28.02.2012 Справа № 1-58/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2012 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого: судді Кафтанова В. В.

при секретарі: Черняк Н.А., Гаркуші Ю.В.,

з участю прокурорів Галущенка О.В., Синякевич О.О., Чехівської Н.В., Слизькоухої О.В.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдівця, пенсіонера, не військовозобовязаного, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого;

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 286 ч. 2, 135 ч.1 КК України, -

встановив:

21.09.2008 р. близько 06.30 год. водій ОСОБА_3, керуючи на підставі доручення автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та рухаючись на ньому по вул. Леніна напроти будинку № 148 в смт. Гостомель Київської області в напрямку м. Києва, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5, який перетинав проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких в подальшому помер в Ірпінській ЦМЛ.

Відповідно до заключення експерта № 319-2008 у ОСОБА_5 мала місце закрита черепно-мозкова травма з переломом правої тьмяно - височної області, епідуральної, субдуральної і внутрішньо мозкової гематоми правої тьмяно - височної долі, геморагічний забій лівої височно-тімяної долі, здавлювання головного мозку, «синяк повік лівого ока», «рана»не вказаної ділянки тіла (за даними історії хвороби), «множинні садна верхніх та нижніх кінцівок».

Всі вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів при транспортній травмі, про що свідчить їх характер. Даних медичної документації не достатньо для вирішення питання про положення потерпілого в момент первинного контакту з транспортним засобом. Виходячи з характеру і локалізації тілесних ушкоджень з урахуванням даних медичної документації і обставин події, механізм травми міг бути представлений наступним чином: мав місце удар виступаючими частинами автомобіля, що рухався, в праву бокову поверхню тіла потерпілого в момент, коли останній займав вертикальне чи близьке до нього положення тіла. Потім відбулося закидання тіла на капот автомобіля, удар об його частини і зкидування на дорожнє покриття.

Смерть ОСОБА_5 настала від перелому кісток склепіння черепа з формуванням внутрішньо мозкової субдуральної та епідуральної гематом, осередків деструкції речовини головного мозку, ознаки якої були відмічені в п.1 та 2 даних висновків.

Всі вищеописані в п. 1 та п.2 даних висновків тілесні ушкодження в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку експерта авто техніка № 1222 А від 21.11.2008 р., рульове керування автомобіля НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією не виявлено. Система робочого гальма автомобіля НОМЕР_3 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед подією не виявлено.

Елементи підвіски автомобіля НОМЕР_2 на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміни курсової стійкості транспортного засобу перед подією не виявлено.

Відповідно до висновку експерта авто техніка № 51 А від 26.01.2009 р., за даних дорожніх обставин водій автомобіля НОМЕР_2 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху водію.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, тобто при виникненні небезпеки негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. п. 1.3 ПДР України: «Учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди», п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»

Вказані порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2002 року знаходяться в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_5, напроти будинку № 148 в смт. Гостомель Київської області не зупинив автомобіль НОМЕР_4, не з'ясував стан здоров'я потерпілого, поставив його в небезпечний для життя стан і усвідомлюючи, що останній позбавлений можливості вжити ефективних заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану втік з місця скоєння дорожньо - транспортної пригоди, не викликавши карету швидкої медичної допомоги і не доставивши потерпілого до медичного закладу. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 помер в Ірпінській ЦМЛ.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину не визнав, заявлені цивільні позови також не визнав. Показав, що 21.09.2008 року приблизно о 06.00 години, він керуючи автомобілем «Таврія»»синього кольору рухався з м. Димер в напрямку Києва. З ним була його дружина. На перехресті в смт. Гостомель Київської області по вул. Леніна не було світлофора, а була лише пішохідна розмітка «зебра»та пішохідний знак «пішохідний перехід». Він подивився наліво і направо, нікого не було, і тому він поїхав далі. Пішохідну розмітку він проїхав на швидкості 20 30 км/год. Ніяких ударів при цьому не відчув. В подальшому на світлофорі він зупинився на червоне світло, і в цей момент підїхав незнайомий чоловік та сказав, що ОСОБА_3 збив людину. Наздоганяючи його цей чоловік кричав «я тебе зараз вбю». Підсудний поїхав назад, та на дорозі побачив лежачого чоловіка (в двох метрах від переходу в напрямку м. Києва) та ОСОБА_6. Вона сказала, що ОСОБА_3 переїхав її чоловіка. Він разом з ОСОБА_7 підняли її чоловіка та посадили його на лавочку. Майже одразу приїхали працівники міліції та швидка допомога. При огляді його автомобіля працівники міліції не виявили механічних пошкоджень та віддали йому посвідчення на право управління автомобілем. (В даний час у автомобіля «Таврія»пошкоджений бампер, т. я. він розбив його при виїзді з гаражу). На наступний день підсудний приїхав на місце ДТП, підійшов до розташованої там зупинки та розпитав присутніх двох чоловіків про обставини вчорашньої пригоди. Вони повідомили, що пригоди ніякої не було, а родичі постраждалого самі штовхнули його під автомобіль, але він впав на бровку дороги. Свідчити про дані обставини невідомі відмовились. Вказаних осіб підсудний не знає. Крім того, підсудний вказав, що видимість була метрів 100 150, пішохідну розмітку «зебра»було добре видно, так, як на місці ДТП горіли ліхтарі, а зір в нього нормальний. Після даної дорожньої пригоди він поїхав до постраждалого в лікарню, і його родичі (потерпілі) сказали, щоб він дав їм 30 тис. дол. США або дачу. Підсудний відмовився, кошти на лікування не надавав. Він обіцяв допомогти потерпілим, щоб вони відчепились від нього. Також вказав, що він не знайомився з матеріалами справи. Показав, що його не примушували підписувати пусті бланки протоколів, він їх підписував так, як не в чому не винен. Вказав, що підписував протокол про закінчення досудового слідства (т. 1 а. с. 209) та протокол його додаткового допиту в якості обвинуваченого (т.1 . с. 205 206).

Не зважаючи на не визнання в ході судового слідства своєї вини підсудним ОСОБА_3, його вина у скоєнні інкримінованих йому злочинів повністю доведена зібраними по справі доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_7, яка у судовому засіданні показала, що 21.09.2008 р. о 06.30 год. вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 рухалась по вул. Леніна в смт. Гостомель. Дійшовши до пішохідного переходу вона почала переходити дорогу разом зі своїм чоловіком по дорожній розмітці «зебра», щоб сісти до маршрутного автобусу. В той час, коли маршрутний автобус підїхав, вони знаходились на середині пішохідного переходу, асфальт був сухий. ОСОБА_7 йшла попереду свого чоловіка на декілька кроків. Більше ніхто по переходу не йшов, люди були лише за маршрутним автобусом. В цей час також рухались два легкових автомобілі в сторону Києва, які були на відстані приблизно 30 м., і тому потерпіла та ОСОБА_5 розрахували, що вони встигнуть перейти дорогу. Потерпіла порівнялась з маршрутним автобусом та почула удар. Вона повернулась та побачила, що її чоловік лежить на дорозі розкинувши руки в різні сторони, а з місця ДТП відїжджає автомобіль «Запорожець» синього кольору. Вона почала кричати, але автомобіль поїхав далі, а за ним автомобіль світлого кольору спочатку з невеликою швидкістю, а потім поступово пришвидшуюсь. Через деякий час приїхали працівники ДПС, а після них автомобіль синього кольору у якого було пошкоджено дзеркало з правої сторони, за яким їхав автомобіль світлого кольору. Водій світлого автомобіля ОСОБА_8 сказав працівнику ДПС: «я його привіз, в мене немає часу, я поїхав». Пізніше приїхали працівники ДАІ та опитали підсудного. Через три дні підсудний приїжджав до її чоловіка в лікарню та говорив: «це ваше і наше горе. Ми вам допоможемо», але в подальшому не допомагав.

