В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2012 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю прокурора Ярема В.Я.,

захисників ОСОБА_1Д та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, не одружений, зареєстрований по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, 6.13, тимчасово проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимий

- 04.02.2003 року Перечинським районним судом за ст.185 ч.З, 1 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки,

-11.04.2003 року Перечинським районним судом за ст.185 ч.З КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки,

20.04.2004 року Перечинським районним судом до за ст.185 ч.З КК України та на підставі ст.71 КК України до кінцевого строку 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 18.09.2008 року на підставі ст.81 КК України з невідбутим строком 1 місяць 7 днів

за ч.4 ст.185 КК України

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_8, працюючий приватним підприємцем, одружений, раніше не судимий, зареєстрований по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_9 проживаючий в м. ужгород, АДРЕСА_1

за ч.4 ст.185, ч.2 ст.292 КК України

в с т а н о в и в :

Досудовим слідством , ОСОБА_4, обвинувачується в тому, що при невстановлених слідством обставинах та часі, діючи умисно, за попередньою змовою та у групі із ОСОБА_5, ОСОБА_6 та невстановленими слідством особами, шляхом врізання на 358 кілометрі біля с.Сімер Перечинського району в прокладений під грунтом нафтопродуктопровід Дочірнього підприємства «ПрикарпатЗахідтранс» Південно-західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів (м. Рівне) сполученням ОСОБА_7 (Російська Федерація) - Нігбаргань (Угорська Республіка), і приварення до нього патрубку Д-40 мм Н-50 мм та під'єднання до нього через шаровий кран і перехідник шлангу високого тиску 20/16 мм 90 bar довжиною приблизно 700 метрів та підводу його під грунтом до належної ОСОБА_4 території земельної ділянки за огорожу, розташованої в с.Сімер, вул. Зарічна, 1 Перечинського району, пошкодили вказаний нафтопродуктопровід, що призвело до порушення нормальної роботи зазначеного нафтопродуктопроводу, та вказаними діями завдали Дочірньому підприємству «ПрикарпатЗахідтранс» Південно-Західного акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів, матеріальної шкоди на суму 162 301,18 грн.

Так, вищевказані дії ОСОБА_4, органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.292 КК України, ознаками якого є пошкодження магістральних нафтопродуктопроводів, що призвело до порушення нормальної роботи трубопроводу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_8 того, досудовим слідством ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що з серпня по вересень 2011 року, діючи умисно, таємно, за попередньою змовою із ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, групою осіб, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на території власної огородженої земельної ділянки в с.Сімер, вул.Зарічна, 1 Перечинського району, де знаходився прихований під грунтом відвід шлангу високого тиску від незаконної врізки на 358-му кілометрі в нафтопродуктопровід Дочірнього підприємства «ПрикарпатЗахідтранс» Південно-західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів (м. Рівне) сполученням ОСОБА_7 (Російська Федерація) - Нігбаргань (Угорська Республіка), викрали дизельне пальне марки Л-0,2- 62 шляхом його переливання в різні ємності за допомогою шлангу відводу від незаконної врізки на вищевказаній території, прихованого під грунтом, а саме 23 серпня 2011 року близько 20-21.00 години ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 таким способом викрали дизельне пальне в кількості 4,896 тон, відливши його у вказаний час в цистерну ємністю 4,896 літрів, якою був обладнаний невстановлений слідством спеціальний автомобіль «ГАЗ», що в супроводі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заїхав на вищевказану територію земельної ділянки, після чого 26 серпня 2011 року близько 21.00 години ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 таким способом викрали дизельне пальне в кількості 5,3 тон, відливши його в п'ять пластикових цистерн ємністю 1000 літрів кожна та п'ятнадцять металевих каністр об'ємом 20 літрів кожна, які були привезені на невстановленому слідством вантажному автомобілі-тягачі марки «Вольво» із реєстраційним номерним знаком ОСОБА_9 Республіки, що в супроводі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заїхав на вищевказану територію земельної ділянки, після чого 30 серпня 2011 року близько 21.00 години ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 таким способом викрали дизельне пальне в кількості 5,6 тон, відливши його в п'ять пластикових цистерн ємністю 1000 літрів кожна та п'ятнадцять металевих каністр об'ємом 20 літрів кожна, які були привезені на невстановленому слідством вантажному автомобілі-тягачі марки «Вольво» із реєстраційним номерним знаком ОСОБА_9 Республіки, що в супроводі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заїхав на вищевказану територію земельної ділянки, а також наповнивши паливний бак вказаної вантажівки ємністю 300 літрів, після чого 07 вересня 2011 року близько 21.00 години ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 таким способом викрали дизельне пальне в кількості 4,3 тон, відливши його в чотири пластикові цистерни ємністю 1000 літрів кожна та п'ятнадцять металевих каністр об'ємом 20 літрів кожна, які були привезені на причепі невстановленого слідством вантажного автомобіля- тягачя із реєстраційним номерним знаком ОСОБА_9 Республіки, що в супроводі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заїхав на вищевказану територію земельної ділянки, а загалом вчинили крадіжку дизельного пального марки Л-0,2-62 в загальній кількості 20,096 тони, вартістю 10672 гривень за тону, чим завдали Дочірньому підприємству «ПрикарпатЗахідтранс» матеріальної шкоди у великих розмірах на загальну суму 214 645, 37 гривень, що в двісті п'ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Так, вищевказані дії ОСОБА_4, органом досудового слідства кваліфіковані за ст.185 ч. 4 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинена у великих розмірах.

ОСОБА_10 з тим, органами досудового слідства, ОСОБА_3, обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим 04.02.2003 року Перечинським районним судом за ст.185 ч.З, 1 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки, 11.04.2003 року Перечинським районним судом за ст.185 ч.З КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки, 20.04.2004 року Перечинським районним судом до за ст.185 ч.З КК України та на підставі ст.71 КК України до кінцевого строку 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 18.09.2008 року на підставі ст.81 КК України з невідбутим строком 1 місяць 7 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин, а саме з серпня по вересень 2011 року, діючи умисно, повторно, таємно, за попередньою змовою із ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, групою осіб, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на території огородженої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 і знаходиться в с.Сімер, вул.Зарічна, 1 Перечинського району, де знаходився прихований під грунтом відвід шлангу високого тиску від незаконної врізки на 358-му кілометрі в нафтопродуктопровід Дочірнього підприємства «ПрикарпатЗахідтранс» Південно- західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів (м. Рівне) сполученням ОСОБА_7 (Російська Федерація) - Нігбаргань (Угорська Республіка), викрали дизельне пальне марки Л-0,2-62 шляхом його переливання в різні ємності за допомогою шлангів відводу від незаконної врізки на вищевказаній території, прихованих під грунтом, а саме 23 серпня 2011 року близько 20-21.00 години ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таким способом викрали дизельне пальне в кількості 4,896 тон, відливши його у вказаний час в цистерну ємністю 4,896 літрів, якою був обладнаний невстановлений слідством спеціальний автомобіль «ГАЗ», що в супроводі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заїхав на вищевказану територію земельної ділянки, після чого 26 серпня 2011 року близько 21.00 години ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таким способом викрали дизельне пальне в кількості 5.3 тон. відливши його в п'ять пластикових цистерн ємністю 1000 літрів кожна та п'ятнадцять металевих каністр об'ємом 20 літрів кожна, які були привезені на невстановленому слідством вантажному автомобілі-тягачі марки «Вольво» із реєстраційним номерним знаком ОСОБА_9 Республіки, що в супроводі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заїхав на вищевказану територію земельної ділянки, після чого 30 серпня 2011 року близько 21.00 години ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 таким способом викрали дизельне пальне в кількості 5.6 тон. відливши його в п'ять пластикових цистерн ємністю 1000 літрів кожна та п'ятнадцять металевих каністр об'ємом 20 літрів кожна, які були привезені на невстановленому слідством вантажному автомобілі-тягачі марки «Вольво» із реєстраційним номерним знаком ОСОБА_9 Республіки, що в супроводі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заїхав на вищевказану територію земельної ділянки, а також наповнивши паливний бак вказаної вантажівки ємністю 300 літрів, після чого 07 вересня 2011 року близько 21.00 години ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 таким способом викрали дизельне пальне в кількості 4,3 тон. відливши його в чотири пластикові цистерни ємністю 1000 літрів кожна та п'ятнадцять металевих каністр об'ємом 20 літрів кожна, які були привезені на причепі невстановленого слідством вантажного автомобіля-тягачя із реєстраційним номерним знаком ОСОБА_9 Республіки, що в супроводі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заїхав на вищевказану територію земельної ділянки, а загалом вчинили крадіжку дизельного пального марки JI-0,2-62 в загальній кількості 20,096 тони, вартістю 10672 гривень за тону, чим завдали Дочірньому підприємству «ПрикарпатЗахідтранс» матеріальної шкоди у великих розмірах на загальну суму 214 645, 37 гривень, що в двісті п'ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Такими чином, дії ОСОБА_3 ограном досудового слідства кваліфіковано за ст.185 ч. 4 КК України, ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4С свою вину у вчиненому злочині передбаченому ч. 2 ст. 292 та ч.4 ст. 185 КК України не визнав та пояснив, що продуктонафтопровід він не пошкоджував ні сам, ні разом з ОСОБА_5, ОСОБА_6 або іншими невстановленими органом досудового слідства особами . ОСОБА_10 з тим, ОСОБА_4 показав суду, що з 22 лютого 2008 року він є власником земельної ділянки площею 1,0 га., розташованою за адресою с.Сімер, вул. Зарічна, №1 Перечинського району, яку мав намір використати для ведення підприємницької діяльності повязаної із виготовленням деревяних будинків. Оскільки організувати виробництво деревяних будинків йому не вдалось став здавати її в оренду. Літом 2010 року, без укладення письмової угоди, здав її на три місяці в оренду особі на імя Ярослав, мешканецю м.Мукачево. Після відмови Ярослава від подальшої оренди земельної ділянки він, через агенства нерухомості, дав обяви про її продажу або здачу в оренду. На початку березня 2011 року йому зателефонувала особа, яка представилась ОСОБА_11 і, після огляду земельної ділянки, погодилась взяти її у користування на підставі нотаріально посвідченої довіреності з оплатою 5000 грн. у місяць. Особа, яка назвалась ОСОБА_11, надала йому, ОСОБА_4, дані свого паспорту громадянина України, після чого 09.03.2011 року він нотаріально посвідчив та передав цій особі довіреність на право користування земельною ділянкою. За весь час оренди земельної ділянки особа, яка назвалась ОСОБА_11, сплатила йому 15 000 гривень. Лише під час досудового слідства йому стало відомо, що громадянин ОСОБА_11, чотири роки тому втратив паспорт, тому не виключає, що особа, яка уклала з ним договір оренди земельної ділянки, скористалась втраченим паспортом ОСОБА_11 і видала себе за останнього.

З часу надання земельної ділянки в оренду особі, яка назвалась ОСОБА_11, він всього один або два рази заїжджав на її територію - коли привозив дошки на зберігання та подальшого використання для будівництва будинку на земельній ділянці, розташованій на початку села Ремети Перечинського району в урочищі «Васильчате поле», будування якого ним розпочато на початку літа 2011 року. ОСОБА_10 із ним на вказаній місцевісті будуються його друзі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Для розпочинання будівництвав їм необхідно було очистити території земельних ділянок від чагарників та прокласти до них дорогу. Вказані роботи проводили працівники фірми з міста Ужгорода, яка використовувала для роботи як свою техніку, так і авто техніку, яка належала йому - тягач марки «Татра», трактор та автомобіль марки ГАЗ-66.

