Справа № 369/6808/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1287/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 01.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року, якою,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.07.2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,-

звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, як особу, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і пройшла курс лікування від наркоманії, кримінальне провадження № 0000891 на цій підставі закрито.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 786 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно матеріалів, ОСОБА_7 в жовтні 2014 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в полі с. Жовтневе Кагарлицького району Київської області, зірвав стебла рослин коноплі та переніс до горища порожнього будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, в кінці жовтня, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи на горищі вказаного будинку, шляхом висушування і подрібнення виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та перевіз його на маршрутному таксі до м. Києва, де помістивши до банки, закопав в лісосмузі між м. Київ та с. Новосілки. 11.03.2015 року близько 15 години ОСОБА_7 , перебуваючи в лісосмузі викопав банку з особливо небезпечним наркотичним засобом та переніс до водонапірної башти, що розташована неподалік буд. АДРЕСА_3 , де сховав. В той же день, близько 17 години 50 хвилин, за вищевказаною адресою ОСОБА_7 був зупинений працівниками міліції, якими виявлено та вилучено паперовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.

Згідно висновку експерта від 23.03.2015 року № 3-02/374, 2-02/372 представлена на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, масою, в перерахунку на суху речовину, 400 г.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що мотивуючи своє рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суд послався на те, що останній пройшов курс лікування в денному стаціонарі КМКЛ «Соціотерапія», проте ОСОБА_7 згідно довідки даної лікарні на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 75), звернувся до лікувального закладу вже після направлення обвинувального акту щодо нього до суду, що свідчить про намір саме уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, а не вилікуватися від наркоманії, на яку він не страждає. Крім цього, на запитання прокурора «чи вважає він себе наркозалежною особою та чи потребує лікування від наркоманії, ОСОБА_7 відповів, що ні». Також, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності судом не враховано, що останній неодноразово судимий та в період іспитового строку за вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив новий злочин.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував чи дійсно ОСОБА_7 страждав на наркоманію і потребував лікування від неї та чи дійсно добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування, а не з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, суд в порушення вимог ст. 124 КПК України стягнув з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертизи, хоча таке стягнення з осіб, звільнених від кримінальної відповідальності не допускається.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 котрий просить ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту є добровільне звернення цієї особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 р «Про судову практику у справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ч. 4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися в такій спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, якій у встановленому порядку медичним закладом встановлено діагноз «наркоманія», а звернення визнається добровільним, якщо особа за своєю волею (необов`язково за своєю ініціативою) звертається до лікувального закладу, усвідомлюючи, що має можливість безперешкодно вчиняти злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України. Якщо особа звертається до лікувального закладу у зв`язку з викриттям її участі у цьому злочині, таке звернення вважається не добровільним, а вимушеним.
З ухвали суду вбачається, що звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та закриваючи провадження на підставі довідки № 750863 від 21.09.2015 року, згідно якої обвинувачений перебував на лікуванні в Київській міській наркологічній лікарні «Соціотерапія» суд не в повній мірі з`ясував всі обставини, що впливають на прийняття правильного рішення по справі і прийняв рішення передчасно.
Так, судом не з`ясовано чи дійсно обвинувачений ОСОБА_7 страждав на наркоманію і потребував лікування від неї, чи дійсно він звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування добровільно, а не вимушено, чи дійсно ставив за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
За таких обставин, ухвала суду не може вважатися законною і обгрунтованою, а тому підлягає скасуванню з поверненням кримінального провадження для розгляду до суду першої інстанції, оскільки вказані в ухвалі обставини, судом не досліджувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року, щодо ОСОБА_7 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: