Справа № 164/1009/14-к Провадження №11-кп/773/24/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на вирок Любешівського районного суду від 14 листопада 2014 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець і житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, з вищою освітою, працює робітником ТзОВ «Модерн-Експо», раніше не судимий, на даний час мобілізований до Збройних Сил України,

засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 місяці арешту, за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_7 визначено 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка м. Мурманська Російської Федерації, жителька АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, непрацююча, одружена, має на утриманні одну дитину, раніше не судима,

засуджена за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи.
Стягнуто в користь держави з ОСОБА_7 2213 (дві тисячі двісті тринадцять) грн. 64 коп., а з ОСОБА_9 367 (триста шістдесят сім) грн. 80 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів у провадженні.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що восени 2012 року у с. Крупа Луцького району Волинської області незаконно придбав наркотичний засіб, шляхом зривання листя дикорослих рослин коноплі біля електропідстанції Луцького міського водоканалу на березі річки Стир, які переніс до свого будинку на АДРЕСА_1 , висушив їх та зберігав на горищі. Всього у такий спосіб він незаконно виготовив 26, 36 грама особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, обіг якого заборонено, та зберігав без мети збуту.

06 вересня 2013 року близько 22 год. ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , з метою незаконного збуту наркотичних засобів у місця позбавлення волі ОСОБА_10 , який відбуває покарання у Маневицькій виправній колонії № 42, передав ОСОБА_9 неподалік будинку АДРЕСА_3 у спеціально виготовленому пакунку 2,15 грама у перерахунку на висушену речовину особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу. Даний наркотичний засіб остання зберігала за місцем свого проживання, а 07 вересня 2013 року перевезла транспортом до вказаної установи виконання покарань, однак, передати наркотичний засіб ОСОБА_10 не змогла з незалежних від неї причин, так як під час особистого огляду даний наркотичний засіб був виявлений у неї та вилучений працівниками колонії.

На початку жовтня 2013 року ОСОБА_7 у с. Крупа Луцького району Волинської області повторно незаконно придбав наркотичний засіб шляхом зривання листя дикорослих рослин коноплі, переніс їх у закинуту господарську будівлю у с. Підгайці Луцького району, де подрібнив, висушив та незаконно виготовив 57,02 грама особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, обіг якого заборонено. В середині жовтня 2013 року даний наркотичний засіб він переніс до власного будинку, де зберігав без мети збуту.

В середині травня 2014 року ОСОБА_7 у власному будинку розфасував 12,79 грама незаконно придбаного у жовтні 2013 року канабісу у п`ять паперових згортків, які незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту, а 18 травня 2014 року о 18 год. 54 хв., перебуваючи на вул. Дубнівській, та 13 червня 2014 року на проспекті Відродження в м. Луцьку, повторно незаконно збув ОСОБА_11 кожен раз за 100 грн., відповідно 2,03 та 2,51 грама канабісу.

Він же в цей день, перебуваючи на проспекті Відродження у м. Луцьку, повторно незаконно зберігав при собі з метою збуту 5,19 грама особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу.

В апеляційних скаргах ОСОБА_7 та його захисник, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності винуватості обвинуваченого, просять вирок суду в частині призначеного останньому покарання змінити, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 65 КК України у зв`язку з своєю суворістю. Посилаються на те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не в повній мірі враховано дані про особу винного, незадовільний стан його здоров`я та членів його сім`ї, а також обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, зокрема, позитивні характеристики за місцем проживання і роботи, перебування у нього на утриманні неповнолітньої дитини та хворої матері, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відсутність корисливого мотиву, збут наркотичного засобу у невеликих кількостях та відсутність шкідливих наслідків. Просять, врахувавши наведені обставини, застосувати щодо ОСОБА_7 ст. 69 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Від інших учасників кримінального провадження апеляцій не надходило. Вирок щодо ОСОБА_9 не оскаржується.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор Маневицького району ОСОБА_12 просить залишити її без задоволення, а вирок суду без змін. Посилається на те, що покарання ОСОБА_7 з урахуванням вчинення ним злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, призначене правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням усіх обставин.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляцій, обвинуваченого та його захисника, які апеляційні скарги підтримали, заперечення прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляції підлягають до задоволення.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочинів при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, які ніким не оспорюються, і яким суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч.ч. 1, 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів. Суд при його призначенні повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме: відсутність при збуті наркотичного засобу ОСОБА_10 корисливого мотиву, тяжких наслідків від злочинів не настало, оскільки збут наркотичних засобів проводився легендованою особою на підставі оперативної закупки під контролем правоохоронних органів. Останні сприяли продовженню ОСОБА_7 злочинної діяльності.

До пом`якшуючих покарання обставин, крім щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів, апеляційний суд відносить повне визнання вини обвинуваченим.

На думку апеляційного суду, зазначена сукупність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів та суспільну небезпечність його особи, і у відповідності до ст. 69 КК України дають підстави для призначення йому основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем роботи, проживання і проходження військової служби, веде позитивний спосіб життя одружений, утримує неповнолітню дитину та свою матір, займається суспільно корисною діяльністю, з 05 березня 2015 року мобілізований та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , а з 31 березня до 02 червня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО м. Старобільськ Луганської області сектора «А», є учасником бойових дій, з 30 серпня 2015 року знову виїжджає в зону АТО, апеляційний суд вважає, є всі підстави для його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства з призначенням покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 77 КК України додаткову міру покарання у виді конфіскації майна апеляційний суд не застосовує.

З цих підстав вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляції ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_13 задовольнити.

Вирок Любешівського районного суду від 14 листопада 2014 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) місяці арешту та за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, призначене вироком Любешівського районного суду від 14 листопада 2014 року, залишити.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_7 призначити 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про невиїзд за межі України.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту оголошення та може бути оскаржена безпосередньою до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді