Провадження № 1-кп/331/423/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«21» серпня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має судимості:

- 13.06.1990 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України (1961 року) до 2 років позбавлення волі; на підстав ст. 46-1 КК України (1961 року) відстрочено виконання вироку на 2 роки;

- 09.08.1991 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України (1961 року) до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 14 КК України (1961 року) постановлено лікування від наркоманії; 23.03.1996 року звільнений за відбуттям строку покарання;

- 22.12.1998 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (1961 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 14 КК України (1961 року) постановлено лікування від наркоманії; постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.02.2002 року переведений з ВК до колонії-поселення;

- 14.12.2004 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 05.06.2006 року звільнений за відбуттям строку покарання;

- 26.06.2008 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.03.2011 року звільнений умовно-достроково; невідбутий строк: 03 місяці 02 дні;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше засудженою за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та, знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, 18 липня 2015 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 прибув до підсобного приміщення, яке розташоване на території швейної фабрики "Силена" за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 6, з метою забрати свої власні речі. Знаходячись у вищевказаному приміщенні, ОСОБА_5 звернув увагу на електроінструменти, які належали ОСОБА_4 . В цей момент у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на заволодіння вказаними інструментами. Скориставшись тим, що його дії залишаються ніким не поміченими, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_4 , а саме:

- шуруповерт "Ритм" в корпусі темно-синього кольору, вартістю 300 гривень;

- електролобзик в корпусі зеленого кольору, вартістю 790 гривень, а всього, майна потерпілого на загальну суму 1090 гривень, чим спричинив останньому матеріальних збитків на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину в інкримінованому йому, кримінальному правопорушенні, повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що вказане кримінальне правопорушення він вчинив у зв`язку із тим, що перебував у дуже скрутному матеріальному становищі. Так, він є інвалідом 3 групи по зору, з цієї причини він не має постійної роботи і єдиним джерелом доходу є пенсійні виплати та випадкові будівельні роботи за наймом.

На початку літа 2015 року потерпілий ОСОБА_4 , виступаючи в якості підрядчика, взяв його на роботу на об`єкт, який розташований по вул. Артема, 6 на території швейної фабрики "Силена", де він викладав тротуарну плітку. В середині липня 2015 року йому на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_4 і сказав, щоб він на роботу більше не виходив, оскільки він вже декілька днів не з`являвся на об`єкті. Так, 18 липня 2015 року, в першій половині дня, він прийшов на об`єкт, щоб забрати свою змінну одежу. Знаходячись у підсобному приміщенні, в нього виник умисел на викрадення шуруповерта та лобзика, які належали потерпілому ОСОБА_4 , оскільки він вважав, що останній не виплатить йому заробітну платню за прогули на роботі. Так, впевнившись у тому, що у підсобному приміщенні, окрім нього, нікого немає, він поклав вищевказані інструменти разом зі своїми речами до пакету та виніс їх за межі будівельного об`єкту. Викрадені речі він в подальшому продав незнайомому чоловіку, виручивши за них грошові кошти в сумі 330 гривень, які витратив на власні потреби.

Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив злочин середньої тяжкості, офіційно не працевлаштований у зв`язку із наявністю в нього ІІІ групи інвалідності по зору, єдиним джерелом доходу є пенсійні виплати та будівельні роботи за наймом, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, не одружений, дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі, частково усунув заподіяну шкоду шляхом повернення викраденого майна, а саме: шуруповерта марки "Ритм", визнав позовні вимоги потерпілого, має намір відшкодувати завдані збитки, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 790 гривень, спричинених в результаті злочинних дій, на підставі ч. 1 ст. 61, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, підлягають задоволенню у повному обсязі у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказані суми обвинуваченим повністю визнана та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 790 (сімсот дев`яносто) гривень.

Речові докази:

- шуруповерт марки "Ритм" в корпусі темно-синього кольору, який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_4 залишити у потерпілого ОСОБА_4 за належністю (а.п. 28-30).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1