувавши та зрозумівши, що вимоги як ОСОБА_2 та працівника банку ОСОБА_2 незаконні, він вирішив звернутись із відповідною заявою до Служби безпеки України.

14 липня 2011 року ним було подано заяву до СБУ м. Києва, де він описав ситуацію з працівником ВДВС та з працівником АКБ "Золоті Ворота". Після подачі заяви, його та дружину опитали та він передав працівникам СБУ записи зроблені на його диктофон. Потім вони домовились, що передача грошових коштів як працівнику банку так і державному виконавцю буде відбуватись 15 липня 2011 року.

15 липня 2011 року працівники СБУ міста Києва видали йому грошові кошти в сумі 2500 гривень для працівника виконавчої служби при цьому, працівники СБУ повідомили, щоб він менш брав в руки грошові кошти, оскільки вони помічені спеціальною речовиною. Після цього він спільно із працівниками СБУ м. Києва та понятими виїхали за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 13-А, тобто до ВДВС Оболонського РУЮ. Перед цим як їхати, йому дали спеціальну сорочку в яку був вмонтований диктофон та відеокамера. Приїхавши на вул. Полярну 13-А, до ВДВС Оболонського РУЮ вони чекали на ОСОБА_2, якого не було на робочому місці. Близько 15 годин 30 хвилин до ВДВС Оболонського РУЮ під'їхав ОСОБА_2 на власному автомобілі. Вийшовши з автомобілю ОСОБА_2 підійшов до нього та запитав, по якому він питанню, після чого запропонував сісти в автомобіль. Сівши в автомобіль, ОСОБА_2 сказав йому, що якщо будуть ще якісь питання щоб він до нього звертався та відкрив бардачок автомобіля та жестом показав куди покласти гроші. В руки ОСОБА_2 грошей не брав. Після того, як він поклав гроші у сумі 2500 гривень в бардачок вони потисли один одному руки та він вийшов з автомобіля. Момент затримання ОСОБА_2 він не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повністю підтвердив те, що вказані питання дійсно обговорювались між ним та ОСОБА_2 за наведених обставин.

Згідно протоколу очної ставки від 29 липня 2011 року (т.1 а.с.109-112), між ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_3, останній підтвердив свої показання та детально розповів про обставини передачі ним хабара ОСОБА_2, який вислухавши показання ОСОБА_3, відмовився відповідати на питання на підставі ст. 63 Конституції України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, підтвердивши свої показання, які вона давала під час досудового слідства, суду показала, що 11 квітня 2008 року вона, уклала з АКБ "Золоті Ворота" договір про надання кредиту для придбання автомобіля. При чому, згідно умов договору цей автомобіль виступав і предметом застави. Крім того, по вказаному договору її чоловік - ОСОБА_3 виступив поручителем. Після укладання кредиту перший рік вони сплачували як відсотки так і тіло кредиту. Однак у 2009 році у зв'язку із фінансовою кризою та скрутним матеріальним становищем, вони не мали змоги виплачувати кредит. В подальшому, після того як вони перестали виконувати умови кредитного договору у них виникла заборгованість із виплати кредиту у сумі приблизно 8000 гривень. Незважаючи на її наміри та наміри її чоловіка погасити заборгованість в найближчий час АКБ "Золоті Ворота" в грудні 2009 року подав позов в Оболонський районний суд міста Києва, щодо стягнення зі свідка та з її чоловіка як з поручителя всієї суми кредиту та відсотків за користування кредитом. Отримавши копію позовної заяви - прострочені платежі та заборгованість із виплат по кредитному договору, нею були повністю погашені. Загальна сума яку вона сплатила склала приблизно 25000 гривень. Після погашення заборгованості по кредитному договору, вона звернулась до АКБ "Золоті Ворота" та повідомила, що заборгованість із виплати по кредитному договору, повністю погашена. В кредитному відділі її запевнили, що банком буде відкликано позовну заяву. Після цього вони з чоловіком справно сплачували тіло кредиту та відсотки за користування кредитом. Незважаючи на це, в квітні 2010 року на їх адресу, АДРЕСА_2, поштою прийшло рішення суду, про стягнення з неї та її чоловіка заборгованості. Після отримання копії рішення суду, вона зателефонувала в АКБ "Золоті Ворота" та запитала, що це за рішення, та у зв'язку з чим, на що працівник банку відповів, що був суд і судом прийнято таке рішення. Крім того, працівник банку повідомив, про те, що якщо вона з чоловіком будуть і надалі справно виконувати умови кредитного договору, то це рішення і виконавчий лист не будуть передаватись до виконавчої служби. В подальшому, вона з чоловіком також справно платили як тіло кредиту так і відсотки за користування кредитом.

