Справа № 191/2602/15-к
Провадження № 1-кп/191/295/15
У Х В А Л А
іменем України
27 серпня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000231 від 07 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000231 від 07 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121 КК України.

Підготовче судове засідання призначено на 27 серпня 2015 року.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Заслухавши прокурора, інших учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, розгляд справи проводити суддею одноособово.

Прокурор крім того заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки обраний йому такий запобіжний захід під час досудового розслідування кримінального провадження сплив 22 серпня 2015 року.

Представник потерпілого заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив два тяжкі кримінальні правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи судимість за вчинення в минулому злочину та будучи раніше звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково. Під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суду не було відомо про наявність кримінального провадження за ч.3 ст.185 КК України. Також вважає, що органами досудового розслідування не досить вірно застосовані норми кримінального кодексу України та не звернуто увагу на наявність в діях обвинуваченого ознак злочину, передбаченого ст.15 та п.9 ч.1 ст.115 або ч.2 ст.121 КК України, на які вказував потерпілий під час допитів. Вважає обвинуваченого суспільно небезпечною особою, жодних дій щодо відшкодування шкоди чи відвідування потерпілого у лікарні обвинувачений не зробив, тому просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не заперечували, а проти задоволення клопотання представника потерпілого про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували.

Суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, а у задоволенні клопотання представника потерпілого відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

У ч.1 ст.194 КПК України зазначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 вищезазначеного кримінального правопорушення під час досудового розслідування кримінального провадження визнані вагомими, у зв`язку з чим обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд вважає необхідним та достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Доводи представника потерпілого щодо вчинення обвинувачених двох тяжких злочинів та наявності в його діях ознак більш тяжкого злочину, ніж той, по якому йому об`явлена підозра, на даній стадії є необґрунтованими, оскільки судове слідство ще не проводилося, докази не досліджувалися, учасники кримінального провадження не допитувалися, тому надання оцінки діям обвинуваченого на даний час є передчасним.

Що стосується тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється обвинувачений, то сама по собі тяжкість злочину та ймовірне покарання у вигляді позбавлення волі не може бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, про що зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року.

Стосовно ризику вчинення обвинуваченим нового злочину з урахуванням його минулого, то у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мюллер проти Франції» від 17 березня 1997 року зазначено, що посилання на минуле особи не може бути достатнім для обґрунтування небезпеки вчинення нею інших злочинів.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування кримінального провадження 22 червня 2015 року і по сьогоднішній день, клопотань стосовно зміни йому запобіжного заходу на більш суворий від сторін кримінального провадження не надходило, що свідчить про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99, 183, 197, 314, 315, 316, 317 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за №0000231 від 07 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121 КК України, на 13-30 годин 11 вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні в залі засідань Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників процесу.

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 виконання наступних обов`язків:

-прибувати до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за першою вимогою;

-не залишати в період часу з 22-00 годин до 06-00 годин місце постійного проживання, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Зазначені зобов`язання застосовуються до підозрюваного ОСОБА_7 на строк два місяці з дати винесення цієї ухвали.

У задоволення клопотання представника потерпілого обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1