Справа № 709/2187/2012
Номер провадження 4/709/37/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.12 року Рахівський районний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді Марусяк М.О.,

при секретарі Беднар О.О.,

з участю адвоката ОСОБА_1

прокурора Сич Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рахів справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову інспектора з оформлення ДТП ВДАІ Рахівського РВ УМВСУ в Закарпатській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 31.07. 2012 року,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою в якій зазначає, що 31 липня 2012 року інспектор з оформлення ДТП ВДАІ Рахівського РВУ МВСУ в Закарпатській області капітан міліції ОСОБА_3 виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КК України у відношенні громадянина ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 за відсутності у діях останнього складу злочину. Вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою, такою, що підлягає скасуванню та направленню матеріалів для проведення додаткової перевірки з наступних підстав. Так, у вступній та мотивувальній частинах постанови, що оскаржується, зазначено, що він 23.07.2012 року, біля 12 години 30 хвилин в с. Костилівка, по вул. Миру, рухаючись по правому краю проїзної частини дороги відносно руху автомобіля під керуванням громадянина ОСОБА_4, поміняв напрямок руху ліворуч в сторону смуги руху, чим порушив Правила дорожнього руху України, а саме: п. 4.1. Пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку; п. 4.14. а, б Пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та себе та інших учасників руху; затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов'язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; Згідно висновку спеціаліста НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області № 22/12 від 30.07.2012 року, причиною виникнення даної ДТП є його дії, оскільки, рухаючись по краю проїзної частини дороги, я поміняв напрямок руху ліворуч, вийшовши пасмугу руху автомобіля на такій відстані, що водій автомобіля ОСОБА_4 вже був позбавлений технічної можливості зупинити транспортний засіб до місця наїзду шляхом екстреного своєчасного гальмування. Погодитися із таким твердженням органу дізнання в частині обґрунтування відмови у порушенні кримінальної справи не може із наступних доводів. У відповідності до положень частин 1, 3 статті 98 КПК України за наявності приводів і підстав, зазначених у статті 94 цього Кодексу, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування. Якщо на момент порушення кримінальної справи встановлено особу, яка вчинила злочин, кримінальну справу має бути порушено щодо цієї особи. Підстави для порушення кримінальної справи мають містити два необхідних елементи:

1)наявність ознак злочину в події, що стала відомою органу дізнання, слідчому, прокурору або суду;

2)наявність достатніх даних, на основі яких встановлюються ознаки злочину.

Виходячи зі змісту ст.11 Кримінального кодексу України, злочином вважається

суспільно небезпечне, винне та протиправне діяння, за вчинення якого передбачена кримінальна відповідальність, вчинене осудною та деліктоздатною особою.

Разом з тим, законодавець частиною 1 ст.2 КК України визначає, що єдиною і достатньою підставою кримінальної відповідальності є наявність у вчиненому особою суспільно небезпечному діянні всіх ознак складу злочину, передбаченого КК України. Склад злочину це сукупність юридичних ознак (об'єктивних і суб'єктивних), що визначають вчинене суспільне небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом. Об'єктивними ознаками складу злочину є об'єкт і об'єктивна сторона, суб'єктивними суб'єкт і суб'єктивна сторона.

Об'єктивна сторона це сукупність зовнішніх ознак вчиненого злочину: діяння (дія або бездіяльність), суспільне небезпечні наслідки (певна шкода об'єкту), причинний зв'язок, спосіб, засоби, місце, час, обстановка вчинення злочину. Найважливішою ознакою, без якої не може бути жодного складу злочину, є діяння, виражене в свідомій вольовій поведінці особи дії або бездіяльності.

Способи, знаряддя, обстановка, час, місце й інші, так звані факультативні ознаки об'єктивної сторони злочину, виступають обов'язковими лише в тих випадках, коли вони прямо передбачені в статті Особливої частини. В інших випадках вони впливають на ступінь суспільної небезпечності вчиненого і можуть бути враховані як пом'якшуючі чи обтяжуючі обставини.

Відсутність однієї із сторін складу злочину, чи її складової вказує на відсутність складу злочину та являється підставою для відмови у порушенні кримінальної справи.

При розгляді питання щодо порушення чи відмови у порушенні кримінальної справи, особою, яка складала відповідну постанову, дані обставини розглянуто однобоко, упереджено та з такими висновками, які могли бути підставою для відмови у порушенні кримінальної справи.

Є незрозумілими, необгрунтованими та такими, що недоведені технічними засобами, доводи органу досудового слідства щодо встановлення швидкості руху автомобіля, яким керував гр-н ОСОБА_4, а саме - 40 км/год., оскільки, рухаючись із такою швидкістю, при нормальному освітленні, в тому числі, природному, оскільки ДТП мало місце близько 12.30 год., та при нормальній видимості і при сухому асфальтовому покритті, водій автомобіля повинен був і мав можливість уникнення наїзду.

Якщо відомості щодо швидкості руху автомобіля взяті лише із пояснень водія, ОСОБА_4, то в цій частині доводи органу досудового слідства є упередженими.

Орган досудового слідства послався на порушення ним положень п.4.1. , п.4.12 а,б ПДР України, згідно яких пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку, та коли пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов'язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху.

При цьому, органом досудового слідства у постанові, що оскаржується, не зазначено, що на даній ділянці дороги відсутні тротуари і пішохідні доріжки, у зв'язку із чим допущень порушень з його боку п.4.1. ПДР України, бути не могло із-за відсутності тротуару і пішохідної доріжки.

Враховуючи те, що він рухався по правому краю проїзної частини дороги, про що зазначено у постанові, що оскаржується, то його дії відповідали нормам абзацу 2 п.4.1. ПДР України, за якими якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах і мопедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. При цьому треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху.

Крім того, посилання органу досудового слідства на порушення ним положень п.4.14. а,б, коли пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов'язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху, не відповідає дійсності, бо у даній постанові не зазначено, що він, помінявши напрямок руху ліворуч в сторону смуги руху автомобіля, затримався чи зупинився на проїзній частині.

Однак, органом досудового слідства свідомо не взято до уваги те, що водієм автотранспортного засобу були грубо порушені Правила дорожнього руху України, в тій частині, що він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, відволікався від керування цим засобом у дорозі (п.п.б п.2.3ПДР України).

Крім того, у відповідності до положень п.2.10. ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Натомість, гр-н ОСОБА_4, скоївши ДТП, в порушення вимог п.2.10. ПДР України, з місця пригоди зник. Дані обставини органом досудового слідства не розглядалися, а в постанові, що є предметом оскарження, правової оцінки діям водія з цього приводу не надано.

Враховуючи наведені обставини вважає, що в діях гр-на ОСОБА_4 не має прямого умислу на скоєне, однак, присутня злочинна халатність, тобто, ним допускалося настання таких наслідків, однак, не Прийнято відповідних мір для їх ненастання.

Внаслідок ДТП, спричиненим гр-ном ОСОБА_4, йому завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Таким чином, ОСОБА_4 скоєно злочин, відповідальність за який передбачена положеннями частини 1 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та статті 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов'язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Крім того, органом досудового слідства при вирішенні питання про порушення кримінальної справи не встановлено точне місце вчинення злочину (навпроти якого будинку, орієнтиру тощо), у зв'язку із наведеним вважає, що дана постанова про відмову у порушенні кримінальної справи є безпідставною, необгрунтованою, такою, що підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи для повторного розгляду.

З наведених вище підстав просить скасувати зазначену постанову про відмову у порушенні кримінальної справи та направити матеріали для проведення додаткової перевірки.

Адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, вважає що наведені у скарзі обставини та розбіжності у процесуальних документах є достатніми для скасування постанови інспектора з оформлення ДТП ВДАІ Рахівського РВ УМВСУ в Закарпатській області від 31 липня 2012 року, просить скаргу задовольнити.

Прокурор Сич Х.В. заперечує проти задоволення скарги, вважає скаргу безпідставною.

Суд, заслухавши пояснення адвоката скаржника, думку прокурора, та дослідивши матеріали перевірки по факту ДТП, що мала місце 23.07.2012 року за участю водія ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_2, вважає за необхідне скаргу задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Постановою від 31.07.2012 року інспектор з оформлення ДТП ВДАІ Рахівського РВУ МВС України Закарпатській області ОСОБА_3 відмовив у порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_4 на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

При винесені вказаної постанови посадова особа, інспектор з оформлення ДТП ВДАІ Рахівського РВУ МВС України в Закарпатській області, ОСОБА_3 зазначив, що подія, дорожньо-транспортна пригода, мала місце 23.07.2012 року, біля 12 години 30 хвилин, в с. Костилівка, по вул. Миру. При цьому, як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, слідчий СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області о 08 годині 30 хвилин отримав повідомлення про подію, і розпочав огляд о 09 годині, 23.07.2012 року, тобто огляд проводився раніше чим мала місце сама подія. З протоколу огляду місця події, (а.с. 10 відмовного матеріалу), вбачається, що автомобіль марки «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1, синього кольору, що знаходився по вул. Буркут, біля буд. 45, в м. Рахів, Закарпатської області, в той час коли подія мала місце в с. Костилівка, без зазначення вулиці та точного місця події.

При таких обставинах, інспектором з оформлення ДТП ВДАІ Рахівського РВУ МВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 не вирішено питання про притягнення водія до відповідальності за ст. 135 КК України.

Окрім того, як слідує із висновку спеціаліста НДКЦЕ при УМВС України в Закарпатській області № 22/12 від 30.07.2012 року, причиною виникнення ДТП є дії пішохода ОСОБА_2, який рухаючись по краю проїзної частини дороги змінив напрямок руху ліворуч та вийшов на смугу руху автомобіля на такій відстані, що водія автомобіля ОСОБА_4 вже був позбавлений технічної можливості зупинити транспортний засіб до місця наїзду шляхом екстреного своєчасного гальмування. Натомість, залишається недоведеним технічними засобами доводи органу досудового слідства щодо швидкості руху автомобіля, під керуванням ОСОБА_4, оскільки рухаючись із швидкістю 40 км, при нормальному освітленні, ДТП мало місце близько 12 години 30 хвилин та при нормальній видимості та сухому асфальтному покритті, водій автомобіля мав можливість уникнути наїзд на пішохода.

Суд, вважає, що дійсно під час проведення перевірки повідомлення про ДТП учасниками якої були водій ОСОБА_4 та пішоход ОСОБА_2, не встановлено обставин справи та не визначено участь кожного з учасників даної пригоди.

Відповідно до ст. 97 КПК України коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється органом дізнання шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів. Отже, оскільки фактично заява перевірена не була, постанова про відмову у порушенні кримінальної справи, підлягає скасуванню з поверненням матеріалів для проведення додаткової перевірки.

При розгляді скарги судом встановлено, що при відмові у порушенні кримінальної справи не були виконані вимоги статті 99 КПК України, перевірка проведена неналежним чином тому необхідно скасувати постанову про відмову у порушенні кримінальної справи і повернути для проведення додаткової перевірки

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 236-2 КПК суд може прийняти рішення про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи і повернення матеріалів для проведення додаткової перевірки.

Керуючись ст. 236-2 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи - задовольнити.

Постанову від 31 липня 2012 року інспектора з оформлення ДТП ВДАІ Рахівського РВУ МВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_3 про відмову у порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 ч. 1 п. 2 КК України у відношенні ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 за відсутності у його діях складу злочину скасувати і повернути матеріали до Рахівського РВ УМВСУ в Закарпатській області для організації та проведення додаткової перевірки, а при наявності підстав для вирішення питання про порушення кримінальної справи відносно громадянина ОСОБА_4 за ознаками злочинів передбачених ст. 286 ч.1, ст. 135 ч. 1 КК України.

Копію постанови направити прокурору Рахівського району, Рахівському РВ УМВС України в Закарпатській області та скаржнику.

На постанову прокурором, особою, яка подала скаргу, протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя: Марусяк М.О.