Наприкінці червня 2011 року до неї зателефонував співробітник кредитного відділу АКБ "Золоті Ворота" на ім`я ОСОБА_6 та повідомив, що банком подано виконавчий лист на суму 95 000 гривень до виконавчої служби Оболонського району міста Києва і запропонував їй прийти до нього на роботу, в кредитний відділ АКБ "Золоті Ворота" для обговорення ситуації яка склалась.

01 липня 2011 року вона звернулась до співробітника кредитного відділу АКБ "Золоті Ворота" на ім`я ОСОБА_6, який сказав, що він може «вирішити питання»з виконавчою службою Оболонського району міста Києва та з банком. За це він зажадав від неї грошову винагороду у розмірі 17000 гривень. Під час другої зустрічі з ОСОБА_6, яка відбувалась через декілька днів після першої, по його вимозі він натякав, що це все буде робитись неофіційно і що він сам вирішить питання з виконавчою службою Оболонського району міста Києва та з банком, однак як конкретно не повідомляв. Під час цієї зустрічі ОСОБА_6 повторив свою вимогу передати йому грошові кошти у сумі 17 000 гривень за вирішення питання з банком та виконавчою службою Оболонського району міста Києва. Крім того, він сказав окрім цих 17 000 тисяч гривень передати ще 200 доларів США для юристів банку.

08 липня 2011 року її чоловік ОСОБА_3 поїхав до виконавчої служби Оболонського району міста Києва, для того, щоб дізнатись у кого на виконанні знаходиться виконавче провадження ти чи відкрито воно взагалі. В Оболонській виконавчій службі чоловіку сказали, що виконавче провадження знаходиться у державного виконавця ОСОБА_14. В Оболонську виконавчу службу ОСОБА_3 поїхав із власним диктофоном та записував розмову яка відбувалась. Під час розмови з ОСОБА_2, ОСОБА_3 повідомив останнього, що вони нікуди не ховаються, борги сплатять, однак їм необхідний час до кінця літа. Після цього ОСОБА_2 написав на аркуші паперу суму «250»та знак долара США та показав цей папірець ОСОБА_3. У разі якщо вони погодяться на його вимоги, щодо передачі йому грошей, він пообіцяв, що не буде їх чіпати до вересня місяця 2011 року. 12 липня 2011 року ОСОБА_3 знову з диктофоном поїхав у виконавчу службу Оболонського району міста Києва до ОСОБА_2 Під час цієї розмови, ОСОБА_2 повідомив чоловіка, що якщо їм треба, щоб він їх не чіпав до жовтня 2011 року то чоловік повинен йому сплатити 300 доларів США. При цьому він сказав ОСОБА_3, що як тільки у нього будуть гроші, то він може приїхати для вирішення питання. Все обміркувавши, та зрозумівши, що вимоги ОСОБА_2 незаконні, вона з чоловіком вирішили звернутись із відповідною заявою до Служби безпеки України.

14 липня 2011 року вона з ОСОБА_3 подали відповідні заяви до СБУ м. Києва, де описали і ситуацію з працівником ВДВС і з працівником АКБ "Золоті Ворота". Після подачі ними заяв, їх опитали та вони передали працівникам СБУ записи зроблені на диктофон. В подальшому спільно з працівниками СБУ вони домовились, що передача грошових коштів, як працівнику банку так і державному виконавцю буде відбуватись 15 липня 2011 року.

15 липня 2011 року працівники СБУ м. Києва ОСОБА_3 видали грошові кошти в сумі 2500 гривень для працівника виконавчої служби. Після цього вони з чоловіком спільно із працівниками СБУ м. Києва та понятими виїхали за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 13-А, тобто до ВДВС Оболонського РУЮ. Перед цим як їхати, ОСОБА_3 дали спеціальну сорочку в яку був вмонтований диктофон та відеокамера. Приїхавши до виконавчої служби Оболонського РУЮ, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 13-А, ОСОБА_3 залишився чекати ОСОБА_2 біля входу у виконавчу службу, а вона спільно з оперативними працівниками СБУ знаходились за будинком, де знаходиться ВДВС Оболонського РУЮ. В подальшому, ОСОБА_3 передав грошові кошти ОСОБА_2 коли той під'їхав, однак обставин затримання останнього вона не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, підтвердивши свої показання, які надавав під час досудового слідства, суду показав, що 15 липня 2011 року йому запропонували бути присутнім в якості понятого, нащо він погодився. Після цього, спільно із працівниками Служби Безпеки України він та інший понятий поїхали до приміщення Управління Служби Безпеки України, а звідти з невідомим чоловіком та жінкою, працівниками Служби Безпеки України, працівниками спецпідрозділу "Альфа" та слідчим прокуратури виїхали в Оболонський район м. Києва до приміщення відділу державної виконавчої служби Оболонського району міста Києва. Приблизно о 16 годині, він та інший понятий, працівники спецпідрозділу "Альфа", працівники СБУ, слідчий прокуратури підійшли до автомобілю "Лексус". Коли з автомобілю виходив власник, як потім він дізнався ОСОБА_2, то його зразу ж затримали працівники спецпідрозділу "Альфа". Під час затримання ОСОБА_2 ніяких тілесних ушкоджень заподіяно не було. Після цього слідчий прокуратури почав проводити огляд автомобілю. ОСОБА_2 дістав з кишені грошові кошти у сумі 100 доларів США, показав їх всім присутнім, і потім поклав до себе в кишеню, зазначивши при цьому, що інших грошових коштів у нього не має. В подальшому під час огляду автомобілю "Лексус", у бардачку, який відкрив сам особисто ОСОБА_2 що розташований навпроти переднього правого пасажирського сидіння були виявлені грошові кошти у сумі 2500 гривень 5 купюрами номіналом по 500 гривень. Після цього, спеціаліст - співробітник СБУ надів рукавички та дістав грошові кошти у сумі 2500 гривень 5 купюрами номіналом по 500 гривень. Під час освітлення цих грошових коштів спеціальним пристроєм із ультрафіолетовим світінням свідок побачив на двох купюрах номіналом по 500 гривень напис "хабар СБУ". Освітлював грошові кошти спеціальний пристроєм спеціаліст-співробітник Служби Безпеки України. Грошові кошти у сумі 2500 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень були поміщені в окремий паперовий пакет, який в подальшому був опечатаний та скріплений підписами слідчого, його підписом та ОСОБА_10 Після цього спеціаліст - співробітник СБУ змінив рукавички та спеціальним пристроєм освітив GPS навігатор, який знаходився в бардачку автомобілю "Лексус" під грошовими коштами. На цьому навігаторі він чітко бачив зелене випромінювання. Зі вказаного GPS навігатора, спеціалістом-співробітником СБУ були зроблені змиви і він також був поміщений в окремий пакет який в подальшому був опечатаний та скріплений підписом слідчого, його підписом та підписом ОСОБА_10

Потім, по закінченню складання протоколу огляду місця події, протокол був всіма присутніми прочитаний, в тому числі і ОСОБА_2 зауважень до протоколу огляду ні у кого не виникло, однак ОСОБА_2 від підпису протоколу відмовився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, підтвердивши свої показання, які надавав під час досудового слідства, надав суду аналогічні показання, як і свідок ОСОБА_9

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, підтвердивши свої показання, які надавала під час досудового слідства, суду показала, що в органах державної виконавчої служби вона працює з 1999 року. На посаді заступника начальника відділу державної виконавчої служби вона працює з 2007 року. З травня 2011 року у відділі державної виконавчої служби почав працювати на посаді старшого державного виконавця ОСОБА_14. Його було переведено з підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у м. Києві. Причини його переведення невідомі.

Наприкінці травня 2011 року, приблизно у 20 числах на ОСОБА_2 начальником ВДВС Оболонського РУЮ ОСОБА_12 був розписаний виконавчий лист Оболонського районного суду міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь АТ "Банк Золоті Ворота" грошових коштів. 25 червня 2011 року ОСОБА_2 виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень № 27244237 та № 27244143. Які дії ОСОБА_2 були виконані по виконавчим провадженням № 27244237 та № 27244143 їй невідомо. Про обставини які відбувались 15 липня 2011 року у післяобідній час поблизу адміністративної будівлі ВДВС Оболонського РУЮ, що за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 13-А їй також невідомо.

18 липня 2011 року у її присутності, за участю понятих проводився обшук робочого місця, кабінету №7, ОСОБА_2 Під час обшуку шукали виконавчі провадження № 27244237 та № 27244143, по стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошових коштів, які знаходяться у провадженні у ОСОБА_2, однак за результатами обшуку вказаного провадження не знайшли.

При цьому, ОСОБА_11 категорично стверджує, що виконанням даних виконавчих проваджень займався безпосередньо старший державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ ОСОБА_2

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, підтвердивши свої показання, які вона надавала під час досудового слідства, суду показала, що в органах державної виконавчої служби вона працює з 2003 року. На посаді діловода відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ працює з 20 грудня 2010 року.

З травня 2011 року у відділі державної виконавчої служби почав працювати на посаді старшого державного виконавця ОСОБА_14. Його було переведено з підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у м. Києві. Причини його переведення невідомі.

Наприкінці травня 2011 року, приблизно у 20 числах на ОСОБА_2 начальником ВДВС Оболонського РУЮ ОСОБА_12 був розписаний виконавчий лист Оболонського районного суду міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь АТ "Банк Золоті Ворота" грошових коштів. Після того, як начальником ВДВС Оболонського РУЮ на ОСОБА_2 були розписаний виконавчий лист, вона особисто завела дві обкладинки на виконавчі провадження та ввела за допомогою комп'ютера у єдиний державний реєстр виконавчих проваджень прізвище виконавця, який мав виконувати даний лист -ОСОБА_2, після цього комп'ютер присвоїв цим виконавчим провадженням №27244237 та №27244143. В подальшому, хтось з діловодів заніс виконавчі провадження № 27244237 та № 27244143 ОСОБА_2, яким було відкрито два виконавчих провадження по кожному з боржників тобто в одному провадженні боржником виступала ОСОБА_4 а по другому виконавчому провадженню виступав боржником ОСОБА_3, однак, які дії ОСОБА_2 були виконані по цим виконавчим провадженням їй невідомо.

Про обставини які відбувались 15 липня 2011 року у післяобідній час поблизу адміністративної будівлі ВДВС Оболонського РУЮ, що за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 13-А, їй також нічого невідомо.

При цьому, ОСОБА_13 категорично стверджує, що виконанням даних виконавчих проваджень займався безпосередньо старший державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, підтвердивши свої показання, які він надавав під час досудового слідства, суду показав, що в органах державної виконавчої служби він працюю з 2000 року. На посаді начальника відділу державної виконавчої служби Оболонського району він працює з 31 березня 2011 року. З травня 2011 року у відділі державної виконавчої служби Оболонського району почав працювати на посаді старшого державного виконавця ОСОБА_14. Його було переведено з підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві.

Наприкінці травня 2011 року, приблизно у 20 числах, ним на ОСОБА_2 були розписані виконавчі листи Оболонського районного суду міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь АТ "Банк Золоті Ворота" грошових коштів у сумі 95 406 гривень 86 копійок. 25 червня 2011 року ОСОБА_2 виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень № 27244237 та № 27244143. Більше, згідно єдиного державного реєстру "Виконавче Провадження - Виконавець" ніяких дій по виконавчим провадженням № 27244237 та № 27244143 ОСОБА_2 не виконував.

Про обставини які відбувались 15 липня 2011 року у післяобідній час поблизу адміністративної будівлі ВДВС Оболонського РУЮ, що за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 13-А, йому нічого невідомо, оскільки він в той час перебував у відпустці.

18 липня 2011 року у його присутності, з участю понятих проводився обшук робочого місця, кабінету №7, ОСОБА_2 Під час обшуку шукали виконавчі провадження по стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь АТ "Банк Золоті Ворота" грошових коштів, які знаходились у провадженні ОСОБА_2, однак за результатами обшуку вказаних проваджень не знайшли. Після проведення обшуку був складений акт про відсутність зазначених виконавчих проваджень.

При цьому, ОСОБА_12 категорично стверджує, що виконанням даних виконавчих проваджень займався безпосередньо старший державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ ОСОБА_2

Згідно протоколу огляду та вручення грошових коштів від 15.07.2011 року (т.1 а.с.13-14), в присутності понятих, оглянуто 5 купюр номіналом по 500 гривень на загальну суму 2500 гривень: купюра серії ЗИ 4327519 номіналом у 500 гривень; купюра серії АА 2809612 номіналом у 500 гривень; купюра серії ВХ 8665611 номіналом у 500 гривень; купюра серії ВА 5201370 номіналом у 500 гривень; купюра серії ЗИ 7111216 номіналом у 500 гривень.

Купюри номіналом 500 гривень із серійними номерами ЗИ 7111216, ЗИ 4327519 спеціалістом за допомогою спеціального люмінесцентного фломастеру помічені шляхом нанесення на зворотному боці напису «ХАБАР СБУ». Крім того, купюри складені в стопку помічені за допомогою спеціального невидимого люмінесцентного барвника (порошку) Люмінор 496Т з обох сторін та торців.

Вказані купюри передано ОСОБА_3

Згідно протоколу огляду місця події від 15.07.2011 року (т.1 а.с.20-23), під час огляду автомобіля LS 430», який належить ОСОБА_2 після відкриття останнім бардачку автомобіля навпроти правого переднього сидіння виявлені грошові кошти у сумі 2500 гривень купюрами по 500 гривень. Далі оглянуті грошові кошти, і на деяких з них виявлено напис «ХАБАР СБУ». Під час подальшого огляду бардачку автомобіля встановлено випромінювання на корпусі навігатора, який знаходився в бардачку автомобіля. В подальшому, зроблені змиви з правої та лівої руки ОСОБА_2

Детальним оглядом грошей встановлено їх номери та серії: купюра серії ЗИ 4327519 номіналом у 500 гривень; купюра серії АА 2809612 номіналом у 500 гривень; купюра серії ВХ 8665611 номіналом у 500 гривень; купюра серії ВА 5201370 номіналом у 500 гривень; купюра серії ЗИ 7111216 номіналом у 500 гривень.

На купюрах серії ЗИ 4327519, ЗИ 7111216 виявлено написи «ХАБАР СБУ».

З місця події вилучено: пакет з грошовими коштами у сумі 2500 гривень, пакет з чистим ватним тампоном, пакет зі змивами з лівої руки ОСОБА_2, пакет зі змивами з правої руки ОСОБА_2, пакет зі змивами з навігатора, пакет з навігатором.

Відповідно до постанови про приєднання до кримінальної справи документів від 30 серпня 2011 року (т.1 а.с. 41-42), до кримінальної справи приєднано: матеріали оперативно-технічних заходів - диск № 51/1250 від 31.08.2011 року; протокол за результатами проведення оперативно-технічного заходу за оперативно-розшуковую справою.

Згідно постанови про приєднання до кримінальної справи документів від 21 липня 2011 року, (т.1 а.с.60-61), приєднано до матеріалів справи постанову за підписом ОСОБА_2, про відкриття виконавчого провадження ВП № 27244143 від 25.06.2011 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь АТ «Золоті Ворота»95 406 гривень 86 копійок.

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи з доданими фототаблицями від 08.09.2011 року за №195/5 (т.1 а.с.120-132), на наданих на дослідження грошових коштах є сліди спеціальної хімічної речовини «Люмінор 496Т». На тампоні, яким був зроблений змив з навігатора, який вилучений з бардачку автомоблія LS 430»д.н.з НОМЕР_2 є сліди спеціальної хімічної речовини «Люмінор 496Т», яка однакова за своїми фізико-хімічними властивостями із зразком спеціальної хімічної речовини, якою були помічені грошові кошти. Хімічна речовина, яка знаходиться на контрольному зразку (ватному тампоні), який поміщений у паперовий конверт білого кольору та опечатаний печаткою для пакетів Управління СБ України однакова за своїми фізико-хімічними властивостями з хімічною речовиною якою були помічені грошові кошти перед врученням їх ОСОБА_3 Напис «ХАБАР СБУ»на 2 купюрах номіналом 500 із серійними номерами ЗИ 4327519, ЗИ 7111216 виконаний спеціальною хімічною речовиною, яка однакова за своїми фізико-хімічними властивостями з хімічною речовиною, якою зроблений напис «ХАБАР СБУ»на аркуші паперу формату А-4, який поміщений у паперовий конверт та опечатаний печаткою «Для пакетів Управління СБ України».

Згідно постанови про прилучення до справи речових доказів від 11.09.2011 року (т.1 а.с.137-138), визнано речовими доказами по справі три ватні тампони із змивами речовини, навігатор «Ерго», а також 2500 гривень, купюра серії ЗИ 4327519 номіналом у 500 гривень; купюра серії АА 2809612 номіналом у 500 гривень; купюра серії ВХ 8665611 номіналом у 500 гривень; купюра серії ВА 5201370 номіналом у 500 гривень; купюра серії ЗИ 7111216 номіналом у 500 гривень.

Згідно копії заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 квітня 2010 року (т.1 а.с.171-173), задоволено позов АКБ «Золоті ворота»про стягнення ОСОБА_4, ОСОБА_3 в солідарному порядку 95406 гривень 86 копійок.

Відповідно до копії наказу про переведення (т.1 а.с.195), ОСОБА_2 переведено за його згодою з 24.05.2011 року на посаду старшого державного виконавця відділу ДВС Оболонського РУЮ у місті Києві з виплатою надбавки за раніше присвоєний 12 ранг державного службовця.

Згідно копії присяги державного службовця (т.1, а.с.196), ОСОБА_2 17.01.2006 року прийнято присягу державного службовця.

Оцінюючи показання підсудного ОСОБА_2, а саме його твердження, що він, інкримінованого йому злочину вчинити не міг, оскільки до нього взагалі не надходили виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 коштів, а отже він і не міг отримувати хабара за невиконання певних дій пов'язаних з виконанням цих проваджень, суд вважає, що підсудний не правдиво пояснював про обставини вчинюваного ним злочину i розцінює їх одним із засобів захисту своїх прав та інтересів та намаганням уникнути відповідальності та покарання за вчинене, а також для не визначення судом дійсного ступеня вини підсудного у вчиненому злочині.

Зазначене повністю спростовується вищенаведеними доказами, а саме показаннями свідків, висновками експертизи, іншими доказами по справі, які суд вважає логічними та об'єктивними, такими що погоджуються між собою, відповідають дійсним встановленим обставинам справи і підтверджують винуватість підсудного у вчиненому ними злочині.

На думку суду показання, які ОСОБА_2 давав під час судового слідства є надуманими та безпідставними, оскільки носять суперечливий характер та не відповідають встановленим по справі обставинам і повністю спростовуються перерахованими та наведеними вище доказами. Суд визнає достовірними показання, які ОСОБА_2 давав під час досудового слідства в якості підозрюваного (т.1 а.с.30-31), оскільки вони цілком погоджуються між собою та з іншими об'єктивними встановленими фактичними даними.

При цьому, оцінюючи показання допитаних по даній справі свідків, даних ними в судовому засіданні, суд зважає на те, що наявні в них розбіжності, стосовно часу та опису подій, які відбувались, що інкримінуються підсудному, обумовлені тривалим проміжком часу, що пройшов з дня вчинення підсудним злочину та особистим сприйняттям свідками зазначених обставин. Також підстав для оговору свідками підсудного судом не встановлено.

Показання свідків суд вважає такими, що об'єктивно відтворюють обставини вчинення злочину підсудним. Ці показання, отримані у відповідності до положень КПК України, а відтак є допустимими. Зазначені показання фактично не змінювались протягом досудового та судового слідства, є послідовними та такими, що не містять будь-яких істотних суперечностей. По справі відсутні будь-які ознаки зацікавленості свідків у певному вирішенні справи.

З огляду на викладене, оцінюючи показання підсудних, свідків, висновки судових експертиз, інші докази по справі, в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що підсудний ОСОБА_2 діяв з прямим умислом, направленим на одержання хабара, в повній мірі усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання.

Також не знайшло свого підтвердження під час проведення судового слідства посилання підсудного ОСОБА_2 стосовно застосування відносно нього фізичного та психічного впливу з боку працівників правоохоронних органів, під час його затримання та проведення досудового слідства. На думку суду вони є надуманими та безпідставними, оскільки носять суперечливий характер, не відповідають встановленим по справі обставинам і спростовуються перерахованими та наведеними вище доказами. Крім того, доводи підсудного ОСОБА_2 про застосування до нього фізичного впливу, не підтверджуються та повністю спростовуються наявними матеріалами справи, у тому числі і наданою суду інформацією, викладеною у листі прокуратури Шевченківського району міста Києва, відповідно до якого з боку слідчого прокуратури та співробітників правоохоронних органів, що здійснювали оперативне супроводження по даній справі порушень вимог КПК України не встановлено. (т.2 а.с.133)

При цьому, відсутність підпису ОСОБА_2 в журналі обліку виконавчих проваджень про передачу йому провадження по стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 коштів, а також відсутність у ОСОБА_2 ключа доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, не виключає можливості підсудного на вчинення дій пов'язаних із здійсненням уих виконавчих проваджень.

Одночасно суд погоджується з вказівкою в пред'явленому підсудному обвинуваченні, щодо значного розміру хабара, оскільки відповідно до п.1 примітки ст.368 КК України, хабарем у значному розмірі вважається такий, розмір якого перевищує 5 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України, в частині кваліфікації злочинів або правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу 4 цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу 4 соціальна пільга встановлена у розмірі, що дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку. Разом з тим відповідно до пункту 1 підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України, дія підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 цього Кодексу набирає чинності з 1 січня 2015 року. До 31 грудня 2014 року для цілей застосування цього підпункту податкова соціальна пільга надається в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік»у 2011 році установлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 941 грн. Відтак податкова соціальна пільга становить 470 гривень 50 копійок.

Розмір отриманого ОСОБА_2 хабара становить 2500 гривень, що в 5 і більше разів перевищує розмір соціальної пільги.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону при збиранні та дослідженні під час досудового слідства доказів, які б вплинули на правильність кваліфікації дій підсудного за нормами кримінального закону та поставили б під сумнів обґрунтованість зібраних по справі доказів, судом не вбачається.

Відповідно до ст. 275 КК України розгляд справи судом проводиться тільки відносно підсудного і тільки в межах пред'явленого йому обвинувачення.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності всі зібрані докази по справі, суд вважає, що винуватість підсудного ОСОБА_2 у судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що дії повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.368 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразились в одержанні службовою особою в будь-якому вигляді хабара у значному розмірі за невиконання в інтересах того, хто дає хабара будь-якої дії з використанням службового становища.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості та особу винного.

Пом'якшуючих обставин, згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, при обранні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує його відношення до вчиненого, дані про його особу, що він позитивно характеризується, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, стан його здоров'я і вважає за необхідне обрати йому покарання не в максимальних межах санкції ч.2 ст.368 КК України, а саме у виді позбавлення волі, але вважає за доцільне призначити підсудному основне покарання з застосуванням ст.75 КК України, оскільки його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та не знаходить підстав для його звільнення від додаткової міри покарання, яка передбачена санкцією ч.2 ст.368 КК України.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з підсудного судові витрати, пов'язані з проведенням експертизи по даній справі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю в органах державної виконавчої служби строком на 2 (два) роки, з застосуванням ст.75 КК України звільнення від відбування основного призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд - залишити попереднім до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України 1640 гривень 80 копійок судових витрат за проведення експертизи.

Речові докази: цифровий диктофон -повернути його законному володільцю ОСОБА_3 (т.1 а.с.46), документи, три ватні тампони (т.1 а.с.61,137-138)-зберігати при матеріалах справи, купюри в кількості 5 штук номіналом по 500 гривень -повернути до фінансової частини управління СБ України у місті Києві (т.1 а.с.137-138), навігатор «Ерго»- повернути його законному володільцю ОСОБА_2 (т.1 а.с.137-138).

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва з моменту його проголошення.

Суддя: Т.О.Ліщук 02.01.2013 Справа № 1-71/12