Заявлений цивільний позов потерпіла підтримала, просив стягнути на її користь та користь інших потерпілих 45 000 грн. завданої матеріальної шкоди, яка складається з вартості витрат на лікування та 100 0000 грн. завданої моральної шкоди;

- показами потерпілої ОСОБА_9, яка у судовому засіданні показала, що 21.09.2008 р. її мати ОСОБА_7 прибігла додому та повідомила, що її чоловіка та відповідно батька ОСОБА_9 збив автомобіль. Потерпіла разом з братом ОСОБА_10 о 06.40 год. прибігли на місце ДТП та побачили батька, який сидів на зупинці. Вона спитала його «як ти», але він нічого не відповів та показав рукою на голову. Після цього вона побачила автомобіль «Таврія Славута»синього кольору на якому була подряпина з правої сторони та зігнуто донизу дзеркало. Підсудний пояснював працівникам ДПС, що він наїхав на палку та почув звук. ОСОБА_7 сказала, що свідок, який повернув підсудного, поїхав зі словами: «я вернув його, я спішу, тому я поїхав». Також її мати казала, що ОСОБА_3 винний у ДТП та дає покази. Підсудний приїжджав до її батька в лікарню разом зі своїм зятем ОСОБА_4 та говорив, що буде допомагати. Заявлений цивільний позов підтримала повністю;

- оголошеними в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_11, згідно яких 21.09.2008 р. о 08.00 год. йому зателефонувала його мати ОСОБА_7 та повідомила, що в смт. Гостомель сталося ДТП, внаслідок якої його батько отримав тілесні ушкодження. Після цього він поїхав до Київської обласної лікарні, куди відвезли його батька. Зі слів матері йому відомо, що ДТП скоїв водій автомобілю «ЗАЗ»синього кольору, який після наїзду зник з місця пригоди. Надав суду заяву, згідно якої заявлений цивільний позов підтримав повному обсязі (а. с. 23 24 т.1);

- оголошеними в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_10, згідно яких 21.09.2008 р. о 06.40 год. йому зателефонувала його мати ОСОБА_7 та повідомила, що в смт. Гостомель сталося ДТП, внаслідок якої його батько отримав тілесні ушкодження. Після цього він пішов на місце ДТП та побачив батька, який сидів на зупинці, а біля нього були якісь люди та мати потерпілого. Вона сказала, що наїзд на батька скоїв водій автомобілю «ЗАЗ», який після наїзду зник з місця пригоди, однак його повернули на місце ДТП невідомі люди. Надав суду заяву, згідно якої заявлений цивільний позов підтримав повному обсязі ( а. с. 31 32 т.1);

- показами свідка ОСОБА_12, яка у судовому засіданні показала, що 21.09.2008 р. вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8, дітьми та батьками - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 їхала в Черкаську обл. Близько 06.00 07.00 год. на зупинці «Лікарня»в смт. Гостомель вона побачила, що на пішохідному переході лежить пішохід. Коли вони підїхали ближче, то ОСОБА_7 вибігла на середину дороги щоб зупинити автомобіль, який збив її чоловіка. Автомобіль свідка призупинився, та після цього ОСОБА_8 почав наздоганяти вищевказаний автомобіль. Вони наздоганяли автомобіль «Таврія»синього кольору, сигналили йому та намагалися загородити дорогу, але він не зупинявся та ніяким чином не реагував. Вказаний автомобіль вони зупинили перекривши йому дорогу, коли водій зупинився біля світлофору. Свідок вийшла з автомобілю, подзвонила до міліції та повідомила їм номер автомобіля підсудного. В автомобілі сиділи чоловік та жінка похилого віку з яким розмовляв чоловік свідка. Чоловік їй розповів, що підсудний збив чоловіка ОСОБА_7 та сказав йому: «ти чоловік у віці, як ти їздиш, збив людину та втік»

- показами свідка ОСОБА_8, який у судовому засіданні показав, що 21.09.2008 р. він власному автомобілі, разом з ОСОБА_12, дітьми та ОСОБА_13 і ОСОБА_14 їхали в Черкаську обл. На вулиці вже світало, видимість була близько 50 м. О 06.00 год. вони рухалися по вул. Леніна в смт. Гостомель в напрямку м. Києва. Перед ними їхав автомобіль «Таврія Славута»синього кольору. Більше ніяких автомобілів не було. Перед зупинкою «Лікарня»в смт. Гостомель є пішохідний перехід, тому він пригальмував, т. я. після переходу встановлений «лежачий поліцейський». Свідок також бачив, що по пішохідному переходу рухаються чоловік та жінка, які направлялися до маршрутного автобусу. Першою рухалася жінка, а на відстані 1 м. чоловік. Автомобіль, який їхав перед автомобілем свідка, зачепив своє правою стороною чоловіка, який рухався по пішохідному переходу, після чого він підлетів та впав з правої сторони автомобіля. Свідок пригальмував свій автомобіль та побачив, що підсудний їде з місця ДТП, тому він вирішив його зупинити. Доганяючи автомобіль підсудного, свідок намагався його зупинити, але той не реагував на його дії та їхав прямо. На повороті до м. Ірпеня, біля світлофора, свідок наздогнав автомобіль підсудного, вискочив зі свого автомобіля та підбіг до водія автомобіля «Таврія»і сказав йому, що він вчинив ДТП та зник з місця пригоди. Той відповів, що він нічого не скоював. Потім передзвонили до міліції, а підсудний повернувся на місця скоєння ДТП. Свідок також поїхав на місце ДТП та впевнився, що той (підсудний) повернувся на місце скоєння ДТП. Також додав, що автомобіль «Таврія»перед пішохідним переходом не гальмував, його швидкість була приблизно 60 км/г. Після зіткнення з пішоходом, автомобіль поїхав далі не змінюючи швидкість. Свідок з певністю вказав на підсудного, як на особу, яка на автомобілів «Таврія»наїхала на чоловіка, т. я. він (свідок) постійно бачив перед собою вказаний автомобіль, а інших автомобілів перед ним не було. Підсудний казав, що він переїхав через якусь палку, але там був лише «лежачий поліцейський».

- показами свідка ОСОБА_13, який у судовому засіданні показав, що 21.09.2008 р. він разом з дружиною, зятем ОСОБА_8, дочкою та онуками їхав на автомобілі в гості, в сторону м. Києва. Поперед них їхав автомобіль «Таврія»синього кольору. Близько 06.30 год., біля лікарні в смт. Гостомель на пішохідному переході сталося ДТП. Дочка та інші присутні в автомобілі сказали свідку, що автомобіль «Таврія»збив чоловіка. Свідок побачив чоловіка, який лежав на асфальті ближче до зупинки. Вказаний автомобіль поїхав далі не зупиняючись. Зять свідка вийшов з автомобіля та підійшов до потерпілого, а потім вони стали наздоганяти автомобіль підсудного, сигналили та моргали фарами, але той не реагував. Наздогнати його вдалося лише на світлофорі. Свідок з зятем підійшли до автомобіля підсудного і сказали, що він збив людину, але той впирався, однак все ж повернувся на місце ДТП. Також свідок вказав, що на місці ДТП інших транспортних засобів (крім маршрутного автобуса) не було, не було і інших осіб крім постраждалого та його дружини ОСОБА_7;

- аналогічними показами свідка ОСОБА_14, яка у судовому засіданні крім того показала, що вона бачила, як автомобіль підсудного збив чоловіка, який переходив дорогу по пішохідному переходу;

- показами свідка ОСОБА_15, який у судовому засіданні показав, що він проводив розслідування кримінальної справи по факту ДТП з участю ОСОБА_3 Згідно висновку експерта, дана ДТП сталося через порушення правил дорожнього руху ОСОБА_3 В діях пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 порушень правил дорожнього руху не було. Місце наїзду на пішохода відбулося на смузі руху автомобіля «ЗАЗ», відповідно до схеми ДТП та показів свідків.

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та ілюстративною фототаблицею до протоколу огляду місця події від 21.09.2008 р. зі схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди за адресою: смт. Гостомель, вул. Леніна, напроти будинку 148, згідно яких зазначено місце розташування автомобілю «ЗАЗ», пішохідного переходу, місце де лежав ОСОБА_5 та зазначені пошкодження вказаного автомобіля, а саме дзеркала заднього виду з правої пасажирської сторони (а. с. 5 - 9 т.1);

- протоколом огляду автомобіля НОМЕР_2, згідно якого у вказаного автомобіля розбите дзеркала заднього виду, праве (а.с.10 т.1);

- протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_8 та підсудним ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_8 вказав, що саме підсудний скоїв наїзд на пішохода перебуваючи за кермом автомобіля «Таврія» синього кольору (а. с.52-53 т.1);

- протоколом предявлення особи для впізнання по фотознімкам, згідно якого ОСОБА_8 вказав, що саме підсудний скоїв наїзд на пішохода перебуваючи за кермом автомобіля «Таврія»синього кольору в смт. Гостомель 21.09.2008 р. (а. с. 54 56 т.1);

- протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_7 та підсудним ОСОБА_3, згідно якого потерпіла вказала, що саме підсудний скоїв наїзд на її чоловіка перебуваючи за кермом автомобіля «Таврія»синього кольору (а. с.57 - 58 т.1);

- протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_13 та підсудним ОСОБА_3, згідно якого свідок вказав, що саме підсудний скоїв наїзд на пішохода перебуваючи за кермом автомобіля «Таврія»синього кольору (а. с.59 -60 т.1);

- протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_14 та підсудним ОСОБА_3, згідно якого свідок вказала, що саме підсудний скоїв наїзд на пішохода перебуваючи за кермом автомобіля «Таврія»синього кольору (а. с.61 -62 т.1);

- висновком судово - медичної експертизи № 319-2008 р., згідно якої у ОСОБА_5 мала місце закрита черепно-мозкова травма з переломом правої тьмяно - височної області, епідуральної, субдуральної і внутрішньо мозкової гематоми правої тьмяно-височної долі, геморагічний забій лівої височно - тімяної долі, здавлювання головного мозку, «синяк повік лівого ока», «рана»не вказаної ділянки тіла (за даними історії хвороби), «множинні садна верхніх

та нижніх кінцівок». Всі вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів при транспортній травмі, про що свідчить їх характер. Даних медичної документації не достатньо для вирішення питання про положення потерпілого в момент первинного контакту з транспортним засобом. Виходячи з характеру і локалізації тілесних ушкоджень з урахуванням даних медичної документації і обставин події, механізм травми міг бути представлений наступним чином: мав місце удар виступаючими частинами автомобіля, що рухався, в праву бокову поверхню тіла потерпілого в момент, коли останній займав вертикальне чи близьке до нього положення тіла. Потім відбулося закидання тіла на капот автомобіля, удар об його частини і зкидування на дорожнє покриття.

Смерть ОСОБА_5 настала від перелому кісток склепіння черепа з формуванням внутрішньо мозкової субдуральної та епідуральної гематом, осередків деструкції речовини головного мозку, ознаки якої були відмічені в п.1 та 2 даних висновків. Всі вищеописані в п.1 та п.2 даних висновків тілесні ушкодження в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті ( а.с.77-80 т.1);

- висновком експерта авто - техніка № 1222 А від 21.11.2008 р. з ілюстрованою фототаблицею, згідно якого рульове керування автомобіля НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією не виявлено. Система робочого гальма автомобіля НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед подією не виявлено. Елементи підвіски автомобіля НОМЕР_2 на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміни курсової стійкості транспортного засобу перед подією не виявлено (а. с. 88 - 92 т.1);

- висновком експерта авто - техніка № 51 А від 26.01.2009 р., згідно якого за даних дорожніх обставин водій автомобіля НОМЕР_2 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху водію. В даній дорожній ситуації водій автомобіля НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, тобто при виникненні небезпеки негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (а. с.98 - 99 т.1);

