Ухвала

іменем україни

15 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 30 липня 2015 року щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя м. Києва,

(АДРЕСА_1),

зареєстрованого в м. Узин Білоцерківського району,

Київської області

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, не погоджуючись з судовими рішеннями, ухваленими щодо ОСОБА_2, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд не врахував ступінь суспільної небезпеки, характер вчиненого кримінального правопорушення та того, що засуджений є інвалідом 2 групи і має ряд тяжких хвороб.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_3, щодо якого касаційні скарги не подавались.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 30 липня 2015 року вирок суду першої інстанції змінено, виключено з його мотивувальної частини вказівку суду про визнання обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів.

Згідно з вироком суду 25 січня 2015 року приблизно о 05:30 год. ОСОБА_4 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3, по вул. М. Гречка, 11 в м. Києві розпилив газ з газового балончика в обличчя потерпілому ОСОБА_5, після чого завдав потерпілому удари в голови, спричинивши легких тілесних ушкоджень, та заволодів його майном на загальну суму 1357 грн.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, вивчивши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

Щодо доводів захисника про порушення щодо ОСОБА_2 загальних засад призначення покарання, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Як убачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_2 урахував обставину, яка пом'якшує покарання - щире каяття. Крім того, суд взяв до уваги дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, на утриманні має малолітню дитину, є інвалідом другої групи та має ряд тяжких хвороб, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.

Таким чином, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, суд вимог статей 65 - 67 КК не порушив, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано змінив вирок місцевого суду, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для задоволення касаційної скарги немає та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8