СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/3342/14-к
Провадження № 1-кп/306/30/15
Рядок статзвіту 4
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2015 року м.Свалява
Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ірпінь Київської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, розлученої (має на утриманні двох дітей), працівниці хлібопекарні (м. Ужгород), раніше судимої
- 19.11.2013 року вироком Свалявського районного суду за ст. 185 ч. 1 КК України до одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
19 вересня 2014 року біля 00.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 умисно, під час сварки з ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, повалила останнього на ліжко та нанесла йому молотком множинні удари в область голови, спричинивши такому тяжкі тілесні ушкодження, від отримання яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена ОСОБА_6 є ст. 121 ч. 2 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнала частково та показала, що вночі з 18 на 19 вересня минулого року була вдома, ОСОБА_8 , з яким вона разом проживала, доби вже вдома не ночував. Коли останній прийшов додому, то в них почалася сварка. Під час сварки ОСОБА_8 вдарив її кулаком у обличчя, почав душити, після чого штовхнув її. Тоді молоток, який лежав на шафі, впав на підлогу і померлий кинув його в неї. Вона взяла цей молоток, штовхнула ОСОБА_8 на ліжко і почала молотком наносити йому удари по тілу. Вона зупинилася лише коли її дитина почала дуже сильно плакати, і тоді вона вклала дитину спати, а молоток поставила на шафу. Мезін ліг спати на тому ліжку, на якому вона його била. В цей час у будинку була її подруга ОСОБА_9 , яка спала у тій кімнаті, де був конфлікт, прокинулася вона коли вже бійки не було. Зранку побачивши свого співмешканця, вона подумала, що той спить та пішла на поле. Повернувшись на обід додому, побачила, що ОСОБА_8 лежить на підлозі, йому погано і викликала швидку. Також зазначає, що не мала наміру завдати співмешканцю такі значні ушкодження, від яких він помер, вона мусила захищатися. Просить її суворо карати, оскільки має двох дітей. Цивільний позов не визнає, кошти на лікування не давала.
Так, потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що її брат проживав разом з обвинуваченою однією сімєю. 19 вересня 2014 року біля 15.00 год. їй зателефонувала її родичка ОСОБА_11 , яка повідомила, що ОСОБА_12 забирає швидка, він дуже тяжкий. Тоді вона почала телефонувати обвинуваченій, однак така не відповідала. Коли вже вона побачила брата у лікарні, то у нього були страшні гематоми, кошти на лікування вона давала сама.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що ввечері минулого року прийшла в гості до обвинуваченої, разом дивилися телевізор. Мезін на роботі був, прийшов додому пізно, вона у обвинуваченої вдома у цей час вже заснула. Прокинувшись від криків дитини, побачила, що ОСОБА_8 лежить на ліжку, його обличчя було у крові, обвинувачена стояла біля нього з молотком у руці. У обвинуваченої були синці на обличчі та руці. Ніяку допомогу вони померлому не надавали, а лягли спати. Вранці вона з обвинуваченою пішли на поле, а ОСОБА_12 не будили, бо він напередодні був пяним. На обід вона повернулася з поля і побачила, що ОСОБА_8 дуже погано, він лежав біля ліжка весь побитий та від крові. Тоді вона повернулася на поле та розповіла про це обвинуваченій. Повернувшись з поля, обвинувачена викликала швидку. Також остання їй розповідала, що ОСОБА_8 прийшов додому пяний, скандалив.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що минулого року вночі йшов разом з Ковбень з с. Пасіки в с. Сусково. На залізничному вокзалі зустріли ОСОБА_8 , якого вони перевели через залізницю, оскільки він був пяним. Тілесних ушкоджень померлий не мав.
Аналогічні показання дав у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що є подругою обвинуваченої. Вона часто була свідком їх з Мезіним сварок. Один раз бачила, як останній завдавав тілесних ушкоджень обвинуваченій.
Винуватість ОСОБА_6 підтверджується також:
- протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_6 (а.с.122-129 том 1), в ході якого остання добровільно показувала, яким чином вона завдала тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 ;
- протоколом огляду дворогосподарства № 251 в с. Сусково від 19.09.2014 року з фототаблицею до нього вбачається, що на шафі зверху в кімнаті лежать два молотки, а на покривалі, підлозі у кімнаті та на стіні біля ліжка наявні плями бурого кольору (а.с. 61-75, том 1); з протоколу огляду одягу ОСОБА_7 від 19.09.2014 року з фототаблицею до нього видно, що чоловічі джинси, футболка мають плями бурого кольору (а.с. 76-81, том 1);
- висновком експерта № 254 від 23.09.-29.10.2014 року, з якого вбачається, що на момент судово-медичного обстеження у ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді після операційних ран голови, забійних ран голови, синців скроневої ділянки справа, навколо очної ділянки зліва, верхньої повіки правого ока, лівого стегна та саден обличчя, грудної клітки справа, правого ліктьового суглобу і обох колінних суглобів. По представленим даним меддокументації заповненої на його імя у нього були виставлено клінічний діагноз: ВЧМТ, забій головного мозку, стан після видалення епідуральної справа та субдуральнї гематоми зліва з помірним тетрапарезом та відсутністю функцій ходи та порушенням тазових органів по типу нетримання сечі та калу, з вираженим цефалічним синдромом. За своїм характером та степенем тяжкості тілесні ушкодження в області голови кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечність для життя (а. с. 135-142, том 1);
- висновком експерта № 522 від 20-24.10.2014 року, з якого вбачається, що в двох слідах на спортивних штанах, вилучених у підозрюваної ОСОБА_6 знайдена кров людини, дана група кров властива і потерпілому ОСОБА_7 і підозрюваній ОСОБА_6 , отже, за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО не виключена можливість походження крові в слідах на штанах підозрюваної як від потерпілого, так і від самої підозрюваної (а.с. 156-160, том 1);
- висновком експерта № 152 від 10.12.2014 року, з якого вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 з врахуванням даних медичної документації у нього було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: а) стану після перенесеної важкої ВЧМТ, забою головного мозку (19.09.2014), множинних рубців (слідів заживших забійних ран) голови, з помірним тетрапарезом, відсутністю функції ходи та порушенням функції тазових органів по типу нетримання сечі, калу з вираженим цефалічним синдромом. б) після операційних рубців голови, стану після двобічної трепанації черепа. Вищевказані тілесні ушкодження, а саме, що зазначені в підпункті а даного підсумку виникли від дії тупого, твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, яким міг бути деревино-металевий молоток по ударному механізму дії, за своїм характером виникли прижиттєво незадовго до поступлення його в ЦРЛ ( 19.09.2014 о 15.00 год), за своїм характером та степенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинно-наслідковому звязку з настанням смерті його. Причиною смерті ОСОБА_7 явилось: стан після перенесеної важкої ВЧМТ, у вигляді епідуральної та субдуральної гематоми зліва, забою головного мозку (19.09.2014) з помірним тетрапарезом, відсутністю функції ходи та порушенням функції тазових органів по типу нетримання сечі, калу з вираженим цефалічним синдромом, який ускладнився набряком та набуханням головного мозку, що і явилось безпосередньою причиною смерті його (а.с. 9-14, том 2).
Згідно акту судово-психіатричного експерта № 160 ОСОБА_6 в момент скоєння інкримінованого їй діяння психічним захворюванням не страждала і не страждає ним в теперішній час. Інкриміноване їй діяння скоїла в стані, коли могла віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними (т.1 а.с. 180-183).
Оцінюючи всі зібрані докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження в тому, що обвинувачена ОСОБА_6 нанесла множинні удари молотком потерпілому ОСОБА_7 в голову як життєво важливий орган з метою умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки від заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.
Про наявність саме такого умислу свідчить і той факт, що обвинувачена після нанесення ударів ОСОБА_7 не надала ніякої допомоги та не викликала медичних працівників.
У зв`язку з викладеним, суд не бере до уваги показання обвинуваченої, що, наносячи удари ОСОБА_7 , вона захищалася та не мала на меті спричинити серйозні ушкодження, оскільки такі показання не відповідають обставинам справи, а тому суд розцінює їх як намагання пом`якшити відповідальність за фактично вчинений нею злочин.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у пред"явленому обвинуваченні за ст. 121 ч. 2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як особа ОСОБА_6 за місцем свого проживання характеризується посередньо.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_6 вчинила тяжкий злочин.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні двох дітей.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій є рецидив злочину.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про її особу, її сімейний (є розлученою) та матеріальний стан, те, що вчинений нею злочин потягнув за собою смерть людини та приходить до висновку про призначення їй покарання у виді позбавлення волі.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_6 після постановлення вироку Свалявського районного суду від 19 листопада 2013 року, але до повного відбуття покарання вчинила новий злочин, суд призначатиме їй покарання за правилами, передбаченими статтею 71 КК України, тобто частково приєднуючи невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України і роз"яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення втраченого здоровя.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.
Цивільний позов потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди - витрат на лікування ОСОБА_7 та вартість ритуальних послуг підлягає задоволенню у сумі 7593,09 грн., оскільки вказана сума підтверджена товарними чеками.
Питання про речові докази та процесуальні витрати вирішуватимуться в порядку ст. ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, с у д,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2013 року, і за сукупністю вироків ОСОБА_6 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.
В решті позову - відмовити.
Речові докази, а саме два молотки із металевим наконечником та деревяною рукояткою, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів чергової частини Свалявського РВ передати потерпілій ОСОБА_10 , матерчасті жіночі лосини чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів чергової частини Свалявського РВ - повернути обвинуваченій ОСОБА_6 , чоловічі джинси синього кольору, чоловічі матерчасті труси синього кольору, чоловічу кофту темного кольору, чоловічі шкарпетки та чоловічі чоботи, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів чергової частини Свалявського РВ знищити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 47 коп. витрат на залучення експертів.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Свалявський районний суд Закарпатської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1