№ провадження 1-кс/646/6110/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2015 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в кримінальному провадженні № 0003421 від 03.09.2015 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И В :
09 грудня 2015 року захисники підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 звернулись до суду із зазначеним клопотанням.

В судовому засіданні захисники підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили його задовольнити. Пояснили, що ризики, визначені ст 177 КПК України, прокурором не доведені та не існують. Крім того, ОСОБА_7 взагалі не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Підозрюваний ОСОБА_7 клопотання своїх захисників підтримав та пояснив, що не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на потерпілих та свідків.

Прокурор проти клопотання заперечував, мотивуючи тим, що підстави зміни запобіжного заходу відсутні та ризики, визначені ст 177 КПК України, не змінилися.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та за ч.3 ст.289 КК України, а саме - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше сховище, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, якщо воно завдало великої матеріальної шкоди.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2015 року задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_8 та обрано в кримінальному провадженні № 0003421 від 03.09.2015 року у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 за ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 листопада 2015 року з тримання його в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27, без застосування застави.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.09.2015 року ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.09.2015 року залишена без змін.

04.11.2015 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 задоволено клопотання слідчого ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7

09.12.2015 року захисники підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 звернулись до суду із зазначеним вище клопотанням.

В обґрунтування клопотання захисники підозрюваного зазначають, що підозра, про яку повідомлено ОСОБА_7 є необґрунтованою, а обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 без застосування застави невірним, недоцільним, а відтак існують підстави для зміни застосованого запобіжного заходу та обрання щодо ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Також, як вбачається з матеріалів провадження, 09.12.2015 року слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_8 було винесено повідомлення про зміну підозри, відповідно до якої ОСОБА_7 підозрюється в тому, що наприкінці серпня 2015 року, знаходячись на території Харківської області, у співучасті з ОСОБА_11 та невстановленою особою, здійснюючі готування до злочину, вступив у змову з ОСОБА_11 та невстановленою особою та досяг з ними домовленості про скоєння нападу поєднаного з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, маючи намір на незаконне, протиправне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_12 , шляхом співучасті у злочині, заздалегідь пообіцяв ОСОБА_11 переховати здобутий злочинним шляхом та збути у подальшому автомобіль, «Mitsubishi Outlander» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_11 разом з невстановленою особою, діяли в межах їх попередньої злочинної домовленості, а саме 02.09.2015 о 21.00 за адресою: будинок АДРЕСА_1 , із застосуванням насильства небезпечного для життя, як виразилось у нанесенні декількох ударів кулаками рук по різним частинами тіла, та погроз, що потерпілий сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, заволоділи транспортним засобом марки «Mitsubishi» «Outlander» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_12 , отримав від ОСОБА_11 зазначений автомобіль та з 02.09.2015 по 08.09.2015 здійснював його зберігання за місцем свого мешкання, а саме: за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи виконання злочинного, спільного плану, намагався здійснити збут автомобілю, при цьому 08.09.2015 був затриманий працівниками міліції.

Вищевказаними спільними злочинними діями ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 та невстановленою особою, ОСОБА_12 завдано фізичної шкоди, спричинивши йому відповідно до висновків експерта, тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, лівій нозі, забиття обличчя, садно на лівій руці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та матеріальну шкоду у розмірі 691495 грн., що ставить вартість автомобілю «Mitsubishi» «Outlander» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_12 .

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 27 ч.3 ст.289 КК України, а саме - пособництво у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше сховище, із застосуванням такого насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що завдало великої матеріальної шкоди.

Статтею 201 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є колишнім працівником органів прокуратури, вчинив інкрімінуєме кримінальне правопорушення під час проходження служби в органах прокуратури, що свою чергу свідчить про відсутність стримуючих факторів до антигромадської поведінки.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості, слідчий суддя вважає доведеним наявність наведених ризиків, передбачених 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки його слід утримувати під вартою.

Разом з тим, слідчим суддею під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але, враховуючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає не доцільним застосування стосовно більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на свободу та особисту недоторканність.

Також, як зазначив Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться в рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

У справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009 ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою. Другою складовою підстави застосування запобіжних заходів, зокрема, тримання під вартою, є наявність ризиків, що дозволяють слідчому судді, суду обґрунтовано вважати, що особа може перешкоджати здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення та ін.

ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Проте, сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості, тобто небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку.

Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Одночасно, у рішенні у справі «Цигоній проти України» від 24.11.2011 року вказано зокрема, що суди не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

Таким чином, при вирішенні даного клопотання, з урахуванням норм КПК України, слідчий суддя також застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як було встановлено у судовому засіданні, досудове розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 перебуває на завершальній стадії, тобто були допитані всі потерпілі, свідки, призначені та проведені низки судових експертиз, зібрані докази, що в свою чергу виключає ризик незаконного впливу ОСОБА_7 на потерпілого, свідків, експертів та інших осіб. Також, встановлено, що ОСОБА_7 на даний час не є працівником правоохоронного органу, що також виключає можливість перешкоджання досудовому розслідуванню.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею з пояснень прокурора та захисників не здобуто доказів, що за весь час досудового слідства підозрюваний ОСОБА_7 намагався вплинути на свідків, потерпілого, через соціальні зв`язки з бувшими колегами вплинути на хід досудового слідства та якимось чином його затягнути, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити, у якому обвинувачується, намагався переховуватися від органів досудового слідства.

Також, встановлено, що ОСОБА_7 має непрацездатних батьків ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто наявні міцні соціальні зв`язки у останнього.

Одночасно, слідчим суддею прийнято до уваги, що підозрюваному ОСОБА_7 змінено підозру з ч.4 ст. 187, ч.5 ст.27 ч.3 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України на ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 289 КК України у зв`язку з непричетністю ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та ч.3 ст289 КК України.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, та наявності повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, з якої виключено злочин, передбачений ч.4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення застави у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_7 .

Однак, слідчий суддя вважає, що зазначений у клопотанні розмір застави 50 мінімальних заробітних плат є необґрунтованим та безпідставним, а відтак не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 300 мінімальних заробітних плат, тобто 365 400 гривень (300 Х 1218,00 гривень = 365 400 гривень), а також відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього в рамках даного кримінального провадження обов`язки.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 201 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисників підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 задовольнити частково.

Залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з одночасним визначенням застави у розмірі 300 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 365 400 грн., при внесенні якої ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду міста Харкова: Отримувач коштів - ТУ ДСА України у Харківській області, Банк отримувача - ГУДКСУ у Харківській області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249, Код банку отримувача 851011, рахунок отримувача 0164, Призначення платежу застава, справа №646/11576/15-к, пр. №1-кс/646/6110/2015, підозрюваний ОСОБА_7 , платник ___ (прізвище, ініціали).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003421 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування

- повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим;

- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду міста Харкова коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Харківського слідчого ізолятора.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27) негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_7 та повідомити усно і письмово слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_8 та слідчого суддю Червонозаводського районного суду міста Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1