САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 1-41/12
Провадження № 1/241/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2012 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді Байцар Л. В.,

при секретарі: Житарь С.А.

за участю прокурора: Левчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не працюючого,

на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5/55, раніше судимого:

- Борщівським районним судом Тернопільської області 8.12.2003 року за ст.ст.185 ч.3, 15 ч.3 ст 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців з іспитовим строком за ст. 75, 104 КК України на 2 роки.

- Чортківським районним судом Тернопільської області 26.04.2000 року(вступив в законну силу 26.04.2005 року) за ст.ст.186 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі на 5 років 6 місяців.

Звільнений 15.07.2010 року з Держівської виправної колонії Львівської області №110,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_1 17 січня 2011 року близько 04.00 год. ночі, проходячи по вул.Хотинській в м.Чернівці, біля тролейбусної зупинки, яка розташована неподалік Садгірського районного суду м.Чернівці, наздогнав потерпілого ОСОБА_2 та реалізуючи свій раптово виниклий умисел, переслідуючи корисливу мету, направлену на відкрите заволодіння чужим майном, за допомогою словесних погроз в застосуванні фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_2, примусив останнього дістати все цінне майно, яке знаходилося при ньому. Після цього, не припиняючи словесних погроз в застосуванні фізичного насильства до потерпілого, подавивши таким чином можливість чинити йому опір, відкрито викрав у останнього його мобільний телефон марки «Нокіа», вартістю 600 грн. та гроші в сумі 10 грн., після чого з місця скоєння злочину скрився, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому злочині не визнав та пояснив, що вночі біля 4 години 17 січня 2011 року він з малознайомим йому хлопцем пішли проводжати двох дівчат, проходячи зупинку по вул.Хотинській, яка знаходиться неподалік Садгірського райсуду м.Чернівці, побачив потерпілого, що сидів на зупинці, у якого він позичив 10 грн. та мобільний телефон, які мав намір повернути потерпілому, проте на слідуючий день йому були потрібні гроші, тому телефон він продав, а гроші витратив. Вважає, що потерпілий його оговорює, кримінальна справа сфабрикована.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 показав, що 16 січня 2011 року він відпочивав в ТРЦ «Панорама», приблизно о 4 год год. ночі, коли він повертався додому, його наздогнали двоє хлопців, та один із них почав вимагати у нього гроші, погрожуючи фізичною розправою, він вийняв мобільний телефон та 10 грн., які у нього забрав підсудний. В цей час повз них по дорозі проїжджав автомобіль таксі, яке хлопці зупинили та поїхали в сторону вул.Заводської. В подальшому в міліції йому було предявлено для впізнання осіб, серед яких він впізнав того хлопця, який в нього забрав телефон та гроші.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що працює таксистом в службі радіо таксі «Чернівці». Десь о 04.00 год. 17 січня 2011 року, коли він проїжджав по вул.Хотинській, поряд із Садгірським районним судом м.Чернівці, його зупинив невідомий йому хлопець. На зупинці було ще двоє хлопців. Хлопець, що зупинив його, гукнув на іншого, а третій хлопець залишився сидіти на лавці. Вони поїхали через заправку по вул.Заводській на вул.Енергетичну. Потім вони сказали, що у них лише 10 грн. і він їх висадив.

Допитавши підсудного, потерпілого, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що вина підсудного повністю доведена зібраними по справі доказами, а саме:

Із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що він знайомий з підсудним ОСОБА_1 так як раніше разом відбували покарання в Львівській виправній колонії. При зустрічі ОСОБА_1 розповів йому, що вночі з 16 на 17 січня 2011 року він у незнайомого хлопця забрав мобільний телефон та 10 гривень та просив продати вказаний викрадений телефон. Вони з ОСОБА_1 поїхали на радіо ринок по вул.Стасюка в м.Чернівці, де він продав телефон за 200 грн. одному з продавців, гроші одразу ж віддав ОСОБА_1 Після цього він з ОСОБА_1 стосунків не підтримував.

Заявою підсудного ОСОБА_1 від 13.04.2011 року про відмову в проведенні відтворення обставин та обстановки вчиненого ним відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_2, в якій ОСОБА_1 вказує, що він у вчиненні даного злочину повністю визнає себе винним. (а.с. 46).

Протоколом предявлення осіб для впізнання від 12 квітня 2011 року, в якому потерпілий ОСОБА_2 упізнав серед числа представлених йому осіб на фотокартках підсудного ОСОБА_1, та вказав, що саме ця особа 17 січня 2011 року відібрала в нього його мобільний телефон марки «Нокіа» та гроші в сумі 10 грн. (а.с. 29-32).

Протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_2 та підсудним ОСОБА_1, де останній на той час досудового слідства не визнавав свою вину, а потерпілий ОСОБА_2 вказав, що саме дана особа відкрито заволоділа його майном. (а.с. 50).

На підставі викладеного, а також матеріалів справи, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), по кваліфікуючим ознакам поєднаний з погрозами застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, скоєним повторно.

Невизнання підсудним ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні злочину суд розцінює як обрану ним лінію захисту, спрямовану на створення перешкод для всебічного, повного та обєктивного розслідування даної кримінальної справи, введення суду в оману з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. Суд вкладає в основу обвинувачення покази підсудного ОСОБА_1, які дані ним на досудовому слідстві, а також покази потерпілого, свідків, які повністю підтверджують скоєння підсудним злочину вказаного в обвинувальному висновку.

При обранні підсудному ОСОБА_1 виду і міри покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого злочину, особу винного, те що він раніше неодноразово судимий на аналогічні злочини.

Обставин, що пом'якшують покарання ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1 не можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п»яти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишити попередньо обрану утримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з 12 квітня 2011 року, з часу фактичного затримання.

Стягнути з підсудного ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану злочином в сумі 610 грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_5