- висновком до акту комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 498, згідно якої у ОСОБА_3 мають місце початкові прояви церебрального атеросклерозу у вигляді церебрастенічного синдрому. Про це свідчать виявлені під час проведеного обстеження уповільнений та детальний характер мислення, виснажливість психічних протезів, зниження памяті на поточні події та емоційна лабільність. Проте ступінь психічних розладів в нього така, що не позбавляє його критичних здібностей. Під час скоєних інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому стані, в тому числі в стані патологічного спяніння він не перебував. Тому, під час скоєння інкримінованих йому дій він міг і може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру він не потребує. ОСОБА_3 не притаманні будь-які індивідуально-психологічні особливості, які могли б здійснити суттєвий вплив на його свідомість та поведінку в досліджуваній ситуації. Також, він не перебував в будь-якому емоційному стані, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 149 - 150 т.1);

- іншими матеріалами кримінальної справи.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_3 в скоєнні даних злочинів доказана повністю.

Не визнання своєї вини підсудним ОСОБА_3 суд розцінює, як намагання підсудного уникнути відповідальність за скоєні злочини.

Так, твердження підсудного про те, що він не вчиняв наїзд на ОСОБА_5 в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. Жодного доказу на підтвердження вказаної версії підсудний та його захисник не надали. Дані покази ОСОБА_3 повністю спростовуються, як показами потерпілої ОСОБА_7, яка давала логічні та послідовні покази під час досудового слідства (в т.ч. під час проведення очної ставки з підсудним), так і судового слідства про те, що саме підсудний скоїв наїзд автомобілем на її чоловіка, так і аналогічними показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_13 До того ж, свідок ОСОБА_8 впевнено вказав на підсудного, як на особу, яка на автомобілів «Таврія»наїхала на чоловіка, т. я. він (свідок) постійно бачив перед собою вказаний автомобіль, а інших автомобілів перед ним не було. Повністю спростовується твердження підсудного, що працівники ДАІ не виявили пошкоджень на його автомобілі 21.09.2008 р., ілюстративною фототаблицею до протоколу огляду місця події від 21.09.2008 р., де зазначено пошкодження вказаного автомобіля, а саме дзеркала заднього виду з правої пасажирської сторони та протоколом огляду автомобіля НОМЕР_5, згідно якого у вказаного автомобіля розбите дзеркало заднього виду (праве).

Крім того, не знайшло свого підтвердження під час судового слідства посилання ОСОБА_3 на те, що начебто на наступний день після скоєння наїзду на ОСОБА_5 він приїхав на місце ДТП, підійшов до розташованої там зупинки та розпитав присутніх двох чоловік про обставини вчорашньої пригоди, і вони повідомили, що пригоди ніякої не було, а родичі постраждалого самі штовхнули його під автомобіль, але він впав на бровку дороги. Вказане посилання є надуманим та спростовується показами потерпілої ОСОБА_7, яка чітко вказала, що в той час коли було скоєно ДТП, на пішохідному переході була лише вона та її чоловік. Свідки, яки були очевидцями скоєння ДТП (ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_13С.) також не підтвердили, а навпаки спростували дані покази підсудного, вказавши, що саме він керуючи автомобілем «ЗАЗ Таврія»синього кольору скоїв наїзд на пішохода. Також, на питання головуючого про підтвердження його версій події, підсудний вказав, що цих 2 х осіб він не знає, свідчити про дані обставини невідомі відмовились. На думку суду, вищевказана версія підсудного була повністю спростована в ході судового слідства всім обємом зібраних по справі доказів. До того ж, на досудовому слідстві ОСОБА_3 жодного разу не вказував на дані обставини.

