АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/215/16 Справа № 175/440/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляцію адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2016 р. про накладення арешту на майно, -

встановила:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська 11 лютого 2016 р. задоволено клопотання прокурора місцевої прокуратури №3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 0000114 за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 КК та накладено арешт на:

-на трактор «Белорус-892» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 »;

-ключі від замка запалювання;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_8 ;

-металевий причеп;

-дві бензопили;

-45 стовбурів спиляних дерев.

Відповідно до наданих матеріалів провадження, органом слідства встановлено, що 15 січня 2016 р. в полі, розташованому близько с. Волоське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 здійснено незаконну порубку дерев акації, і що неподалік від зазначених дерев знаходиться трактор «Белорус-892» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 » та причеп, в якому знаходяться 45 стовбурів дерев.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію, вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_8 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що майно, на яке накладено арешт відповідає вимогам ст. 167 КПК, і що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до його зникнення, втрати, або пошкодження, і що це може стати перешкодою для проведення розслідування вчиненого злочину.

Представник заявника не згоден з рішенням суду. В апеляції просить його скасувати, постановити нове, яким відмовити слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту.

Вважає, що ухвала постановлена з суттєвими порушеннями процесуального закону.

Посилається на те, що ОСОБА_8 не є підозрюваним, а третьої особою, інтереси якої затронуті під час кримінального провадження.

Вказує, що слідчим відкрито кримінальне провадження по факту скоєного злочину, тому ОСОБА_13 не має відношення до справи.

Вважає, що при постановленні ухвали були порушені загальні правила застосування заходів забезпечення провадження, встановлені ст. 132 КПК, що допущена неповнота судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що органом слідства не усунуті недоліки при складанні клопотання, на що вказував суд апеляційної інстанції у своїй ухвалі від 3 лютого 2016 р.

Заслухав суддю-доповідача, представника заявника Кесова, який підтримав свої вимоги про скасування судового рішення, колегія суддів перевірив надані матеріали, обговоривши доводи викладені в апеляції, вважає, що вона не може підлягати задоволенню виходячи з наступного.

В засіданні суду апеляційної інстанції прокурор не прибув. Про день, час та місце слухання справи був повідомлен належним чином. Про поважність причини неявки не повідомив. З урахуванням думки представника заявника, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляцію за відсутністю останнього відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Приймаючи рішення про арешт майна, суд першої інстанції повинен керуватись вимогами ст. ст. 167, 170 КПК.

Відповідно до вказаних норм процесуального закону, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Про наявність таких підстав свідчать дані про те, що майно, речі, документи, гроші тощо:

- підшукані виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, та зберігли на собі його сліди;

- про те, що призначалися для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

- що є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов*язаного з їх незаконним обігом;

- якщо одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як встановлено органом слідства і як вбачається із наданих матеріалів, стовбури дерев, спилювались за допомогою бензопил марки «Kraf-Tek» та «Stinl», були завантажені в причеп, який належить ОСОБА_13 і транспортувався за допомогою трактора марки «Белорус-892», який знаходився на місці події. А відповаідно до показань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в день події, тобто 15 січня 2016 р. вирубка дерев здійснювалась за розпорядженням керівника підприємства ТОВ «Агробізнес» - ОСОБА_8 .

Тобто надані органом слідства дані приводять колегію суддів до висновку, що транспортний засіб, причеп, бензопили застосовувались в якості знаряддя злочину, а стовбури дерев набуті винними особами злочинним шляхом, тому дані обставини являються підставами для накладення арешту на вказане майно, а рішення суду відповідає вимогам процесуального закону.

Посилання представника на те, що ОСОБА_13 не пред*явлено про підозру, що той не являється обвинуваченим чи засудженим, на думку колегіії суддів, не може мати вирішального значення, оскільки сукупність даних на які посилається орган слідства, прямо вказує на наявність підстав, передбачених ст. 167 КПК для накладення арешту на відповідне майно.

Доводи представника про відсудність посилань у витягу з кримінального провадження щодо ОСОБА_13 про причетність до скоєного злочину з попередньою кваліфікацією, передбаченою ст. 246 КК, також розцінені колегією суддів необгрунтованими, оскільки на момент внесення таких відомостей орган слідства не мав сукупності даних, які могли бути здобуті тільки під час проведення відповідних процесуальних дій.

Безпідставними вважає колегія суддів доводи представника заявника про порушення органом слідства ст. 171 КПК і про те, що слідчим не виконані вимоги суду апеляційної інстанції від 3 лютого 2016 р. про усунення недоліків.

Із наданих матеріалів вбачається, що орган слідства виконуючи вказівки суду апеляційної інстанції звернув на них увагу й усунув недоліки допущені при скаладанні первинного клопотання про назву транспортного засобу, про його належність відповідній особі, а саме ОСОБА_8 , долучив копії свідоцтва про реєстрацію машини і її власника.

Таким чином, сукупність даних, на які послався суд першої інстанції при накладенні арешту на майно приводить колегію суддів до висновку про їх законність і обгрунтованість. Підстав для скасування такого рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів, -

постановила:

В задоволенні апеляції представника заявника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 відмовити, а ухвалу Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2016 р. про арешт майна:

-трактора «Белорус-892» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 »;

-ключів від замка запалювання трактору «Белорус-892» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 »;

-свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім*я ОСОБА_8 ;

-металевого причепу зеленого коліру без реєстраційного знаку;

-дві бензопили марки «Kraf-Tek» та «Stinl»;

-45 стовбурів спиляних дерев.

- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4