Справа №592/5854/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/553/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/5854/15-к за апеляційними скаргами заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2015 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше судимий:

1) 07.07.2000 р. Сумським районним судом Сумської області за ч.3 ст.81, ст.44, ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.81, ч.2 ст.206 і ст.42 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна. Звільнений 20.06.2001 р. умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 11 днів;

2) 25.12.2002 р. Сумським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.296, ст.ст.70 і 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Звільнений 10.11.2005 р. по відбуттю строку покарання;

3) 01.11.2007 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.3 ст.296, ч.2 ст.185, ст.395, ст.ст.69 і 70 КК України до виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням 20% заробітку;

4) 19.12.2008 р. Сумським районним судом Сумської області за ч.3 ст.296, ч.2 ст.186, ч.2 ст.389, ст.ст.70 і 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці;

5) 10.06.2009 р. Сумським районним судом Сумської області за ч.2 ст.186 і ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнений 25.11.2013 р. умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 4 дні;

6) 25.03.2015 р. Сумським районним судом Сумської області за ч.3 ст.186, ст.ст.75 і 76 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з випробування з іспитовим строком на 2 роки та покладенням відповідних обов`язків. Вироком Апеляційного суду Сумської області від 30.06.2015 р. ухвалено вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.3 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

представника потерпілої адвоката ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- заступник прокурора Сумської області ОСОБА_14 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднати покарання за попереднім вироком у виді двох років позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років. Зарахувати в строк відбування покарання, відбуте ОСОБА_9 за попереднім вироком. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 вчинив злочин, у вчиненні якого він визнаний винуватим даним вироком - 27.03.2015 р. до ухвалення відносно нього вироку Апеляційного суду Сумської області від 30.06.2015 р., а тому на обвинуваченого поширюються вимоги ч.4 ст.70 КК України;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду та пом`якшити призначене її підзахисному покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначаючи покарання, суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_9 щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину, в повній мірі визнав заявлені цивільні позови, негативних характеристик не має, після звільнення з місць позбавлення волі працював, допомагав матеріально сім`ї, має неповнолітню доньку. Також зазначає, що саме потерпілий спровокував бійку та був ініціатором конфлікту.

За вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.07.2015 р. ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Апеляційного суду Сумської області від 30.06.2015 р. у виді двох років позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

Крім того, даним вироком було ухвалено стягнути з ОСОБА_9 : на користь Головного фінансового управління Сумської обласної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 900,08 грн.; на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 13528,48 грн. та моральну шкоду в розмірі 75000 грн.; на користь ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі 75000 грн.; на користь ОСОБА_16 моральну шкоду в розмірі 75000 грн.

Відповідно до вироку суду 27.03.2015 р. близько 20-15 години, між перебувавшими у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , які проходили по вул. Мусоргського в районі буд. № 6 в м. Суми, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, перерісший в обопільну бійку, під час якої вони стали наносити один одному удари руками та ногами по різним частинам тіла, зокрема ОСОБА_9 наніс ОСОБА_17 близько п`яти ударів руками в область голови, після чого бійка призупинилась.

В ході спілкування, на фоні виниклих неприязних відносин, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_17 один удар правою ногою в область грудної клітини, який від отриманого удару впав на землю, а ОСОБА_9 продовжив наносити йому удари, коли той намагався підвестися.

Потім ОСОБА_9 наніс із значною силою близько трьох ударів ногами в область голови, а також близько трьох ударів ногами в область ребер та живота, і, не зважаючи на те, що ОСОБА_17 лежав на землі та будь-яких активних дій не чинив, переслідуючи мету спрямовану на заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, проте не бажаючи настання останньому смерті, взяв дерев`яний щит, який лежав на землі неподалік від нього, та умисно жбурнув його у ОСОБА_17 і влучив ребром дерев`яного щита в область його голови, а потім підняв дерев`яний щит та повторно умисно жбурнув його в лежачого ОСОБА_17 , удар від чого прийшовся площиною дерев`яного щита в область тулуба.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_17 був доставлений до реанімаційного відділення СОКЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 07-20 години помер.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області, просив скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, заперечив проти апеляційної скарги захисника, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_13 , які підтримали свою апеляційну скаргу, просили пом`якшити призначене судом покарання, а також заперечили проти апеляційної скарги заступника прокурора Сумської області, доводи потерпілої ОСОБА_11 та її представника, які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги як заступника прокурора Сумської області ОСОБА_18 , так і захисника ОСОБА_13 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах заступника прокурора Сумської області та захисника ОСОБА_13 не оскаржуються.

Доводи апеляційної скарги заступника прокурора Сумської області про скасування вироку суду та ухвалення нового вироку із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а згідно ч.3 ст.78 цього Кодексу, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71 і 72 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення та, у якому він був визнаний винуватим даним вироком, обвинувачений вчинив протягом іспитового строку, встановленого вироком Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2015 р. та, яким він був визнаним винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Сумської області від 30.06.2015 р. вказаний вирок районного суду першої інстанції був скасований лише з підстав неправильного звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, про що просив у своїй апеляційній скарзі прокурор у попередньому кримінальному провадженні, а фактичні обставини кримінального провадження та сформульоване обвинувачення, яке було визнано судом доведеним, учасниками судового провадження не оскаржувалися, у зв`язку з чим апеляційний суд і ухвалив свій вирок, постановивши вважати ОСОБА_9 засудженим до призначеного районним судом покарання.

Таким чином, за даних обставин повинен застосовуватися принцип призначення покарання саме за сукупністю вироків, а не за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_13 про пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і відповідно до вимог ст.65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу обвинуваченого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також всі інші вимоги, з якими кримінальний закон пов`язує визначення виду і розміру покарання, що знайшло своє відображення у вироку суду.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, не знаходячи підстав до задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника, колегія суддів вважає за необхідне в порядку ст.404 КПК України змінити вирок суду та призначити ОСОБА_9 покарання на підставі ст.71 КК України, приєднавши до призначеного судом покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2015 р., оскільки він вчинив злочин фактично в період іспитового строку, встановленого цим вироком суду.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно ч.3 ст.413 цього Кодексу неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність, що тягне за собою зміну судового рішення, є: неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2015 року відносно ОСОБА_19 змінити у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_19 засудженим за ч.2 ст.121 КК України до призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного районним судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2015 р. у виді двох років позбавлення волі, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

В іншій частині вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_20 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4