З ОСОБА_6 знайомий близько семи років. З початку 2011 року ОСОБА_6 працював у нього - підшукував працівників для роботи, повязаної із очисткою території, де будуювалися будинки. Для виконання дорученої роботи він давав ОСОБА_6 у користування свій автотранспорт - мікроавтобуси марки «Мерседес Віто», синього кольору і «Форд-Транзіт» білого кольору, на яких ОСОБА_6 відвозив на роботу та забирав з роботи робочих, які працювали на будівництві.

Нікого із охоронців, які протягом 2011 року охороняли земельну ділянку в с.Сімер по вулиці Зарічній 1 Перечинського району він не знає, на роботу їх також найняв ОСОБА_6

Хто пошкодив продуктонафтопровід ДП «Прикарпатзахідтранс», шланг від якого був прокладений до його земельної ділянки в с.Сімер. вул.Зарічна, 1 Перечинського району, йому не відомо, про пошкодження нафтопроводу він вперше дізнався від ОСОБА_6 25 жовтня 2011 року.

Спростовуючи вчинення розкрадання за вказаних в обвинувальному висновку обставин, ОСОБА_4 показав, що в період з 07 години 16 хвилин 08.08.2011 року по 16 годину 12 хвилин 26.08.2011 року, разом з ОСОБА_5 знаходився за кордоном, в Італії.

26.08.2011 року о 17 години 59 хвилин виїхав у Словаччину звідки повернувся на Україну о 20 годині 54 хвилини і в подальшому знаходився вдома.

30 серпня 2011 року о 8 годині 21 хвилину, пішки, перетнув кордон з Словаччиною в пункті перетину ОСОБА_14 і, також пішки, повернувся на Україну через цей же пункт о 19 годині 02 хвилини, який знаходиться на відстані близько 50 кілометрів від м. Перечин. До м. Ужгород добрався близько о 20 годині, після чого знаходився дома, де разом з мамою ОСОБА_7, братом ОСОБА_15, хресною ОСОБА_16 та ОСОБА_5, за встановленою сімейною традицією вшановували пам'ять померлого батька.

Де знаходився 07 вересня 2011 року близько 21 години ОСОБА_4 згадати не зміг, однак також категорично заперечував викрадання дизельного палива при обставинах, вказаних в обвинувальному висновку, а також зазначив, що підсудного ОСОБА_3І взагалі не знав.

В підтвердження правдивості своїх показань ОСОБА_4 послався на витяг з бази даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка була надана ним суду.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав , та показав суду , що до злочину який інкримінований йому він жодного відношення не має, однак у звязку з застосування до нього працівниками міліції незаконних методів слідства, а також порад, отриманих від призначеного йому постановою слідчого захисника, вимушений був оговорити себе і ОСОБА_4 і дати неправдиві показання про їх причетність до розкрадання дизельного палива. ОСОБА_10 з тим, ОСОБА_3І доповнив, що окрім того, що він під тиском працівників міліції оговорив себе та ОСОБА_4С, що відображено в його первинних показах, він також при проведенні з ним відтворення обставин та обстановки події , за допомогою та сприяння працівників міліції, які попередньо йому назвали дати ніби то вчинення ним та ОСОБА_4С злочину, показали безпосередньо саме місце злочину , а саме де знаходиться шланг, а також детально розповіли порядок ніби то вчинення ними злочину та зазначили що при наданні ним таких показів та відтворенні таким шляхом обставин та обстановки події ОСОБА_3І буде змінено запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд, що і стало підставою та спонукало його до повторної дачі неправдивих свідчень відносно себе та ОСОБА_4, чим саме він оговорив себе та ОСОБА_4

В дійсності, ні він, ні ОСОБА_4 розкрадання дизельного палива не вчинили.

ОСОБА_3 суду також пояснив, що 21 травня 2011 року він погодився на пропозицію свого знайомого ОСОБА_6 працювати охоронцем огородженої земельної ділянки, розташованої в с.Сімер, вул.Зарічна, 1 Перечинського району за зарплату в розмірі 1000- 1200 гривень на місяць і з наступного дня приступив до виконання своїх трудових обовязків.

Охороняв територію земельної ділянки з 20 години вечора до 5 години ранку, після чого зачиняв віїздні ворота на навісний замок, а ключі віддавав ОСОБА_6 Охоронцем пропрацював один місяць, після чого цю роботу лишив, оскільки ОСОБА_6 не заплатив обіцяну йому заробітну плату. За час роботи охоронцем ОСОБА_4 і ОСОБА_5 приходили на територію земельної ділянки два або три рази, під час завезення і вивантаження дощок, однак дизельне пальне не викрадали.

ОСОБА_10 з тим, ОСОБА_17І зазначив, що в серпні вересні 2011 року він разом з ОСОБА_18, який міг би підтвердити його свідчення, працював на будівництві в с. Жданієво, про що він неодноразово повідомляв працівникам міліції , однак даний факт який міг би підтвердити його непричетність до інкримінованих йому злочинів, які ніби то вчинені ним в цей період, залишився поза увагою досудового слідства.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що приблизно 05.10.2011 року до нього додому прийшов його сусід ОСОБА_19, який запропонував йти на роботу в Перечинський район, щось будувати, що саме не говорив, у чоловіка на імя ОСОБА_19. Наступного дня він і ОСОБА_20 та ще 7-ма чоловіками сіли в його мікроавтобус червоного кольору і виїхали на об'їзну дорогу, де неподалік кільцевого руху вони зустрілися із чоловіком на імя ОСОБА_21, який був на своєму автомобілі темного кольору іноземного виробництва, після чого ОСОБА_22 на мікроавтобусі поїхав за ОСОБА_21 в с.Сімер Перечинського району, де звернули вправо на ґрунтову дорогу, якою поїхали вверх до вагончика, біля якого знаходився трактор екскаватор ЮМЗ, вантажний автомобіль «Татра» жовтого кольору, а також «Газ-66». Коли вони приїхали на місце то там нікого не було, Рслан сказав нам, щоб вони починали робити паркан і показав, навколо якої території, після чого вони приступили до роботи. На цій території працював трактор, трактором викопували фундамент і викопану землю вантажили на «Татру», що вивозила глину в сторону на території.

Пластмасову бочку білого кольору ємністю біля 1000 літрів, у вагончику він бачив, однак хто її привіз та хто її заправляв він не знає. Про наявність, пошкодження нафтопроводу та розкрадання дизельного палива йому нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21, в суду показав, що у 2009 році він познайомився із чоловіком на прізвисько «Онді», звати його ОСОБА_22. В той час він робив ремонт у його будинку.

У вересні 2011року він зустрівся із ОСОБА_4С, який запропонував йому роботу, зробити фундамент в місці, яке знаходиться між селами Сімер та ОСОБА_23, праворуч, яйщо їхати в напрямку с.Т.Ремети. коли він туди приїхав, то дана територія була огороджена, в той час будувалася дорога, там працювало багато людей і техніки. Онді показав йому план та місце, де потрібно було проводити будівництво та зателефонував якомусь чоловікові, попросив його під'їхати. Через деякий час на місце приїхав чоловік, якого ОСОБА_4С представив як людину яка буде керувати справами. Звати його ОСОБА_23 і ОСОБА_4С казав, що що по всім питанням по будівництву ОСОБА_23 йому буде допомагати, оскільки проживає в м.Перечин і зможе відразу під'їхати. Тарас дав йому свій номер мобільного телефону.

Наступного дня він разом із бригадою працівників приїхали на місце і першу чергу обгородили територію, площею близько 1,5 га, та поклали будівельний вагончик, де будівельники мали зберігати свої речі. Після того, організувавши роботу він вже туди кожний день не їздив, а зявлявся 3-4 рази на тиждень. За весь час туди на територію заїжджало багато людей, серед яких він там познайомився із чоловіком на імя ОСОБА_12, який є директором супермаркету «Дастор» в м.Ужгороді, і який туди приїжджав на автомобілі «Лексус» чорного кольору. Також туди приїжджав ОСОБА_4С на своєму автомобілі «Хаммер», жовтого кольору, на словацьких реєстраційних знаках, а з ним разом приїжджав чоловік на імя Дімич. Як він розуміє, ОСОБА_4С та Дімич були друзями, так як постійно приїжджали разом. Бувало таке, що з ОСОБА_4С та Дімичем приїжджали і інші люди, яких він бачив тільки один раз. ОСОБА_4С часто приїжджав із незнайомими йому людьми. Періодично він телефонував ОСОБА_4С та казав, що йому потрібно було по роботі. Також він взяв номер мобільного телефону Дімича , якому також періодично телефонував по справам і постійно розпитував про хід роботи. В якийсь час ОСОБА_4С і Дімич кудись поїхали в про це повідомили йому, що з ними не буде зв'язку і дали йому номер телефону ОСОБА_12, щоб він йому телефонував в разі потреби. Проте жодного разу він йому не телефонував, оскільки в цьому не було потреби. Приблизно на початку жовтня 2011 року він приїжджав на територію подивитися, як йшли справи, під час чого побачив у будівельному вагончику пластмасову цистерну ємністю 1000 літрів. Він запитав у працівників, звідки ця бочка, на що один із працівників відповів, що цю бочку привезли і поставили у вагончик для того, щоб водії могли спокійно заправлятися. В той час цистерна була заповнена дизельним паливом, яким заправлялася тільки «Татра» на словацьких номерних знаках, та трактор ЮМЗ. ОСОБА_8 того, під час будівництва була задіяна інша техніка, - це були 5 вантажних автомобілів «Татра». на інших номерних знаках один бульдозер, екскаватор, каток та грейдер. Для цієї техніки паливо привозив Ярослав на своєму автомобілів марки «Тойота кемрі», стального кольору, на українських номерних знаках. Пізніше він з Ярославом познайомився і обмінялися номерами телефонів.

На тракторі ЮМЗ їздили двоє водіїв похилого віку, йому не знайомі. На автомобілі «Татра», словацької реєстрації їздив ОСОБА_21, інших даних про нього не знає. На ГАЗ-66 він не бачив, щоб хтось їздив. Заправлялися вони з тої цистерни, яку їм привезли. Проте хто саме і коли її привезли, йому не відомо, ключі від будівельного вагончика знаходилися в нього, в його бригадира, а одні він дав ОСОБА_8. Техніку дизпаливом переважно заправляв ОСОБА_6, який привозив дизпаливо в каністрах на мікроавтобусі білого кольору, більше він не бачив, щоб хтось заправляв техніку. Він бачив його лише декілька разів, так як коли вони приїхали, то дорогу доробили і потреби у великій кількості пального вже не було.

Дану територію охороняв один охоронець, як його звати йому не відомо, він приходив тільки тоді, коли вони закінчували роботу.

Діміч та ОСОБА_4С завжди приїжджали разом і постійно на різних автомобілях, майже всі були словацької реєстрації, жовтого кольору «Хаммер», сірого кольору «Фольксваген мінівен», чорного кольору «Фольксваген Пассат», сірого кольору «Тойота Ланкрузер» - всі на словацьких номерних знаках. Тарас приїжджав на білого кольору «Опель Омега» на українських номерних знаках, а потім їздив на «Мерседес Віто», синього кольору, словацької реєстрації. Роберт приїжджав на автомобілі «Лексус» чорного кольору, української реєстрації.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24, суду показав, що у вересні 2011 року, йому зателефонував ОСОБА_6, мешканець м.Перечин, який запропонував роботу водія, а саме перевозити щебінь та глину біля села Ремети Перечинського району, він погодився на цю роботу і під'їхав до ОСОБА_6 додому, де вони обговорили пропозицію, а саме він буде працювати на автомобілі марки «Татра» і заробітна плата його буде складати 100 гривень за один робочий день. Після того він став працювати і займатися перевозкою дров з території, що в урочищі «Васильчат поле» біля с.Ремети Перечинського району, які перевозив на приватну територію в с.Сімер, вул..Зарічна, 1 Перечинського району, яка належить як йому відомо особі на прізвисько «Губошльоп», якого ще називають «Онді», також перевозив щебінь із річки Туря, яка протікає в с.Ремети, на територію, де проходило будівництво дороги та приватних будинків в урочищі «Васильчат поле». Він працював на автомобілі марки «Татра», із дизельним двигуном, із словацькими реєстраційними номерами МІ 153 CM, кабіна жовтого кольору. До вказаного автомобіля були, наявні документи, а саме технічний паспорт, сертифікат на автомобіль, з/дозвіл до 16.01.2011 року на роботу на території України., страховка до березня 2012 року, кому належав цей автомобіль йому не відомо, так як в документах прізвища власника не вказано. Всього на даному автомобілі він працював до 24 жовтня 2011 року.

Окрім того, за час його роботи на території працювала інша техніка по будівництву дороги а саме три автомобілі марки «Татра», на Українських номерних знаках, трактор екскаватор на українських номерних знаках, трактор С-130 з українськимми номерними знаками. Ця техніка, як йому відомо, належала одній ужгородській фірмі, начальником якої є Леонід, який керував роботою цієї техніки.

Дизельне пальне на територію, де він працював, кожного разу привозив ОСОБА_6 на автомобілі марки «Форд Транзіт», білого кольору, словацької реєстрації, в металевих каністрах зеленого кольору ємністю 20 літрів кожна, по дві або три каністри кожен раз. За один раз він заправляв по 40-60 літрів, в залежності від об'єму роботи, і заправка проходила один раз в два або три дні в залежності від проїзду. ОСОБА_8 того, дизельним пальним, яке привозив ОСОБА_6, заправся трактор екскаватор ЮМЗ, на якому працював водій ОСОБА_25.

Заправка всієї техніки фірми з міста Ужгорода проводилася окремо від них, пальне привозив директор фірми Леонід. Йому відомо, що там розпочали будівництво будинків Дімич та «Губошльоп» і вони є власниками даної земельної ділянки площею близько 2 га. Вказані особи неодноразово приїжджали на вказану земельну ділянку на різних автомобілях, а саме на марки «Хаммер», жовтого кольору, «Хммер» чорного кольору, «Тойота ланкрузер» сірого кольору, «Фольксваген туарег» стального кольору, «Фольксваген пассат», стального кольору. Всі ці автомобілі із словацькими номерними знаками. Пластмасову цистерну у вагончику, заповнену дизельним пальним, він бачив і три рази із неї заправляв дизельне пальне в кількості 160 літрів у автомобіль марки «Татра». на якому він працював. Цю цистерну привезли на територію приблизно в 20- числах вересня 2011 року, хто саме її привозив, йому не відомо, так як того дня він не був на роботі. Йому відомо, що цистерну привезли у суботу і він в цей день не вийшов на роботу, так як мав особисті справи.

Земельна ділянка, на якій він працював, охоронялася вночі сторожем ОСОБА_26, який проживав в м.Перечин.

Про вчинення незаконної врізки та викрадення дизельного пального він дізнався від жителів Перечинського району.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25, суду показав, що близько 20 років він працював екскаваторником в колгоспі, зеленхозі та інших товариствах, має власний трактор ЮМЗ. У вересні 2011 року його товариш ОСОБА_27, який проживає в с.Туриця, запропонував йому роботу екскаваторником на будівлі приватних будинків в селі Т.Ремети Перечинського району, так як був без роботи, то погодився, після чого ОСОБА_27 зателефонував чоловікові із Ужгорода забрати екскаватор на роботу в Перечинський район. Наступного дня ранком він приїхав на автовокзал в м.Ужгород, де його зустріли ОСОБА_5 та ОСОБА_4, якого ще називали «Онді» або «Губошльоп». Вони відвезли його в мікрорайон Горяни па територію колишнього колгоспу, де знаходився екскаватор марки «ЮМЗ». Потім хлопці привезли масло, дизельне пальне, яке залили в трактор, і він поїхав на ньому додому. Технічний паспорт до трактора йому дали із собою. Згідно усної домовленості із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 він мав заробляти 150 гривень за один робочий день, яку йому буде виплачувати ОСОБА_8. Після того до нього додому приїхав ОСОБА_6, житель м.Перечин, який привіз два задні шини на трактор та лампочки, які замінив на екскаваторі.

За час його роботи на протязі трьох тижнів дизельне пальне кожен ранок йому привозив ОСОБА_28 в металевій 20-ти літровій каністрі зеленого кольору, якою він заправляв екскаватор.

На території, де він працював, також робила дорогу фірма з міста Ужгорода, вся техніка якої заправлялася окремо.

За час, який він працював на території екскаваторником, цистерни із дизельним пальним він не бачив, можливо її привезли після того, як він залишив роботу, так як йому не платили обіцяну зарплатню.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22, суду показав, що на протязі місяця у жовтні 2011 року працював сезонним робітником на стройці поблизу с.Т.Ремети Перечиснького району. Дану роботу йому запропонував його знайомий ОСОБА_24. Він працював шофером на автомобілі «Камаз», номерний знак 097- 40 РЕ. На вказаному автомобілі він по два рази в день привозив гравій та камінь із Оріховиця Ужгородського району. Автомоібль, на якому він працював, він заправляв на автозаправках, на пальне гроші йому давав старший бригади на імя ОСОБА_24. На будівництві, де він возив будівельні матерілаи, ще працювали трактор ЮМЗ та автомобіль «Татра», хто і коли їм привозив дизельне пальне, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_29, в судовому засіданні показав, що на протязі місяця у жовтні 2011 року працював сезонним робітником на стройці поблизу с.Т.Ремети Перечиснького району. Дану роботу йому запропонував його знайомий ОСОБА_24. Він працював шофером на автомобілі «Камаз». На вказаному автомобілі він по два рази в день привозив гравій та камінь із Оріховиця Ужгородськго району. Автомобіль, на якому він працював, він заправляв на автозаправках, на пальне гроші йому давав старший бригади на імя ОСОБА_24. На будівництві, де він возив будівельні матерілаи, ще працювали трактор ЮМЗ та автомобіль «Татра», хто і коли їм привозив дизельне пальне, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав, що на протязі трьох тижнів у жовтні 2011 року працював сезонним робітником на стройці поблизу с.Т.Ремети Перечиснького району. Дану роботу йому запропонував його знайомий ОСОБА_24, який проживає в м.Ужгороді. на вказаній території на будівництві працювали трактор і автомобілі «Татра». Вищевказаний транспорт заправляли шофери, які на ньому працювали. На чому привозили їм пальне, йому не відомо, сотанній раз він бачив, що техніка працювала 25.10.2011 року, начальника будівництва ОСОБА_22 він бачив у п'ятницю 20.10.2011 року, ОСОБА_22 тоді приїжджав на автомобілі чорного кольору «Фольксваген пасат».

Свідок ОСОБА_31, в судовому засіданні показав, що в його користуванні є автомобіль марки «Камаз», д/н AO 67-24 АІ, на якому по замовленню перевозив різні будівельні матеріали. В місті Ужгороді в нього є знайомий на імя ОСОБА_24, який йому телефонував і замовляв перевезення каміння або щебеню на будівництво будинків в с.Т.Ремети Перечинського району, він туди їздив 6-7 разів. Дизельне паливо він сам заправляв на автозаправках.

Свідок ОСОБА_32, в судовому засіданні показав, що на протязі трьох тижнів у жовтні 2011 року він працював на будівництві будинків в с.Т.Ремети перечинського району. Вказану роботу йому та його друзям запропонував його знайомий на імя ОСОБА_24, який проживає в м.Ужгород. на території, де проходило удівництво, працювала будівельна техніка, а саме трактор та автомобіль «Татра», на яких працювали два водії, які йому не відомі. Коли вони заступили на роботу, то техніка там вже знаходилася. Водії цих транспортних засобів казали, що власник цього будівництва ОСОБА_22 привіз дизельне пальне в кількості приблизно 300-400 літрів. В якиій ємності було дизельне пальне, йому не відомо, тому що воно було зачинене в підсобному приміщенні на будівництві. На якому транспортному засобі ОСОБА_22 привозив дизельне паливо, водії їм не розповідали. Останній раз ОСОБА_22 приїздив до них на будівництво 20.10.2011 року на автомобілі «Фольксваген пассат», чорного кольору, номерний знак якого не знає.

Свідок ОСОБА_33, в судовому засіданні показала, що про те, що 24 жовтня 2011 року працівниками міліції було виявлено врізку в нафтопровід, їй стало відомо від працівників міліції. Зазначила, що каміони біля їхнього будинку проїжджали практично кожного дня, вони заїджали завантажені і туди і звідти. Приблизно два рази вона бачила великий джип жовтого кольору, але хто саме знаходився за кермом, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_34, в судовому засіданні показала, що про те, що по їхній вулиці в колгоспі зробили врізку в нафтопровід їй вперше стало відомо від працівників міліції. Фури біля них проїжджали практично кожного дня, заїжджали з вечора на фірму, після чого з ранку виїжджали.

Свідок ОСОБА_35, в судовому засіданні показав, що його будинок знаходиться навпроти колишнього колгоспу в с.Сімер по вул.Зарічній. Деякі будівлі та землю навколо будівель розформованого колгоспу викупив невідомий йому громадянин, і близько семи років тому назад навколо викупленої землі та бідувель було побудовано паркан із блоків висотою близько 2,5 метрів. Починаючи з початку літа 2011 року на вищевказану територію почали заїжджати та виїжджати в основному два тягачі (фури), кабіни в яких були білого та синього кольору,. На одному із вказаних автомобілів тент був світло-коричневого кольору, на якому був напис словацькою мовою «Пряшево», номерних знаків він не бачив. Вказаний автомобіль він бачив близько трьох разів. Також неодноразово він бачив, що на вищевказану огороджену територію неодноразово заїжджав автомобіль марки «Хаммер» жовтого кольору. Про факт врізки в нафтопровід він дізнався тільки від працівників міліції, про це йому нічого не було відомо. Ні ОСОБА_4С ні ОСОБА_3І він не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36, суду показав, що з 2001 року працює охоронцем служби безпеки ВЛДС «Дудриничі», ДП «ПрпкарпатЗахідтранс» м. Рівне, в обов'язки входить охорона дільниці магістрального нафтопродуктопроводу з 383 км., (с.Барвінок, Ужгородського району) по 409 км. (населений пункт с.Чомоним, Мукачівського району). В разі необхідності дільниці охорони нафтопродуктопроводу міняють, так як інколи охороняю відрізок (351 км по 382 км.) між населеними пунктами с Зарічево, Перечинського району до села Барвінок, Ужгородського району. Охорона здійснюється по змінно по 12 годин, згідно графіку затвердженого начальником площадки ЛВДС «Дубриничі», ОСОБА_37 та начальником служби безпеки ОСОБА_8»яником І.І. В одну зміну входить троє чоловік, а саме один охоронець, водій із автомобілем (марки УАЗ) та один представник спеціальної міліції. Охорона нафтопродуктопроводу здійснюється заїздами в місцях де прокладена дорога повздовж нафтопродуктопроводу, а де не має автомобільної дороги по вказівці начальника служби безпеки проходимо пішки. При перевірці нафтопроводу з метою виявлення відводу використовується металошукач «ВД-800», який реагує тільки на метал та показує на якій глибині він залягає. ОСОБА_8 цього хочу додати, що по зміні також передається службовий мобільний телефон по якому ми доповідаємо начальникові, про виїзд на лінію та оператору про місце знаходження мобільної групи. Один раз в дві години така інформація надається операторові.

Інформація про падіння тиску в нафтопродуктопроводі та можливе викрадення дизельного пального, шляхом незаконної врізки, до них стала надходити приблизно з квітня 2011 року, від начальника служби безпеки ОСОБА_38 1.1., а саме про виявлення падіння тиску між контрольними точками з 359 км. до 375 км., тобто від населених пунктів с.Сімер, Перечинського району до села Оріховці, Ужгородського району. На вказаному відрізку нафтопродуктопроводу нами по вказівці начальника служби безпеки неодноразово проводилося обстеження місцевості, в тому числі й із використанням металошукача.

Вранці 24.10.2011 року о 08.00 годині, на площадці ЛВДС «Дубриничі», він спільно з охоронцем ОСОБА_39 і представником спеціальної міліції прапорщиком ОСОБА_40 та водієм ОСОБА_41 заступили на охорону нафтопродуктопроводу на дільниці (351-382 км.) між населеними пунктами с. Зарічево, Перечинського району - с. Барвінок, Ужгородського району. На вказаному відрізкові начальник служби безпеки ОСОБА_38 1.1, наказав провести обстеження траси, зокрема по обидва береги ріки Тур'я. що протікає в с. Сімер Перечинського району, так як там може бути незаконна врізка, також наказав обстежити всі приміщення колгоспу, сільгоспхімії та підприємств, які знаходяться поруч продуктопроводу. Приблизно об 11.00 годині вони проходячи полем направились до лісу, підійшовши майже до самого лісу в кущах спрацював прибор металошукач, стали копати на даному місці і виявили шланг високого тиску з металічною обмоткою, на яку зреагував прибор. Потім пішли в напрямку нафтопродуктопроводу по місцю де спрацьовував прибор, який перестав показувати приблизно на відстані 50 метрів від труби. На вказаному місці вони викопали яму глубиною 20 см., де виявили резиновий стик з метало рукавом. Далі до нафтопродуктопроводу підводив резиновий шланг, якого металошукач не показував.

Про це вони повідомили начальника служби безпеки ОСОБА_8»яника 1.1., який відразу приїхав та викликав начальника спеціальної міліції по охороні нафтопродуктопроводу ОСОБА_42, а останній викликав на місце слідчо-оперативну групу Перечинського РВ УМВС України в Закарпатській області. Потім вони пройшли із прибором (металошукачем) до огородженої території, висота огорожі якої складала приблизно 2,5 - 3 метра і виготовлена із блоків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 суду показав, що він працює охоронцем ЛВДС «Дубриничі» ДП «ПрикарпатЗахідтранс», по охороні нафтопродуктпороводу, виявлення порушень та кримінальних врізок. Робота проходить позмінно по 12 годин, після чого добу відпочивають та знову виходять на роботу на 12 годин. Графік чергувань охорони нафтопроводу затверджує керівник ЛВДС «Дубриничі» ОСОБА_37 та заступник з безпеки ОСОБА_43 1.1. Інколи за певних умов графік та маршрути несення служби у них міняються.

Так, 24 жовтня 2011 року о 08.00 годині ранку він спільно з охоронцем ОСОБА_36, водієм ОСОБА_44 та працівником спеціальної міліції ОСОБА_40 І ОСОБА_40 по охороні нафтопродуктропроводу заступили на чергування. Згідно усної вказівки заступника начальника ОСОБА_43 ми мали здійснити піший обхід нафтопроводу на дільниці між 355 км. по 362 км. З метою виявлення несанкціонованої врізки в нафтопровід ми взяли пошуковий прилад РД -800. Приблизно о 10.00 годині ми заїхали в урочище Сімер Перечинського району і розпочали обстеження 358 кілометра нафтопроводу. Зробивши обстеження нафтопроводу зі сторони міста Перечин вони перейшли на протилежну сторону урочище Сімер, де на відстані приблизно 60 метрів за допомогою прибору РД 8000 виявили в землі металічний предмет на який відреагував вказаний прибор. Про спрацювання прибору ними було повідомлено заступника начальника з безпеки ОСОБА_43 та начальника спеціальної міліції ОСОБА_42 Потім на вказаному місці ними було проведено розкопування землі та на глибині приблизно 25-30 см. виявлено шланг високого тиску виготовлений із резини з металічною обмоткою. Через кілька хвилин на вказане місце приїхали начальник безпеки ОСОБА_43 1.1, та начальник спец, міліції ОСОБА_45 Потім за допомогою прибору РД-8000 вони стали проходити по маршрути куди було прокладено шланг високого стику та підійшли до огородженої території. Після цього начальником безпеки ОСОБА_43 1.1, було повідомлено чергову частину Перечинського РВ УМВС області і через кілька хвилин на місце події приїхала слідчо-оперативна група.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37, суду показав, що він є начальником ЛВДС «Дубриничі» ДП «ПрикарпатЗахідтранс». Продуктопровід охоронявся підрядною організацією «Щит», службою безпеки ЛВДС «Дубриничі» та лінійними обхідниками, спеціальною міліцєю при Рівненському УМВС. Нафтопродуктопроводом здійснюється транспортування дизельного пального в напрямку до Угорщини та підприємства «Закарпатнафтопродукт» м.Мукачево.

Від Ужоцького перевалу Великоберезнянського району до с.Зарічево Перечинського району (з 295 по 351 км) охорону нафтопроводу здійснює охоронна фарма «ІЦит» на підставі укладеного договору із ДП «ПТЗ», на цьому відрізку працює 29 чоловік. Охорона здійснюється цілодобо, в денну пору пішки, у нічний час на автомобілях. Від с.Зарічево Перечинського району до с.Бігань Берегівського району охорону магістрального нафтопродуктопроводу здійснюють три мобільні групи по 10 охоронців безепеки ЛВДС «Дубриничі» і три автомобілі, 9 лінійних обхідників вдень. 4.

Перед початком транспортування нафтопродукту диспетчер ДП «прикарпатЗахідтранс» м.Рівне по телефонограмі дає вказівку оператору ЛВДС «дубриничі» для підготовки траси до перекачки, за 6-7 годин до початку. Оператор ЛВДС «Дубриничі» по телефону повідомляє після того лінійних обхідників, які повинні пройти оглянути всю трасу на випадок зсуву грунту та інших можливих пошкоджень, що можуть призвести до аварії. На ЛВДС «Дубриничі» запланованого графіку перекачок нафтопродукту немає.

Контрольні точки обліку при перекачуванні нафтопродукту за кордон до Угорщини знаходиться на 351 кілометрі біля с.Зарічево Перечинського району та на 441 кілометрі біля с.Іванівка (Яноші) Берегівського району. ОСОБА_8 того, коли нафтопродукт перекачується на територію «Закарпатнафтопродукт» м.Мукачева, то об'єми нафтопродукту здають на 417 км біля с.Баркасово по спеціальному обліку ППВ- 150.

Вперше про втрати нафтопродукту на дільниці між 351 та 441 км. Було виявлено у квітні 2011 року, по оперативних обліках із цього часу також були неодноразові спрацювання СКВ (системи контролю витоків). У зв'язку із цим ним та заступником по безпеці приймалися заходи по виявленню несанкціонованої врізки, а саме постійна перевірка траси із спецприбором «РД-8000», який виявляє шланги під землею з металічним підсилювачем. Несанкціоновану врізку в нафтопровід на 358 кілометрі біля с.Сімер Перечинського району було виявлено охоронцями ОСОБА_36 та ОСОБА_39.

Викрадення дизельного пального шляхом незаконної врізки в той час, коли не проходить його транспортування, є можливий, тому що нафтопродукт в нафтопроводі постійно знаходиться під тиском, при цьому в момент, коли прокачка не проводиться, спецдатчики швидше реагують на перепад тиску.

Нафтопроводом ДП «ПрикарпатЗахідтранс» транспортується дизельне пальне марки Л-0,2-62, при цьому вміст сірки в продуктові - дизельному пальному, може бути різним 01, 02, поскільки постачання проходить від різних заводів виробників, а тому є неідентичним. Використання дизельного пального не рекомендується без додаткової очистки або переробки, хоча можливо і без такої.

Крани та шланги високого тиску, які було виявлено 24.10.2011 року на місці незаконної врізки біля с.Сімер перечинського району є вільними в продажі і їх можна придбати в магазинах, а шланги купляють під замовлення на території України або за кордоном.

Врізку в нафтопровід може здійснити будь-який зварювальник за допомогою електродугового зварювального апарату, що можна придбати в спеціалізованих магазинах.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_46 , суду показав, що з 2006 року працював інженером-механіком в торгівельному центрі «Дастор», який знаходиться в м.Ужгороді. Директором торгівельного центру є його двоюрідний брат ОСОБА_12, із яким ніяких спільних справ не має.

У його власності є три земельні ділянки площею по 0,3 га кожна, які знаходяться в урочищі «Васильчат поле» Перечинського району, вони знаходяться на відстані близько 3 кілометрів від с.Сімер та на відстані близько 4 кілометрів від с.Т.Ремета. вони є на відстані близько 300-500 метрів від центральної дороги між селами Сімер та Туря ОСОБА_23, не огороджені, і на них ніяке будівництво не проводилося.

Йому також відомо, що біля цих земельних ділянок літом 2011 року будувалася дорога, але хто її будував і яка техніка, йому не відомо, він туди не їздив і не дивився, хто і які роботи там проводив. Про будівництво дороги в урочищі «Васильчат поле» йому відомо тільки з того, що про це знали місцеві мешканці.На цій земельній ділянці він був тільки тоді, коли їх відмірювали при виділенні. Свої земельні ділянки він нікому в оренду не здавав.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 йому не знайомі взагалі. Однак навесні 2011 року ОСОБА_12 його познайомив із одним чоловіком якого було звати ОСОБА_4, який хотів придбати земельну ділянку, однак конкретно про це він із ОСОБА_4 не домовлялися, крім того той не казав, для чого йому була потрібна земельна ділянка. Після пропозиції купити земельні ділянки він носив документи на земелю до одного з нотаріусів по вул.Жупанатській в м.Ужгороді, який сказав, що не може переоформити право власності на земельні ділянки, так як він на той час був офіційно не розлучений із своєю колишньою дружиною ОСОБА_47. Про це він сказав ОСОБА_4 і подальше питання про його земельні ділянки із ним не обговорював. Про те, чи була якась земельна ділянка в урочищі «Васильчат поле» у ОСОБА_4, йому не відомо. Із ОСОБА_6 не знайомий. Про викрадення нафтопродуктів і пошкодження нафтопродуктопроводу біля с.Сімер він чув, однак нічого конкретно йому про це не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що весною 2011 року він зустрівся із знайомим ОСОБА_4, який питав, де можна придбати земельну ділянку для будівництва приватного будинку. Через декілька днів повідомив ОСОБА_4, що в його двоюрідного брата ОСОБА_46 є земельна ділянка в Перечинському районі, за один кілометр від села Тур»я-Ремета і знаходиться в гарній місцевості. Приблизно через два тижні він познайомив ОСОБА_4 із ОСОБА_46, які стали обговорювати питання по переоформленню земельної ділянки, але зупинились на тім, що ОСОБА_46 офіційно не розлучений і питання переписки тривають по сьогоднішній день. Потім він запропонував в цій місцевості придбати земельну ділянку своєму знайомому ОСОБА_48 у жителя ІНФОРМАЦІЯ_10»я-Ремети ОСОБА_49 ОСОБА_48 погодився і купив для себе земельну ділянку під лісом в урочищі «Васильчат Поле». Після цього мав намір вирішити питання про збільшення меж села Тур»я-Ремета для можливої подальшої забудови урочища «Васильчат Поле» у вигляді котеджного містечка. На сьогоднішній час по даному питанню розроблена проектна документація.

У серпні 2011 року він спільно із ОСОБА_48, ОСОБА_4 та ОСОБА_50 вирішили прокласти дорогу в урочищі «Васильчат поле», було отримано дозвіл на очищення русла річки «Тур»я» і річковий гравій із річки відвозився в урочище «Васильчат поле» для покращення дороги. Для проведення даних робіт він звернувся до знайомого Ярослава, із яким було укладено договір на виконання робіт по очищенню русла річки та облаштування дороги. Замовником робіт документально був ОСОБА_48, тому що має у власності там земельу ділянку. За прокладання дороги вони розраховувались всі спільно тобто, він, ОСОБА_48, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, при цьому само більше оплачував ОСОБА_48, поскільки його земельна ділянка знаходиться на самому верху урочища «Васильчат поле».

Із ОСОБА_6 він особисто не знайомий, знає його візуально і бачив його на будівництві будинку у ОСОБА_4. Кому належить техніка, що була задіяна на будівництво дороги, йому не відомо. В будівельний вагончик, який було встановлено на земельній ділянці, в урочищі «Васильчат поле», він жодного разу не заходив і відповідно нічого не бачив.

Він чув від ОСОБА_4, що у нього є земельна ділянка в селі Сімер, Перечинського району, але на цю земельну, наскільки пам'ятає, ніколи не заїжджав.

Про крадіжку дизельного пального шляхом незаконної врізки в нафтопродуктопровід ДП «ПрикарпатЗахідтранс» вперше дізнався від працівників міліції. Зазначив, що підсудного ОСОБА_3І він не знає взагалі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_51, суду показав, що він є директорам радгосп-заводу «Великолазівський», юридична адреса якого м.Ужгород, вул. Лисенка, 41. За вказаною адресою також є територія господарського двору, крім того територія заводу знаходиться за адресою с.В.Лази, по вул. Виноградній та вулиці Новій, а також в с. Стрипа та Ярок Ужгородського району, де знаходяться землі радгоспу - заводу та складські приміщення.

На підставі договору оренди віл 02.2011 року територію господарського двору, що знаходиться за адресою м. Ужгород вул. Лисенка, 41, орендує ОСОБА_52. Вся авто техніка, яка знаходилась та знаходиться на вказаній території належить ОСОБА_4, на даний час на території знаходиться авто причеп та розібраний вантажний автомобіль (каміон). Приблизно в кінці жовтня 2011 року всі автотягачі (каміони), які знаходились на господарському дворі поїхали, куди саме, йому не відомо. 24 жовтня 2011 року він мав зустріч із ОСОБА_4, і той розрахувався з ним за оренду, повідомив що і на далі буде орендувати вказану територію. Про те хто саме забирав каміони, йому не відомо.

Охорона господарського двору здійснювалася охоронцями підприємства, а саме ОСОБА_53, ОСОБА_54. ОСОБА_55 та ОСОБА_56. Кожен охоронець чергував добу, після чого його змінював інший охоронець. На територію господарського двору, яку орендував у підприємства ОСОБА_4 на автомобілі марки «Форд» із словацькими номерними знаками заїжджав також знайомий йому Володомир на прізвисько «Дикий».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_53, суду показав, що приблизно три останніх роки працював охоронцем в радгоспі-заводі «Великолазівський», що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Лисенка, 41. Там є приміщення контори та господарський двір, на якому знаходиться майно радгоспу- заводу, складське приміщення та декілька одиниць техніки (приблизно 6-ть тракторів). З часу його роботи охоронцем на вказаній території орендують стояку для «каміонів», хто саме йому не відомо. Всі «каміони», які туди приїжджали зі словацькими номерними знаками, і наскільки йому відомо власники даних «каміонів» їздять на автомобілях марки Хаммер, жовтого кольору, зі словацькими номерними знаками та «Мерседес» темно-синього кольору зі словацьким номерними знаками, власника якого звати ОСОБА_45 на прізвисько «Дикий», що проживає в мікрорайоні Горяни в м.Ужгород.

Хто після 27 жовтня 2011 року виїжджав із території радгоспу-заводу «Великолазівський» на «каміонах» зі словацькими номерними знаками, які там зберігалися, йому не відомо, та як не бачив, хто виїжджав на каміонах. Він також бачив, що на стоянку заїжджав автотягач марки «Вольво» із червоною кабіною, коли саме не пригадує. Журналу обліку автотранспорту, який заїжджав на територію господарського двору радгоспу-заводу «Великолазівський» у охоронців не має.

Охорона даних автомобілі в їхні обов'язки не входить і матеріальну відповідальність за них охорона не несе.

ОСОБА_4 Андріном Степановичем йому знайомий тільки візуально, гак як той декілька разів приїжджав на територію господарського двору де знаходились «каміони». Імена і прізвища водіїв, які їздили на автотягачах, що були на стоянці на території господарського двору радгоспу, йому не відомі. З ОСОБА_17І він незнайомий. Про факт розкрадання дизпалива йому нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_57, суду показав що на території України не працює, так як є співвласником підприємств «D.I.K. Transit s.r.o.», «F-Transit s.r.o.», «A.D.D. Transit s.r.o.», розташованих на території Словацької республіки. Співвласником даних підприємств є ОСОБА_4, який має частку 25 відсотків власності цих підприємств. ОСОБА_4 А займається бухгалтерськими питаннями на цих підприємствах. З ним підтримує дружні відносини.

Підприємства «D.I.K. Transit s.r.o.», «F-Transit s.r.o.», «A.D.D. Transit s.r.o.» займаються транспортними перевезеннями по території Європи та Азії, в тому числі по Україні, їхнє підприємство не займається внутрішніми перевезеннями по території України. На підприємстві працює близько 15-ти вантажних автомобілів тягачі, самохвали тощо, марки «Татра», «Вольво», «Даф», «Рено», «Сканія». Дані автомобілі в основному знаходяться за кордоном, а в разі перевезення вантажів транзитом через Україну вони інколи на протязі кількох днів можуть знаходитися на території орендованої ними території заводу-радгоспу «Великолазівський», що знаходиться в м.Ужгород по вул.Лисенка. Дана територія офіційно орендована ОСОБА_4 на підставі договору оренди, орендується з 2007 року. Цю територію вони орендували тільки для того, щоб не витрачати зайві кошти на стоянку вантажних автомобілів на інших стоянках, вартість за одну добу на інших стоянках за один автомобіль коштує 30 гривень. ОСОБА_8 того, на території стоянки можна було здійснювати поточний ремонт вантажних автомобілів, які були в дорозі. Він особисто для здійснення поточного ремонту в разі потреби викликав слюсаря-механіка ОСОБА_58, який проживає в м.Ужгород, адреси точної не відомо.

Цю територію стоянки охороняли працівники радгосп-заводу «Великолазівський», приблизно до листопада 2011 року. Охоронців він знає з вигляду, інколи охоронцями на нічне чергування заступали і жінки. Вони охороняли територію лише в нічний час.

Водіями вантажних автомобілів працювали як громадяни України, так і іноземці. Зокрема, на вантажних автомобілях в них працювали ОСОБА_59, мешканець с.В.Лази Ужгородського району, ОСОБА_60, мешканець мікрорайону Горяни, ОСОБА_61, який проживає в Чернівецькій області, ОСОБА_62 (який має власний вантажний автомобіль-тягач «Рено» і який інколи їздить по замовленнях від їхніх підприємств). Інші водії є громадянами ОСОБА_9 Республіки.

Їхні вантажні автомобілі заправлялися дизельним пальним на автозаправках «Маркет», або на автозаправці «Лукойл», що знаходиться на об'їзній в м.Ужгороді. Гроші на заправку давав він. Заправкою пальним вантажних автомобілів, що працюють на підприємствах «D.I.K. Transit s.r.o.», «F-Transit s.r.o.», «A.D.D. Transit s.r.o.» займався в основному він, або самі водії заправлялися дизельним за гроші, які їм виділялися на заправку. ОСОБА_4 заправкою цих автомобілів не займався. У власності або в оренді у них бензовозів не було.

Йому відомо, що у ОСОБА_4 є у власності земельна ділянка, яка знаходиться в с.Сімер. вул.Зарічна, 1 Перечинського району зі слів самого ОСОБА_4 Наскільки йому відомо зі слів ОСОБА_4, той на цій земельній ділянці займався виготовленням шлакоблоків. На цій території безпосередньо він був всього один раз , так як ОСОБА_4 вів справи на вказаній земельній ділянці самостійно.

ОСОБА_10 з тим, наскільки йому відомо, на території урочища «Васильчат поле» Перечинського району проводилися будівництво дороги з весни-літа 2011 року. Цим займався ОСОБА_4 із ОСОБА_5

Про те, що на території земельної ділянки, яка знаходиться с.Сімер. вул.Зарічна, 1 Перечинського району було здійснено відвід шлангу від незаконної врізки і здійснювалася викрадення дизельного палива, йому нічого не відомо, про це дізнався після виявлення працівниками міліції незаконної врізки та порушення кримінальної справи./Т.1 а.с._183-185/

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_59, суду показав, що є приватним підприємцем, крім того на протязі приблизно двох років працюває водієм вантажного автомобіля-тягача марки «Сканія», кабіна червоно-серебристого кольору, номерний знак МІ 855 ВС, по договору із словацьким підприємством «F- Transit s.r.o.», власником якого є ОСОБА_57 та ОСОБА_4. Даний автомобіль належить цьому підприємству, на інших автомобілях він не їздив.

На підприємстві «F-Transit s.r.o.» працюють кілька вантажних автомобілів тягачів, перерахувати їх не можу, тому що цим мало цікавився. Йому відомо, що на цьому підприємстві працювали ОСОБА_62 на автомобілі-тягачі марки «Рено» із кабіною чорного кольору, номерний знак МІ 053 СК, ОСОБА_63 на автомобілі «Сканія» із кабіною синього кольору, ОСОБА_60 на автомобілі-тягачі «Сканія» із кабіною синього кольору або «Вольво» із кабіною білого кольору, номерні знаки яких не пам'ятає.

Йому також відомо, що ОСОБА_57 та ОСОБА_4 орендують стоянку вантажних автомобілів на території заводу-радгоспу Великолазівський, що знаходиться в мікрорайоні «Горяни» в м.Ужгороді, але його вантажний автомобіль практично завжди зберігається у нього вдома. Автомобіль «Сканія», кабіна червоно-серебристого кольору, номерний знак МІ 855 ВС, на якому він працював, він заправляв сам по місцю потреби, на території Закарпатської області в основному на автозаправках «Маркет» та «Лукойл», що знаходяться на об'їзній дорозі в м.Ужгород. Він особисто рідко коли залишав свій автомобіль на території цієї автостоянки, зберігав його вдома. На території стоянки заводу-радгоспу «Великолазівський» не було можливості заправитися, ніяких ємностей для дизельного палива на території стоянки він не бачив. Гроші на заправку дизельним пальним давав йому ОСОБА_57

Йому не відомо, чи є на підприємстві тягачі марки «Вольво» із червоними кабінами, а також автомобілі-тягачі із кабінами бежевого кольору, із синім тентом,. В основному на підприємстві працюють водії із вантажівками із білими кабінами.

Йому не відомо, що у ОСОБА_4 є у власності земельна ділянка в с.Сімер, він ніколи туди заправлятися не їздив, і йому не відомо, щоб хтось із водіїв їздив туди заправлятися.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_64, суду показала, що на мікроавтобусі марки «Форд», білого кольору, н/з МІ 186 CP її чоловік ОСОБА_6 возив робітників, на вказаному мікроавтобусі чоловік їздив з літа 2011 року, він возив робітників в с.Т.Ремети Перечинського району. Хто дав йому мікроавтобус їй не відомо.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням адвоката підсудного ОСОБА_4С ОСОБА_1Д свідки ОСОБА_65С ., ОСОБА_15С та ОСОБА_66С суду показали, що 30.08.2011 біля 20 год .00 хв ОСОБА_4С прийшов додому і в подальшому цілий вечір нікуди не відлучався. Цього дня за встановленою сімейною традицією вони всі разом вшановували пам'ять померлого батька ОСОБА_4С, оскільки в той день в нього мало б бути день народження.

Представник цивільного позивача ОСОБА_38І, в судовому засіданні зазначив, що він працює заступником начальника по безпеці ЛВДС (Дубриничі) . В лютому березні 2011 року вперше було виявлено втрату нафтопродукту на дільниці між 351 км, який знаходиться біля с. Зарічево Перечинського р-ну та на 441 км. с. Іванівка Берегівського р-ну. По оперативних облуках, з цього часу були неодноразові спрацювання системи контролю витоків, у звязку з чим , ним приймались заходи по виявленню несанкціонованої врізки , а саме постійна перевірка траси із спецприбором „РД-8000 . Несанкціоновану врізку в нафтопровід було виявлено на 358 км. біля с. Сімер Перечинського району охоронцями Вайдичем та ОСОБА_39. Хто міг зробити врізку в нафтопровід та хто викрадав пальне йому не відомо. Заявлений цивільний позов на суму завданих збитків 465 613 грн.30 коп підтримав та просив такий задовільнити.

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_62, які він давав на досудовому слідстві вбачається, що він є приватним підприємцем, також працює водієм тягача по договору із словацьким підприємством «F-Transit s.r.o.», власником якого є ОСОБА_57 та ОСОБА_4. На протязі приблизно півтора року за замовленнями підприємства «F-Transit s.r.o.» працював водієм вантажного автомобіля-тягача марки «Рено», із кабіною чорного кольору, номерний знак МІ 053 СК, на якому перевозив вантажні. Даний автомобіль належить цьому підприємству, на інших автомобілях не їздив. Його вантажний автомобіль практично завжди зберігається у нього вдома.

На даному підприємстві працюють кілька вантажних автомобілів тягачів, які саме йому не відомо. На цьому підприємстві працює ОСОБА_59 на автомобілі-тягачі марки «Сканія» із кабіною червоного кольору, номерний знак МІ 885 ВС, ОСОБА_63 на автомобілі «Сканія» із кабіною синього кольору, ОСОБА_60 на автомобілі-тягачі «Сканія» із кабіною синього кольору або «Вольво» із кабіною білого кольору, номерні знаки не пам'ятає. Чи є на підприємстві вантажні автомобілі-тягачі марки «Вольво» із червоними кабінами, автомобілі-тягачі із кабінами бежевого кольору, із синім тентом, йому не відомо.

ОСОБА_57 та ОСОБА_4 орендують стоянку вантажних автомобілів на території заводу-радгоспу Великолазівський, що знаходиться в мікрорайоні «Горяни» в м.Ужгороді.

Автомобіль «Рено», кабіна чорного кольору, номерний знак МІ 053 СК. на якому він працював, заправляв він сам по місцю потреби, на території Закарпатської області в основному на автозаправках «Маркет» та «Лукойл», що знаходяться на об'їзній дорозі в м.Ужгород. Гроші на заправку дизельним пальним давав йому ОСОБА_57

Йому не відомо, що у ОСОБА_4 є у власності земельна ділянка в с.Сімер, де воно знаходиться йому точно не відомо, ніколи туди заправлятися не їздив, і йому не відомо, щоб хтось із водіїв їздив туди заправлятися. /Т.1 а.с._188-189/

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_67, які він давав на досудовому слідстві вбачається, що з початку літа 2011 року він працював по трудовому договору у ОСОБА_57 на прізвисько «дикий». Працював водієм вантажівки (фури) марки «СКАНІЯ», зі словацькими номерними знаками н/з МІ 724, точно номерні знаки не пригадує. За час роботи перевозив різні вантажі із ОСОБА_9 Республіки на Україну та Росію, а також назад, зокрема торф, кабель та ін. Всього пропрацював у ОСОБА_57 біля трьох місяців. Від водіїв йому стало відомо, що автомобіль на якому він їздив належить ОСОБА_4 прізвисько якого «Губошльоп».

Він працював на вантажівці, кабіна якої синього кольору, причеп (тент) сірого кольору. За час роботи водієм фури в село Сімер, Перечинського району, ніколи не їздив. Між поїздками автомобілі знаходились на стоянці в мікрорайоні горяни м. Ужгорода на території радгоспу «Великолазівський». У ОСОБА_57 працювали дві фури марки «СКАНІЯ», синього кольору, одна марки «Вольво», білого кольору, одна фура марки «Рено Преміум», білого кольору та однин автотягач марки «ТАТРА».

Він заправляв автомобіль дизельним пальним на АЗС «ЛУКОЙЛ», або «МАРКЕТ», які знаходяться по об'їзній в місті Ужгороді, гроші на заправку пального давав ОСОБА_57. /Т.1 а.с. 180-182/

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_68, які вона давала на досудовому слідстві вбачається, що з жовтня 2009 року працює на посаді начальника товарно-транспортного відділу ДП «ПрикарпатЗахідтранс», в її функціональні обов'язки входить організація і контроль руху нафтопродуктів в системі магістральних нафтопродуктогіроводів, ведення обліку нафтопродуктів тощо.

ДП «ПрикрапатЗахідтранс» здійснює транспортування трубопроводом дизельного пального від кордону Російської Федерації та Білорусії через територію України до кордону з Угорщиною.

З метою встановлення втрат нафтопродукту, який проходить через нафтопродуктопровід. використовуються засоби оперативного обліку, а саме масоміри та витратоміри, які встановлені на певних відрізках нафтопродуктопроводу. Що стосується Закарпатської області то такі засоби оперативного обліку встановлені на 351 км., (масомір) біля населеного пункту Зарічево, Перечинського району та 441 км. (витратомір), біля населеного пункту с. Іванівка, Берегівського району.

Масомір вимірює масові одиниці дизельного пального, тобто скільки нафтопродукту через вказаний вузол обліку пройшло в тоннах за одну одиницю часу, витратоміром так само визначається маса нафтопродукту, але через виміряну величину об'єму та густину.

Розрахунок кількості викраденого нафтопродукту проводиться у відповідності до методики розрахунку збитків від кримінальної врізки в нафтопродуктопроводі розроблена науково-дослідною лабораторією нафтогазової гідро динаміки Російського державного університету нафти і газу ім. Губкіна від 2000 року. Кількість викраденого визначається множенням годинної продуктивності врізки на час відбору. На місці врізки, виявленої на 358 км. нафтопродуктопроводу біля с.Сімер, Перечинського району, Закарпатської області шляхом проведення контрольного відбору працівниками ЛВДС «Дубриничі», ДП «ПрикарпатЗахідтранс» було визначено, що за 7 (сім) хвилин набирається 310 літрів дизельного пального. З цього випливає, що за годину з кримінальної врізки можна було відібрати 2657 літрів дизельного пального. Час відбору нафтопродукту шляхом кримінальної врізки визначено за даними оперативного балансу руху нафтопродуктів на ділянці 351-441 км Закарпатської області. Даний час відображений в розрахунку кількості втраченого нафтопродукту від несанкціонованої врізки ліквідованої 24.10.2011 року на 358 км. траси №16, дільниці № 43. Нафтопродуктопроводом ДП «ПрикарпатЗахідтранс» транспортується дизельне паливо марки JI 02-62, що відповідає ГОСТУ №305-82. і є готовим продуктом, дані, щодо його вартості надає бухгалтерія підприємства.

Замовником транспортних послуг є ВАТ АК «Транснафта» м.Моска, і відповідно до умов договору укладеного між ДП «ПрикарпатЗахідтранс» та вказаною акціонерною компанією, ДП «ПрикарпатЗахідтранс» зобов'язано доставити нафтопродукт власників в повному об'ємі, а у разі виникнення понад нормових втрат ДП повинно їх компенсувати у фізичному чи грошовому вираженні, тобто в кінцевому підсумку втрачається власний технологічний продукт підприємства. В даному випадку в наслідок кримінальної врізки на 358 км., матеріальних збитків завдано саме ДП «ПрикарпатЗахідтранс».

Викрадення нафтопродукту шляхом незаконної врізки в нафтопродуктопровід в період коли не здійснюється транспортування нафтопродукту можливе, так як трубопровід завжди заповнений нафтопродуктом (дизельним пальним). Час викачки шляхом кримінальної врізки дизельного пального було визначено на підставі даних засобів оперативного обліку. /Т.З а.с._31-34/

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_69, які він давав на досудовому слідстві вбачається, що 04 вересня 2011 року до нього звернувся ОСОБА_6, який запропонував йому роботу охоронця на новобудовах, які знаходяться біля центральної дороги ближче до в с.Т.Ремети Перечинського району. На його пропозицію він погодився і 05 вересня 2011 року о 20.00 годині вперше пішов на роботу на земельну ділянку, що знаходиться в урочищі «Васильчат поле» біля с.Т.Ремети, де проходило будівництво будинків та дороги. На вказаній території знаходився гусеничний трактор, екскаватор, автомобіль ГАЗ-66, та чотири або п'ять автомобілів «Татра». Сторожка, в якій він охороняв терторію, була в будці на базі а/м ГАЗ-66.

Приблизно через тиждень на вказну територію заїхав вантажний автомобіль із словацькими номерними зиками, причеп якого був закритий металевим каркасом, що знаходилося в причепі, видно не було. Водія цього автомобіля не розгледів.

Декілька разів на територію поля заїжджали ОСОБА_70, директор супермаркету «Дастор» на автомобілі «Лексус» чорного кольору, та особи, яких називали Дімич та «Губошльоп» на автомобілі марки «Фольксваген», точної моделі не знає, так як було темно. Через деякий час вантажний автомобіль із словацькими номерними знаками поїхав з території. Через тиждень або два після того ОСОБА_6 сказав йому вийти на роботу раніше, так як на території знову заходить вантажний автомобіль і потрібно подивитись, щоб нічого з нього не вкрали. Під час виходу на чергування він побачив, що біля встановленого будівельного вагончика стояв вантажний автомобіль із словацькими номерними знаками, менший за каміон, і той самий, що і минулого разу. Причеп так само був закритий і що в ньому знаходилося, він не бачив.

Приблизно 15 жовтня 2011 року він став працювавти не тільки охоронцем, а й днем пильщиком дерев. В один із робочих днів близько 17.00 години він бачив, як робітники, які будували фундамент будинку набирали в каністри дизельне пальне з пластикової цистерни об'ємом 1000 літрів, яка знаходилась у будівельному вагончикові. Вказане дизельне пальне три-чотири рази заливали в мікроавтобус «Форд», червоного кольору із номерними знаками України, на якому робочі із с.Добронь Ужгородського району їздили на роботу. Також він бачив, що із вказаної цистерни дизельне пальне набирав і водій автомобіля «Татра» із словацькими номенми знаками, водій ОСОБА_24. Також там заправлявся трактор ЮМЗ (екскаватор), водія якого звати ОСОБА_69, що проживає в с.Т.Пасіка. Хто привіз цю цистерну, він не бачив, за час його чергування її не привозили. Як згодом йому стало відомо, вказані новобудови будували Дімич та «Губошльоп», прізвища яких йому не відомі. Під час роботи по вказівці ОСОБА_6, інколи ранком він їздив на територію огородженої фірми, яка знаходиться на території колишнього колгоспу біля села Сімер Перечинського району, яка як йому відомо також належить ОСОБА_12 та Дімичу, де забирав охоронця ОСОБА_71, якого відвозив додому, так як вони проживають по сусідству. Одного разу коли він був там, то на територію заїхав автомобіль марки «Хаммер», жовтого кольору, на якому їздив Дімич, із ним знаходилися ще двоє незнайомих йому чоловіків. /Т.1 а.с._92-93, 94-96/.

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_11 які він давав на досудовому слідстві вбачається, що ОСОБА_4 йому не відомий, про такого взагалі ніколи не чув. З ним не мав ніяких взаємовідносин, в с.Сімер Перечинського району Закарпатської області ніколи не бував. Близько 4-х років тому він втрачав свій паспорт громадянина України, із повідомленням про втрату паспорта звертався в Косівський РВ УМВС по приїзді додому. Йому було видано інший паспорт громадянина України сереї СЕ №567854. /Т.1 а.с.197-198/ .

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_71, які він давав на досудовому слідстві вбачається, що у вересні 2011 року він разом із ОСОБА_72 були у ОСОБА_6 вдома, останній запропонував ОСОБА_72 охороняти територію колишнього колгоспу в с.Сімер, власником якого на той час був підприємець з міста Ужгорода, котрого саме, той не сказав. ОСОБА_72 відмовився, а він погодився, так як йому була потрібна робота. Домовленість із ОСОБА_8 була така, що охороняти територію потрібно буде з 20.00 по 07.00 годину, а плата за одну добу буде складати 35 гривень або він буде брати з його магзину продукти харчування на вказану суму.

Так з початку жовтня 2011 року він почав заступати на чергування на території колишнього колгоспу в с.Сімер. ОСОБА_6 привіз його на своєму автомобілі і показав йому територію, що він мав охороняти, сказав, що охороняти потрібно буде дошки та трактор, а також годувати собаку, яка знаходилася на території. Там же в задній частині двору та біля приміщення гаражу були насипані дрова.

Приблизно 20.10.2011 року під час того, як ОСОБА_6 привіз його на своїй машині охороняти території колишнього колгоспу.

Так, приблизно 21.10.2011 року на територію колгоспу приїхав автомобіль джип марки «Хаммер» жовтого кольору на словацьких номерних знаках, з якого вийшли четверо людей, а саме двоє хлопців на імя Дімич та Аділа, інших двох не знав як звати, які підійшли до ОСОБА_6 і почали з ним розмовляти, а після того він із ОСОБА_6 поїхали до нього додому, ці четверо хлопців залишились на території, яку він охороняв. ОСОБА_8 того, приблизно 19.10.2011 року на території колишнього колгоспу під час його чергування знаходилась фура марки «Рено» із причепом синього кольору. Цю фуру він бачив на будівлі у ОСОБА_12, а саме в с.Т.Ремета , біля джерела «Чайник», з неї розвантажували будматеріали. ОСОБА_8 того, коли він ще не працював охоронцем на території колишнього колгоспу, то деколи туди приходив разом із ОСОБА_6 та бачив там фуру білого кольору, марки якої і номерного знака не знає, так як від неї знаходився далеко. 17.10-18.10.2011 року по вказівці ОСОБА_6 він не був на чергуванні на території колишнього колгоспу у зв'язку із тим, що ОСОБА_6 сказав йому, що на ці його там не було потрібно. /Т.1 а.с._90-91/

Так, дослідивши матеріали справи, зібрані на досудовому слідстві, заслухавши покази свідків, які зявились в судове засідання та покази свідків які не зявились в судове засідання , що дані ними на досудовому слідстві, суд прийшов до висновку, що докази, на яких грунтується обвинувачення ОСОБА_4С та ОСОБА_3І не є належними, тобто вони не мають здатності надавати інформацію щодо обставин, які належать до предмету доказування , служити аргументами в процесі встановлення істини.

Досудовим слідством ОСОБА_4С обвинувачується в тому, що він вчинив злочини передбачені ст. 292 ч.2 та ст. 185 ч.4 ККУкраїни, а ОСОБА_3І обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, однак виходячи з того, що в судовому засіданні не було здобуто доказів та фактичних даних, підтверджуючих вчинення підсудними вищезазначених злочинів, суд погоджується з думкою таких та їх захисників про їх виправдання виходячи з наступного.

Обвинувальний вирок відносно особи не може грунтуватись на припущеннях і постановляється лише за умов , коли винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Статтею 22 КПК України встановлено, що прокурор , слідчий і особа , яка провадить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що помякшують і обтяжують його відповідальність . Суд, прокурор, слідчий і особа , яка провадить дізнання, не вправі перекладати обовязок доказування на обвинуваченого.

Пунктами 1 і 2 ст.64, ст.ст. 132 і 223 КПК України передбачено, що при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, які мають в обовязковому порядку бути зазначеними в постанові про притягнення як обвинуваченого і в обвинувальному висновку.

Обвинувачуючи ОСОБА_4 по ч.2 ст. 292 КК України, на виконання вище зазначених статей КПК України, орган досудового слідства був зобовязаний вказати в постановах про притягнення його в якості обвинуваченого та в обвинувальному висновку час, спосіб та всі інші обставини пошкодження ним нафтопроводу, що не зроблено.

Невиконання цих вимог закону констатовано як в постановах про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого, так і в обвинувальному висновку, в яких органом досудового слідства прямо вказано, що злочин, передбачений ч.2 ст.292 КК України ОСОБА_4 вчинив при невстановлених слідством обставинах, часі та невстановленими слідством особами.

У всіх зібраних по справі доказах, на які орган досудового слідства послався в обвинувальному висновку і які були перевірені та досліджені судом, зокрема, в показаннях свідків ОСОБА_11, ОСОБА_71, ОСОБА_26, ОСОБА_10, ОСОБА_21, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_22, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_39, ОСОБА_37, ОСОБА_73, ОСОБА_46, ОСОБА_12, ОСОБА_51, ОСОБА_53, ОСОБА_57, ОСОБА_67, ОСОБА_59, ОСОБА_62 та ОСОБА_64, в протоколах: відтворення обстановки та обставин події із підозрюваним ОСОБА_3 від 25.10. та 08.11.2011 року (т.1 а.с.132-137, т.4 а.с. 25-26), пред'явлення ОСОБА_3 осіб для впізання від 26.10., 02.11. 2011 року ( т.1 а.с.147-154), огляду території виявленої незаконної врізки в магістральний нафтопродуктопровід на 358 кілометрі біля с.Сімер Перечинського району від 24.10.2011 року (т.1 а.с. 50-57), обшуку території земельної ділянки належної ОСОБА_4, що знаходиться за адресою с.Сімер, вул.Зарічна, 1 Перечинського району ( т.2 а.с.17-18), огляду шлангів високого тиску із кранами та перехіднками, вилучених в ході обшуку території зазначеної земельної ділянки (т.2 а.с. 19-23), обшуку території земельних ділянок в урочищі «Васильчате поле» Перечинського району від 26.10.2011 року та огляду вилученої під час цього обшуку пластикової цистерни із дизельним пальним вилученої від 23.01.2012 року (т.2 а.с. 42-55, 56-57), обшуку по місцю проживання ОСОБА_6 в м.Перечин, вул.Радянська, 8, від 08.11.2011 року (т.2 а.с. 65-66), огляду автомобілів, вилучених при проведенні обшуку по місцю проживання ОСОБА_6, від 08.11.2011 року (т.2 а.с. 67-72), огляду рукавичок вилучених під час обшуку по місцю проживання ОСОБА_6 автомобілі, від 19.01.2012 року (т.2 а.с. 77-78), обшуку по місцю проживання ОСОБА_4 в м.Ужгород, вул.Нахімова, 51, від 29.10.2011 року (т.2 а.с. 124-126), в матеріалах проведеної документальної перевірки про втрату нафтопродукту ДП «ПрикарпатЗахідтранс» (т.1 а.с. 36-49, т.3 а.с._15-19, 35-108), у висновках проведених експертиз нафтопродуктів та паливно-матстильних матеріалів № 138-11 від 02.12.2011 року та № 156-12 від 23.01.2012 року(т.2 а.с.97-103, 113-118) та в рапортах о/ч Перечинського РВ ОСОБА_74В від 24.07.2011 року та начальника СКР Перечиснького РВ ОСОБА_75 від 31.10.2011 року (т.1 а.с.34, 80) немає фактичних даних, інформації, про пошкодження магістралей нафтопроводу саме ОСОБА_4 , а також з показів свідків наданих суду вбачається, що їм нічого невідомо про вчинення крадіжки дизпалива останнім.

ОСОБА_10 з тим, судом встановлено, що згідно даними витягу з бази даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_4С 08.08.2011 року 07 годині 16 хвилин виїхав з України через пункт пропуску Ужгород і через цей же пункт пропуску повернувся в України о 16 годині 12 хвилин 26.08.2011, в цей же день о 17 годині 59 хвилин виїхав у Словаччину звідки повернувся на Україну о 20 годині 54 хвилини, 30 серпня 2011 року о 8 годині 21 хвилина перетнув кордон з Словаччиною в пункті перетину ОСОБА_14 і повернувся на Україну через цей же пункт о 19 годині 02 хвилини.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_15 і ОСОБА_65 підтвердили, що 30 серпня 2011 року з 19-20 години перебував разом з ним будинку №51 по вул. Нахімова в м. Ужгороді, де вони разом, до 23 години, за встановленою сімейною традицією вшановували день народження батька ОСОБА_4 ОСОБА_76

З оглянутого судом повторного свідоцтва про народження ОСОБА_77 серії ЦМ №347442 від 6 травня 1980 року вбачається, що його батьком записаний ОСОБА_66, а з свідоцтва про народження останнього, що він народився саме 30 серпня 1953 року.

ОСОБА_10 з тим, ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні не спростовані показання ОСОБА_4 про здачу ним з 09 березня 2011 року земельної ділянки в оренду громадянину, який представився йому ОСОБА_11.

Так, відповідно до ст. 65 КПК України, доказами в кримінальній справі є будь які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку органи дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезппечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння та інші обставини , що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, перевіркою, дослідженням і аналізом зібраних органом досудового слідства доказів, які містяться в кримінальній справі і наведені в обвинувальному висновку в підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України судом встановлено, що фактичні дані, інформація про вчинення ними цього злочину міститься виключно в первинних показах на досудовому слідстві ОСОБА_3, які суд не може покласти в основу вироку , оскільки такі не є належними, тобто вони не мають в повній мірі здатності надавати інформацію щодо обставин які належать до предмету доказування, служити аргументами в процесі встановлення істини та спростовуються даними з витягу з бази даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_15 і ОСОБА_65, даними свідоцтв про народження ОСОБА_4 і ОСОБА_66

У всіх інших зібраних в кримінальній справі доказах інформації про вчинення ОСОБА_4 крадіжки дизпалива за вказаних в обвинувальному висновку обставинах, немає.

ОСОБА_10 з тим, що стосується підсудного ОСОБА_3І , який свою вину у судовому засіданні не визнав повністю, у скоєнні ікримінованого йому злочині передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що органами досудового слідства така доводиться виключно наступними доказами, а саме :

- Протоколом допиту ОСОБА_3І в якості підозрюваного /т.1 а.с. 122- 124/ та обвинуваченого / т.4 а.с. 20 24/ відповідно до яких останній свою вину визнав та детально розповів про вчинений ним злочин.

- Протоколом відтворення обстановки та обставин події із підозрюваним ОСОБА_3І від 25.10.2011 року / т.1 а.с.132-137/ та в якості обвинуваченого / т.4 а.с.25-26/ , відповідно до яких він підтвердив покази дані ним відносно себе щодо обставин вчинення крадіжки дизельного палива на території огородженої земельної ділянки .

- Протоколом огляду території виявленої незаконної врізки в магістраль нафтопродуктопроводу на 358 км. біля с. Сімер Перечинського р-ну, від 24.10.2011 року./т.1 а.с.50-57/.

- Матеріалами проведеної документальної перевірки про втрату нафтопродукту ДП „ПрикарпатЗахідтранс /т.1 а.с. 36-49, т.3 а.с.15-19, 35-108./

При цьому суд виходить з вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях, якими у даній справі є твердження органів державного обвинувачення про те, що підсудний вчинив відкрите викрадення чужого майна і, що всі сумніви мають тлумачитися на користь таких осіб.

Такий обовязок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(№ 475/97-ВР).

У пункті 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини»від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain»від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обовязки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обовязок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Враховуючи наведене, за наведених у справі обставин суд визнає, що результати проведеної службової перевірки є необєктивними, підлягаючими критичній оцінці, оскільки фізичний і психологічний тиск на ОСОБА_3І робили без посторонніх осіб.

Дослідивши сукупність всіх зібраних в кримінальній справі доказів суд встановив, що обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України за вказаних в обвинувальному висновку обставинах, свого підтвердження не знайшло.

Оцінюючи показання ОСОБА_3 на досудовому слідстві, в яких він визнав себе винним у крадіжці дизельного палива і стверджував що до неї причетний і ОСОБА_4, та показання дані ним на досудовому слідстві і суді, в яких вчинення ним і ОСОБА_4 крадіжки заперечив, суд надає перевагу і приймає до уваги показання ОСОБА_3 в суді, а також його показання на досудовому слідстві в яких він свою вину не визнав, виходячи з наступного.

Показання ОСОБА_3 на досудовому слідстві, в яких він стверджував що ОСОБА_4 вчинив крадіжки дизельного палива 23, 25 і 30 серпня 2011 року об 20-21 годинах, спростовуються даними довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.02.2012 року з якої вбачається, що в ці дні і години ОСОБА_4 знаходився або за межами України, або в м.Ужгороді, яка приєднана до кримінальної справи.

ОСОБА_3 також пояснив суду, що показання на досудовому слідстві про свою і ОСОБА_4 причетність до крадіжки дизпалива він дав під час захисту його інтересів захисником, який був призначений йому органом досудового слідства, якого він не обирав і яким йому не була надана якісна правова допомога. ОСОБА_32 на слідчих діях проведених з участю призначеного органом досудового слідства захисника він оговорив себе і ОСОБА_4 у вчиненні крадіжок дизпалива. Зрозумівши, що призначений йому органом досудового слідства захисник не захищає належним чином його права від відмовився від його послуг і попросив тітку, а потім батька укласти угоди з обраним ним адвокатом, про допуск якого до участі в справі такий подав клопотання 15 листопада 2011 року, яке задоволено не було. 18 листопада 2011 року ОСОБА_3І особисто подав клопотання про заміну призначеного йому слідчим захисника.

01 грудня 2011 року він звернувся з скаргою до прокурора Закарпатської області, в якій вказав, що працівники міліції застосували до нього методи фізичного і психологічного тиску, внаслідок яких він вимушений був визнати себе винним у вчиненні крадіжки дизпалива і оговорити ОСОБА_4 і оскаржив дії слідчого щодо перешкод у допуску до його захисту обраного ним захисника. Однак, після допуску до справи обраного ним захисника слідчий відмовив в задоволенні клопотань про його допит і проведенні очної ставки з ОСОБА_4

Правдивість вище наведених показань ОСОБА_3 підтверджується приєднаними до кримінальної справи копіями його заяв слідчому від 18 і 29. 11.2011 року, в яких він відмовляється від призначеного йому органом досудового слідства захисника і просить допусти захисником адвоката, з яким уклав угоду його батько, копією його скарги прокурору Закарпатської області від 01.12.2011 року, в якій він вказує на застосування до нього працівниками міліції недозволених методів слідства, внаслідок яких він вимушений був визнати свою вину у вчиненні крадіжки дизпалива та оговорити ОСОБА_4, а також на те, що обраний ним захисник був допущений до його захисту через декілька тижнів після поданої ним письмової заяви, копією його клопотання від 07.12. 2011 року, в якому він просить додатково його допитати з приводу фактів викладених в звинувачення.

До матеріалів кримінальної справи приєднана копія скарги адвоката ОСОБА_2 прокурору Закарпатської області від 29.11.2011 року, в які він оскаржив дії слідчого, який перешкоджав його допуску до захисту ОСОБА_3 в кримінальній справі

З вище наведених показань ОСОБА_3 та копій документів вбачається, що органом досудового слідства під час отримання від ОСОБА_3 показань, в яких він визнавав свою і ОСОБА_66 причетність до крадіжки дизельного палива, не було забезпечено його право на захист він був позбавлений можливості користуватись правовими послугами обраного ним захисника, а після допуску останнього до справи слідчий відмовляв в проведенні слідчих дій за їх клопотаннями.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своїй постанові «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина»від 30.05.1997року №7 згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв'язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи попереднього слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обргунтуванні обвинувачення у вироку.

Таким чином, оскільки показання ОСОБА_78, в яких він визнавав себе винним у вчиненні крадіжки дизпалива і стверджував про причетність до цієї крадіжки ОСОБА_4 були отримані без повного дотримання встановленого законом порядку та права на захист , вони судом відповідно до вимог ст.73 КПК України не можуть бути покладені в основу обвинувачення , а тому суд вважає їх недопустимими в якості доказів по даній кримінальній справі.

ОСОБА_10 з тим, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні не здобуто доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_3І причетний до злочину , що йому інкримінують , так як жоден зі свідків не вказав на ОСОБА_3І, як на особу, що вчинила злочин, а саме крадіжку, а також навіть в процесі розгляду справи не було встановлено жодних відомостей щодо злочинної діяльності ОСОБА_3 або інших фактичних даних, що також стверджується заключеннями №138-11 від 02.12.2011 року та №156-12 від 23.01.2012 року за результатами випробування зразків, за постановою від 04.11.2011 року та постановою від 08.12.2011 року з яких вбачається, що зразки пального надані на випробування , досить близькі за своїм складом , але не ідентичні, а тому відсутні підстави стверджувати зразки з бака автомобіля „Татра, пластмасової цистерни обємом 1000 л та з продуктопроводу є однаковими.

Отже, встановивши обставини, які підлягали доказуванню в кримінальній справі і дослідивши всі зібрані докази в їх сукупності, які встановлюють наявність або відсутність суспільно небезипечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини справи, які мають значення для правильного вирішення такої, суд прийшов до висновку про відсутність в діянні ОСОБА_4С складу злочину передбаченого ст.ст.185 ч.4 та ст. 292 КК України, а також в діянні ОСОБА_3І складу злочину передбаченого ст.ст.185 ч.4 КК України та винесення виправдувального вироку відносно таких.

Запобiжний захiд засудженому ОСОБА_3І тримання під- вартою скасувати, негайно звільнивши його з під варти..

Запобiжний захiд ОСОБА_4С у вигляді застави в розмірі 17 000, 00 грн / т.4 а.с.118-119/ та в розмірі 50000, 00 грн/ т.4 а.с.155-156/., яка внесена на депозитний рахунок органу досудового слідства, до набрання вироком законної сили залишити без змін,після чого скасувати та повернути ОСОБА_15

Речові докази по справі, а саме шланги високого тиску із перехідниками та кранами , діжку 150 л., виявлені при проведенні обшуку в с. Сімер, вул. Зарічна, 1- які знахояться на відповідальному зберіганні в Перечинському РВ УМВС знищити.

- автомобіль «Форд транзит», н/з МІ 186 CP. який передано на відповідальне зберігання до Перечинського РВ УМВС (т.2 а.с.75-76) , а також вилучений в ході обшуку бінокль, повернути власнику, або іншій особі за його дорученням.

- автомобіль «Опель Омега», н/з НОМЕР_1, залишити на відповідальному зберіганні Перечинському РВ УМВС (т.2 а.с.75-76) .

- пластикову цистерну та металеву каністру із дизельним пальним, вилучені із території урочища «Васильчат поле» - передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Перечиснького РВ УМВС (т.2 а.с.58-59)- знищити.

- коробку до мобільного телефону «Самсунг», ІМЕІ 26683, металевий шаровий кран із внутрішнім діаметром 16 мм та вдавленими маркувальними позначеннями Cw 617 N PN 40. та шаровий кран із маркувальним позначенням Dn 20 3/4 рп 40, перехідний із внутрішнім діаметром 20 мм на 16 мм - передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Перечинського РВ УМВС. (т.2 а.с.79)- знищити.

- зразки пального - передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Перечинського РВ УМВС. (т.2 а.с.85-86) - знищити.

Цивільний позов заявлений в судовому засіданні представником цивільного позивача ОСОБА_79 Західтранс Південно Західного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів ОСОБА_38 про стягнення з підсудних суми заподіяних збитків, з врахуванням ст. 123 КпКу залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4, виправдати за за ч.4 ст.185, ч.2 ст.292 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України за відсутністю в діянні складу злочину.

ОСОБА_3 виправдати за за ч.4 ст.185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України за відсутністю в діянні складу злочину.

Запобiжний захiд засудженому ОСОБА_3І тримання під- вартою скасувати, негайно звільнивши його з під варти..

Запобiжний захiд ОСОБА_4С у вигляді застави в розмірі 17 000, 00 грн / т.4 а.с.118-119/ та в розмірі 50000, 00 грн/ т.4 а.с.155-156/., яка внесена на депозитний рахунок органу досудового слідства, до набрання вироком законної сили залишити без змін,після чого скасувати та повернути ОСОБА_15

Речові докази по справі, а саме шланги високого тиску із перехідниками та кранами , діжку 150 л., виявлені при проведенні обшуку в с. Сімер, вул. Зарічна, 1- які знахояться на відповідальному зберіганні в Перечинському РВ УМВС знищити.

- автомобіль «Форд транзит», н/з МІ 186 CP. який передано на відповідальне зберігання до Перечинського РВ УМВС (т.2 а.с.75-76) , а також вилучений в ході обшуку бінокль, повернути власнику, або іншій особі за його дорученням.

- автомобіль «Опель Омега», н/з НОМЕР_1, залишити на відповідальному зберіганні Перечинському РВ УМВС (т.2 а.с.75-76) .

- пластикову цистерну та металеву каністру із дизельним пальним, вилучені із території урочища «Васильчат поле» - передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Перечиснького РВ УМВС (т.2 а.с.58-59)- знищити.

- коробку до мобільного телефону «Самсунг», ІМЕІ 26683, металевий шаровий кран із внутрішнім діаметром 16 мм та вдавленими маркувальними позначеннями Cw 617 N PN 40. та шаровий кран із маркувальним позначенням Dn 20 3/4 рп 40, перехідний із внутрішнім діаметром 20 мм на 16 мм - передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Перечинського РВ УМВС. (т.2 а.с.79)- знищити.

- зразки пального - передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Перечинського РВ УМВС. (т.2 а.с.85-86) - знищити.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженими в той же термін з дня отримання копії вироку.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_80