У Х В А Л А
28.09.2015 Справа №607/15811/15-к

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , за участю старшого прокурора прокуратури м. Тернополя ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , в залі суду в м. Тернополі, розглянувши клопотання слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене старшим прокурором прокуратури м. Тернополя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, не одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

СВ Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0002543 від 14 вересня 2015 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.4 ст. 296 КК України.

Як зазначено в клопотанні, 14 вересня 2015 року близько 08 год. 20 хв. ОСОБА_4 перебуваючи на 8-му поверсі в загальному коридорі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 незаконно проник до житла ОСОБА_6 , який проживає разом із своєю сім`єю в квартирі АДРЕСА_3 , вищевказаного будинку.

14 вересня 2015 року, близько 08 год. 22 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , у якій проживає ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, виражаючись словами нецензурної лексики, використовуючи дерев`яну биту предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, який він приніс із собою та діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, безпричинно, умисно наніс дерев`яною битою численні удари ОСОБА_6 в ділянку правого передпліччя, лівого зап`ястя, лівого та правого стегна, та один удар кулаком лівої руки в голову, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження.

22 вересня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.296 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів, у ньому наведених та просить його задовольнити. Крім цього, надала висновок експерта №1359 від 25 вересня 2015 року, який підтверджує виявлення у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень; протокол огляду магнітного носія інформації (комп`ютерного диска) CD-R, на якому міститься відеозапис розмови ОСОБА_4 із потерпілим ОСОБА_6 на загальному коридорі будинку АДРЕСА_2 .

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання слідчого заперечив та вважає, що в його задоволенні слід відмовити, оскільки в ньому не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а лише формально вказано про їх існування. Пред`явлена йому підозра у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.296 КК України є необґрунтованою.

Перевіривши клопотання, додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.296 КК України, підозра у вчиненні злочинів підтверджується дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні доказами, що долучені до клопотання, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що 14 вересня 2015 року близько 08 год. 20 хв., коли його донька ОСОБА_7 виходила із їхньої квартири АДРЕСА_3 та тим самим відчинила вхідні двері, до них в квартиру без дозволу зайшов сусід ОСОБА_4 , тримаючи в руках дерев`яну биту та безпричинно почав наносити йому удари по тілу. В цей час його донька намагалась заспокоїти ОСОБА_4 , однак останній почав йти із битою за його донькою, яка встигла закритись в одній із кімнат квартири, після чого ОСОБА_4 наніс декілька ударів по дверях цієї кімнати, при цьому пошкодивши їх поверхню. Після цього, ОСОБА_4 наніс йому ще декілька ударів дерев`яною битою по тілу, чим спричинив йому тілесні ушкодження, після чого залишив приміщення квартири;

- проведеним слідчим експериментом із потерпілим ОСОБА_6 , під час якого останній показав механізм нанесення йому ударів ОСОБА_4 ;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка підтвердила факт вчинення злочину ОСОБА_4 стосовно її батька та дала такі ж покази як і ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду місця події від 14 вересня 2015 року, під час якого зафіксовано пошкодження міжкімнатних вхідних дверей в кімнату квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_8 та його сім`я;

- висновком експерта №1359 від 25 вересня 2015 року щодо виявлених у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

- протоколом огляду магнітного носія інформації (комп`ютерного диска) CD-R, на якому міститься відеозапис розмови ОСОБА_4 із потерпілим ОСОБА_6 на загальному коридорі будинку АДРЕСА_2 .

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він не одружений,раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.4 ст. 296 КК України, наявність достатніх даних, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 , у випадку незастосування до нього запобіжного заходу може продовжувати займатися злочинною діяльністю, оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності; переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, зважаючи на санкцію статті злочину Кримінального кодексу України, у вчиненні якого він підозрюється; чинити тиск на потерпілого та свідка ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні.

Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначених у клопотанні, слідчим в клопотанні та прокурором при його розгляді не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно, а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови).

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.4 ст. 296 КК України, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, вважаю, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт.

Окрім цього, обираючи підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 202, 205, 206, 208, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати без дозволу слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких знаходитиметься кримінальне провадження про його підозру, житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , обов`язок за викликом прибувати до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження, утримуватися від спілкування із потерпілим ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_7 ; здати на зберігання, у випадку наявності, свій паспорт для виїзду за кордон, інший документ, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 22 листопада 2015 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання в Тернопільський МВ УМВС України в Тернопільській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1