Ухвала

іменем україни

09 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1935 грн 12 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він приблизно о 07 год. 05 хв. 03 лютого 2015 року, керуючи автомобілем «DAF TE47XS» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE SDP27», на перехресті вулиць Щепкіна та Бабушкіна в м. Дніпропетровську в порушення вимог п.п. 1.3., 1.5, 2.3.б, 10.1. Правил дорожнього руху України вчинив наїзд керованим ним автомобілем на ОСОБА_3 та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останньому було заподіяно тілесні ушкодження, від яких той помер.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, не заперечуючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_2, посилається на суворість призначеного засудженому покарання, порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі останнього. Зокрема вважає безпідставним незастосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_2

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, призначаючи покарання ОСОБА_2, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, особу винного, який не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, його опосередковану характеристику, наявність обставин, що пом'якшують покарання - повне визнання засудженим своєї вини, щире каяття та відшкодування завданої злочином шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд переглянув дане кримінальне провадження та виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 законним і обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 щодо необхідності застосування положень ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_2 покарання, зокрема і ті, на які він посилається в касаційній скарзі, належним чином перевірялись апеляційним судом та були мотивовано відхилені.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_2 покинув місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження, від яких останній помер, основне покарання засудженому призначено нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, за якою його визнано винним, а також те, що в касаційній скарзі захисника ОСОБА_1 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_2 покарання, вона задоволенню не підлягає і тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року щодо ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _________________ ______________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6