справа № 691/710/15-к
провадження № 1-кп/691/17/16
УХВАЛА

15 січня 2016 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд кримінального провадження №0000184 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину передбаченого за ч.1 ст.309 КК України,-

встановив :

15 січня 2016 року, під час судового розгляду, прокурором заявлено клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , якому відповідно до ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року було продовжено міру запобіжного у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 січня 2016 року.

Суд, заслухавши думку прокурора, який підтримав заявлене клопотання та просив відмовити у клопотанні обвинуваченого через наявність ризиків, обвинуваченого та захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, як необґрунтованого та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, вважає, що саме клопотання прокурора слід задоволити в силу наступного.

У відповідності до ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку, суд, зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу і в компетенції суду, згідно ч.1 цієї ж статті, за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити, чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 1 ст.183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно до п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Усталена правова позиція Європейського суду з прав людини наведена у п. 37 рішення у справі «Юртаєв проти України», де зазначено що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі конкретних обставин справи та з огляду на вироблені прецедентною практикою суду критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд, враховує вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, судову практику закріплену у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року, обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено обраний на досудовому слідстві запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Черкаському СІЗО УДПтСУ в Черкаській області строком на 60 (шістдесят) днів до 17 січня 2016 року.

Під час розгляду кримінального провадження, обвинувачення відносно обвинуваченого не змінювалося.

З огляду на те, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш мяких заходів забезпечення кримінального провадження, то підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не вбачає.

Вирішуючи заявлене клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд враховує, що обвинувачений вину не визнає, розгляд кримінального провадження триває в стадії дослідження доказів, залишились не допитані свідок та залегендована особа, інші докази не досліджувались, обвинувачені покази суду не надали, а тому суд, приходить до висновку, що слід задоволити клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 терміном саме на 60 діб, як обґрунтоване та таке, що є доцільним у відповідній стадії процесу.

З врахуванням вищенаведених обставин, суд не погоджується із наявністю підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як просить обвинувачений у своєму клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.177, 201, 206, 207, 331, 350 КПК України, суд, -

ухвалив :

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Городище Черкаської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, місце реєстрації АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 15 березня 2016 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо зміни обраного запобіжного заходу на інший у виді домашнього арешту - відмовити.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 під розпис з ухвалою суду.

Повідомити про прийняте рішення суду, в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, родичів обвинуваченого - ОСОБА_7 ..

Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця увязнення, для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1