Справа № 461/574/16-к
Провадження № 1-кс/461/436/16
в с т а н о в и в :
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що копію постанови він отримав 25 січня 2016 року. Вважає постанову незаконною, оскільки слідчим не з`ясовано кому належить право підпису посвідчень членів громадського формування; не витребувано та не досліджено всієї переписки між ним та ОСОБА_6 ; не досліджено документально скільки було прийнято у члени громадського формування людей, починаючи з 2011 року, враховуючи покази ОСОБА_6 про те, що він, як керівник, нікого не приймав у члени громадського формування.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій та просив скаргу задоволити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення вимог скарги заперечив, надав пояснення про те, що постанова про закриття кримінального провадження винесена після повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування. Просив в задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши інші матеріали скарги, приходжу до висновку, що така до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Постановою слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 10 листопада 2015 року вищевказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.4-5).
Як вбачається із наявного в матеріалах справи листа слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_5 , ОСОБА_3 25 січня 2016 року одержав копію оскаржуваної постанови. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скаржником пропущено строк на оскарження постанови з поважних причин та такий підлягає поновленню.
В судовому засіданні встановлено, що в Галицький РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області звернувся громадянин ОСОБА_3 із заявою про те, що його було неправомірно виключено зі складу управління муніципальної дружини.
Мотивами оскаржуваної постанови слугувало покликання слідчої на те, що з огляду на той факт, що ОСОБА_3 був членом однойменного громадського формування при Управлінні муніципальної дружини, як виконавчого органу Львівської міської ради, та неодноразово звертався із заявами про поновлення його членства у вказаному громадському формуванні до в.о. начальника Управління муніципальної дружини ОСОБА_6 , а не безпосередньо до керівника вказаного громадського формування, його заяви не були задоволені, оскільки останній, відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради «Про затвердження положень про управління муніципальної дружини Львівської міської ради та його структуру» від 27 жовтня 2006 року №1236 не має на це повноважень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що Положенням про Управління муніципальної дружини Львівської міської ради, не передбачено процедури поновлення члена громадського формування при управлінні муніципальної дружини м. Львова, тому в діях в.о. начальника Управління муніципальної дружини ОСОБА_6 відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, оскільки останній не є керівником чи членом загальних зборів громадського формування по охороні громадського порядку «Управління муніципальної дружини м. Львова».
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 від 16 лютого 2015 року було скасовано попередню постанову про закриття даного кримінального провадження та вказано, що слідчим в межах кримінального провадження не допитано ОСОБА_6 ; не досліджено особи, яка з травня 2006 року підписувала посвідчення членів громадської організації; не встановлено коли був зареєстрований останній член громадської організації; не внесено змін у фабулу ЄРДР за заявою ОСОБА_3 щодо видачі нового посвідчення; не виконана ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 вересня 2014 року щодо зобов`язання прокурора Галицького району м. Львова вжити заходи, передбачені ч.1 ст.214 КПК України про реєстрацію заяви про вчинення злочину від ОСОБА_3 , поданої ним 22 серпня 2014 року, не з`ясовано чи на даний час ОСОБА_3 є членом громадської організації; не допитано свідків щодо звернень скаржника; не з`ясовано кому належить право підпису посвідчень членів громадської організації та не досліджено порядок розгляду звернень громадян щодо надання їм посвідчень членів громадської організації (а.с. 65 м.к.п.).
На виконання вимог вищевказаної ухвали, слідчим здійснені наступні дії.
23 березня 2015 слідчим СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_8 проведено допит свідка ОСОБА_6 , на якому свідок надав покази про те, що з 2006 року керівниками управління муніципальної дружини як виконавчого органу ЛМР були: 2006 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 2007 року ОСОБА_11 , 2009 року ОСОБА_12 , 2010 року ОСОБА_10 , 2011 року - ОСОБА_13 , 2012 року ОСОБА_10 , 2013 року ОСОБА_14 . Право підпису на посвідченнях вказаного громадського формування належить йому, але за час його перебування на вказаній посаді (з квітня 2013 року), нікого в члени громадського формування управління муніципальної дружини м. Львова прийнято не було. Коли було прийнято останнього його члена, йому невідомо. Стосовно порядку розгляду звернень громадян щодо надання їм посвідчень членів громадської організації, свідок ОСОБА_6 повідомив, що керівник відповідного громадського формування звертається до районного відділу міліції, де просить перевірити відповідних громадян щодо можливості їх членства у відповідному громадському формуванні, та після перевірки, керівництво відділу міліції надсилає на їх адресу анкетні дані вказаних осіб, з вимогою зареєструвати їх як членів відповідного громадського формування, тоді як він розглядає вказаний лист та підписує посвідчення його членів. Стосовно громадського формування Управління муніципальної дружини м. Львова, то вказує, що за час його керівництва, немає керівника вказаного громадського формування, та такого роду формування немає, та такого роду пропозицій про отримання членства у ньому не надходило, тому посвідчення його членів не видавались.
На виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 вересня 2014 року, прокурор Галицького району м. Львова листом від 10 вересня 2014 року скерував начальнику Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області для прийняття рішення відповідно до вимог ст.214 КПК України матеріали Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області №9864 від 27 серпня 2014 року по зверненню ОСОБА_3 з приводу можливого вчинення кримінального правопорушення в.о. начальника управління муніципальної дружини ОСОБА_15 та ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 вересня 2014 року про зобов`язання вжити заходи, передбачені ч.1 ст.214 КПК України, по реєстрації заяви про злочин від ОСОБА_3 (а.с.10 м.к.п.)
Згідно листа від 30 березня 2015 року за №1106/15 в.о.начальника Управління муніципальної дружини, ОСОБА_3 не є членом громадського формування «Управління муніципальної дружини м. Львова» та посвідчення за № НОМЕР_1 не отримував (а.с.58 м.к.п.).
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Не зважаючи на зазначені положення КПК України скаржником під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі, доводи скаржника спростовано матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статті може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, а також враховуючи, що обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови від 10 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження, не встановлено; висновки та процесуальне рішення слідчого відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження; у скарзі не наведено переконливих доводів, які б стверджували б про те, що шляхом проведення додаткових дій, будуть встановлені достатні дані, які б виключали підстави для закриття кримінального провадження, а відтак приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 22, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 5 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1