Справа № 1-1433/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Горбатовської С.А.

при секретарі - Пуховець С. В.

за участю прокурора - Сергеєвої Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, маючого малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч. 1 КК У країни,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 30.09.2010 року, приблизно о 07 год., знаходячись в підземному переході поблизу станції метро "Вокзальна" КП "Київський метрополітен", що веде до південного залізничного вокзалу станції "Київ - Пасажирський", помітив раніше незнайому йому ОСОБА_2 У підсудного ОСОБА_1 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_2 Реалізуючи злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, підсудний ОСОБА_1, знаходячись біля пункту обміну валют, що розташований у південному залізничному вокзалі станції "Київ - Пасажирський", підійшов до ОСОБА_2, яка проводила операцію з обміну валют, настійливо попросив показати йому, що знаходиться у неї в сумці, мотивуючи це тим, що він нібито загубив гроші, які вона нібито підняла. Із заперечення ОСОБА_2 з приводу того, що вона не знаходила грошей, підсудний ОСОБА_1 не погоджувався, і коли ОСОБА_2 вийняла з сумки гроші, підсудний ОСОБА_1 взяв їх у свої руки, розділив, частину - 25000 російських рублів, що станом на 30.09.2010 року згідно курсу НБ України становить 6500 грн., залишив собі, сподіваючись, що ОСОБА_2 цього не помітить. При цьому, підсудний ОСОБА_1 з грошима почав швидко відходити від ОСОБА_2, однак остання відразу зрозуміла, що підсудний ОСОБА_1 протиправно заволодів частиною її коштів, почала кричати про їх повернення, але підсудний ОСОБА_1 на це не реагував, намагаючись зникнути серед натовпу, але був затриманий працівниками міліції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 30.09.2010 року, приблизно о 07 год., він знаходився в підземному переході біля станції метро "Вокзальна" КП "'Київський метрополітен", що веде до південного залізничного вокзалу станції "Київ - Пасажирський", де помітив раніше незнайому йому жінку, якою, як з'ясувалось пізніше, була ОСОБА_2 Жінка виглядала, як така, що щойно приїхала. Тому, у нього виник умисел на заволодіння майном цієї жінки і він пішов за нею. Коли жінка підійшла до пункту обміну валют, розташованому у південному залізничному вокзалі станції "Київ - Пасажирський", та почала обмінювати гроші, він підійшов до неї та настійливо попросив показати йому, що знаходиться у неї в сумці, мотивуючи це тим, що він нібито загубив гроші, які вона можливо підняла. Із заперечення жінки з приводу того, що вона не знаходила грошей, він не погоджувався, і коли жінка вийняла з сумки гроші, він взяв їх у свої руки, непомітно розділив, частину грошей залишивши собі, сподіваючись, що жінка цього не помітить, та почав швидко відходити від неї. Однак жінка відразу зрозуміла, що він заволодів частиною її коштів та почала кричати про їх повернення, але він на це не реагував та намагався зникнути ееред натовпу, але був затриманий працівниками міліції.

Покази підсудного ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ст. 299 ч. З КПК України при дослідженні доказів по справі стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують.

З урахуванням зібраних по справі доказів в їх сукупності, суд вважає докази по справі допустими та достовірними, а вину підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, доведеною, оскільки ОСОБА_1 відкрито викрав чуже майно (грабіж.)

При призначенні міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого (а.с. 84-87), посередньо характеризується за місцем проживання (а.с. 90), позитивно характеризується за місцем тимчасового тримання (а.с. 91), на обліку у лікарів нарколога (а.с. 89) і психіатра (а.с. 88) не перебуває, має малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 92)

Обставиною, що пом'якшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують підсудному покарання, судом не встановлено.

За викладеним, суд вважає, що до підсудного ОСОБА_1 необхідно застосувати міру покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат по справі не має.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до ст. 81 КПК України.

За викладеним, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком натри роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально- виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, щомісячно заявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речовий доказ по справі - гроші в сумі 25 000 російських рублів, переданих на зберігання ОСОБА_2 - залишити у власності ОСОБА_2

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: