УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/6890/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.82 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2015 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2015 року,-
Цією ухвалою, на підставі ст.82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, українця, до арешту проживаючому в АДРЕСА_1 , раніше тричі судимого, який останній раз був засуджений 26 грудня 2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 257, 187 ч.4, 357 ч.3, 28 ч.3, 69, 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, початок строку покарання 15.04.2011 p., кінець строку покарання 15.10.2016 p., 2/3 строку покарання відбув 15.12.2014 p., про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким.
Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення
В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити його заяву про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким. Витребувати з УВП №8 більш детальну і точну характеристику його особи.
Зазначає, що під час розгляду його заяви в суді першої інстанції не були взяті до уваги всі документи, які були надані УВП №8, що характеризують його особистість як засудженого, а саме:
-документи, що підтверджують його сумлінне ставлення до праці;
-досягнення на виробництві;
-особливі характеристики та особисте клопотання начальника установи.
Також вказує, що не було взято судом до уваги весь перелік заохочень, а стягнення вважає погашеним та таким, на яке не можна посилатись, як на підставу для відмови в задоволенні його заяви.
Крім того зазначає, що судовий розгляд відбувався за його відсутності, про що він не заперечував у своїй заяві, однак він не мав можливості проконтролювати достовірність інформації про нього в суді, яку вважає такою, що не відповідає дійсності.
Зазначає, що інформація в ухвалі про те, що йому було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України ще на комісії спростовується характеристикою, виданою ТВО начальника УВП №8.
Вказує, що інформація про те, що він частково визнав вину і вважає себе невинуватим спростовується вироком, згідно якого, вину у скоєному з себе він не знімав і щиро розкаявся.
Посилається на те, що судом першої інстанції не вивчено в повному обсязі гарантійний лист підприємця ОСОБА_8 , наданий адміністрацією установи.
Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що за період часу його перебування в УВП №8, ним особисто і з його ініціативи було відтворено і підлагоджено виробництво гарячої обробки металу.
Заслухавши доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З ухвали суду першої інстанції вбачається, що відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким, суд прийняв рішення у відповідності до положень ст.82 КК України та ст.539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_7 раніше судимий 09.01.2003 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
07.03.2006 року за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
26.12.2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 257, 187 ч.4, 357 ч.3, 28 ч.3, 69, 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вирок набрав чинності 23.02.2012 року.
Початок строку покарання 15.04.2011 року.
Кінець строку покарання 15.10.2016 року.
? строку 30.05.2015 року.
З характеристики, затвердженої ТВО начальника Житомирської УВП №8 від 18.05.2015 року вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання характеризується посередньо, допустив 1 порушення режиму. Працевлаштований та до праці ставиться посередньо, має 4 заохочення. На заходи виховного характеру реагує, але належні висновки робить не завжди своєчасно. Скритний, егоїстичний. Вину свою визнає частково, вважає вирок відносно нього не справедливим. На даний час не став на шлях виправлення, проте стає на шлях виправлення.
Крім того апеляційний суд враховує, що останній неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку. Маючи непогашені судимості ще вчиняв інші злочини.
Вищенаведене не дозволяє зробити висновок про виправлення ОСОБА_7 . Тому, апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду.
Апеляційні доводи ОСОБА_7 про те, що під час розгляду його заяви в суді першої інстанції не були взяті до уваги всі документи, які були надані УВП №8, що характеризують його особистість як засудженого, є безпідставними, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції досліджувалися як матеріали судової справи, так і матеріали особової справи останнього.
Висновки суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлено з урахуванням усіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні особи засудженого, та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених в ухвалі доказах.
Зазначенні в апеляційній скарзі ОСОБА_7 доводи про те, що він не мав можливості проконтролювати достовірність інформації про нього в суді, оскільки судовий розгляд відбувався за його відсутності є безпідставними, оскільки в матеріалах справи є власноручно написана останнім заява про розгляд питання щодо можливості застосування до нього ст.82 КК України без його присутності (а.с.2).
Апеляційні доводи ОСОБА_7 про те, що інформація в ухвалі про те, що йому було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України ще комісією спростовується характеристикою, виданою ТВО начальника УВП №8 є безпідставними, оскільки згідно вказаної характеристики, затвердженої ТВО начальника Житомирської УВП №8, на засіданні комісії установи засудженому ОСОБА_7 в клопотанні перед Богунським районним судом м. Житомира про заміну покарання більш м`яким було відмовлено у зв`язку з розглядом питання про застосування заохочувальної норми, передбаченої ч.1 ст.101 КВК України, яка застосовується до засуджених поступово (а.с.6-7).
Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_7 про витребовування більш детальної та точнішої характеристики, то апеляційний суд вважає вказані вимоги безпідставними, оскільки в матеріалах справи є досить детальна і точна характеристика, а тому відсутні підстави витребовувати ще одну характеристику.
На підставі викладеного, підстав для скасування ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2015 року щодо нього - без зміни.
Судді: