Ухвала іменем україни 17 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження засудженого ОСОБА_1 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, засуджений 14 жовтня 2014 року звернувся до суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам п 4 ч. 2 ст. 427 КПК: 1) у скарзі не було наведено обґрунтування вимог засудженого щодо необхідності скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на положення статей 412, 413 КПК; 2) засуджений не навів підстав для перегляду ухвали апеляційного суду, з урахуванням статей 412-414 КПК; 3) долучена до касаційної скарги копія вироку місцевого суду не була завірена належним чином. Тому, ухвалою колегії суддів ВССУ від 22 жовтня 2014 року касаційну скаргу було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Вказану ухвалу суду відповідно до розписки засуджений отримав 05 листопада 2014 року, однак з новою касаційною скаргою до ВССУ не звернувся та не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. На підставі наведеного, ухвалою колегії суддів ВССУ від 15 грудня 2014 року засудженому повернуто касаційну скаргу.

01 липня 2015 року засуджений повторно надіслав до ВССУ касаційну скаргу та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке обґрунтовував неможливістю подати касаційну скаргу протягом встановленого строку у зв'язку з відсутністю в нього належним чином завіреної копії вироку місцевого суду, яку отримав лише 25 червня 2015 року.

Наведені ОСОБА_1 підстави пропуску ним строку на касаційне оскарження не знайшли свого підтвердження, оскільки були спростовані відповіддю Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, яка надійшла на запит ВССУ. Таким чином, оскільки підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень були відсутні, ухвалою колегії суддів ВССУ від 13 липня 2015 року засудженому відмовлено у задоволенні клопотання та повернуто касаційну скаргу.

Засуджений знову звернувся до суду з касаційною скаргою та аналогічним до попереднього за змістом клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Посилання засудженого на неможливість подати касаційну скаргу протягом визначеного строку через відсутність у нього завіреної належним чином копії вироку місцевого суду є безпідставним. Так, вперше ОСОБА_1 звернувся до ВССУ в межах строку на касаційне оскарження, однак, отримавши ухвалу суду касаційної інстанції від 22 жовтня 2014 року про залишення його касаційної скарги без руху, лише через півроку, у червні 2015 року, надіслав до місцевого суду клопотання про надання йому належним чином засвідченої копії вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2014 року. Тобто своїм правом повторно звернутися до ВССУ з новою касаційною скаргою та усунути вказані недоліки у встановлений судом строк не скористався без поважних на те підстав.

Отже наведені ОСОБА_1 причини пропуску ним строку на касаційне оскарження не є поважними. Засуджений не зазначив, які об'єктивні, непереборні обставини завадили йому звернутися із касаційною скаргою в межах строків, визначених ч. 1 ст. 429, ч. 2 ст. 426 КПК.

Враховуючи наведене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 в поновленні строку на касаційне оскарження судових рішень та повернути йому касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_________________ ________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4