Оцінюючи покази підсудного про те, що він нікого не збивав своїм автомобілем на пішохідному переході в смт. Гостомель, та тому поїхав далі, суд розцінює, як те, що ОСОБА_3 своїми діями поставив ОСОБА_5 в небезпечне для життя становище, що перебував в небезпечному для життя стані та завідомо залишив його без допомоги, хоча таку допомогу мав можливість надати. Так, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 показали, що вони на своєму автомобілі наздоганяли автомобіль «Таврія»синього кольору, сигналили підсудному та намагалися загородити дорогу, але він не зупинявся та ніяким чином не реагував. «Таврію» вони зупинили перекривши йому дорогу, коли її водій зупинився біля світлофору. Лише після цього підсудний повернувся на місце скоєння ДТП. Суд вважає, що покази даних свідків є обєктивними та логічними, крім того, раніше вони підсудного не знали, і тому в них немає причин оговорювати його.

Твердження підсудного про те, що він не знайомився з матеріалами справи не відповідають дійсності. Згідно його підпису в протоколі про оголошення про закінчення досудового слідства та предявлення обвинуваченому матеріалів справи (а. с. 210 т.1) він ознайомлений з матеріалами даної кримінальної справи.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_16 про те, що 21.09.2008 р. вона разом зі своїм чоловіком, приблизно о 06.30 год. їхала на автомобілі «ЗАЗ»по смт. Гостомелю (вулиці не знає) та вони проїхали зупинку і нікого не бачили, але в подальшому їх наздогнав автомобіль та водій сказав, що вони своїм автомобілем збили пішохода, суд вважає неправдивими (в частині того, що вона нікого не бачила, коли вони проїжджали через смт. Гостомель та те, що пошкодження на автомобілі «ЗАЗ» були 21.09.2008 р.) та даними з метою захисту свого чоловіка від кримінальної відповідальності. Крім того, суд враховує те, що свідок має поганий зір та слух. Оцінюючи покази свідка ОСОБА_17 (власника автомобіля НОМЕР_1) суд враховує, що він не може напевно сказати, чи були у автомобіля якійсь ушкодження до або після даного ДТП (в т. ч. чи було пошкоджено дзеркало) і тому не бере їх до уваги.

Органами досудового слідства дії підсудного ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 286 ч.2 КК України, оскільки він своїми діями, які виразилися порушенні вимог п. п. 1.3, 1.5, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, які знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали.

Суд вважає таку кваліфікацією правильною.

Органами досудового слідства дії підсудного ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 135 ч.1 КК України, оскільки він своїми діями які виразилися в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов'язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Суд вважає таку кваліфікацією правильною.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_3 злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують його відповідальність.

Так, суд враховує, що підсудний скоїв тяжкий злочин та злочин невеликої тяжкості.

Як особа підсудний характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонер, завдану потерпілим шкоду не відшкодував.

Обставин, що помякшують покарання підсудного, суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає.

Враховуючи викладене та тяжкість скоєного злочину суд приходить до висновку, що виправлення підсудного не можливе без ізоляції його від суспільства, тому підсудному слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ст. ст.286 ч.2, 135 ч.1 КК України. Дане покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Потерпілими по даній справі заявлений позов про стягнення з підсудного на їх користь 45 000 грн. завданої матеріальної шкоди, яка складається з вартості витрат на лікування та 100 0000 грн. завданої моральної шкоди.

Суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

В частині завданої матеріальної шкоди суд частково задовольняє вимоги потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та стягує на їх користь 23060 грн. 90 коп., які складаються з витрат повязаних з лікуванням ОСОБА_5, що підтверджується наявними в справі документами (а. с. 7 27 т.2). В іншій частині позову суд відмовляє, як такому, що не був доведений відповідними документами.

Стосовно завдання моральної шкоди, то суд вважає доказаним факт завдання потерпілим моральної шкоди, оскільки вони перенесли нервовий стрес в звязку з завданими тілесними ушкодженнями, а в подальшому і смертю їх чоловіка та батька відповідно, з проведенням слідчих дій. В звязку з даними подіями вони усвідомлюють, що стали предметом обговорювання оточуючих, що також вплинуло на їх моральний стан. На тривалий час потерпілі змінили спосіб свого життя в звязку з необхідністю лікування їх чоловіка та батька. В подальшому вони перенесли стрес в звязку з тим, що чоловік та батько не одужав, а помер внаслідок одержаних травм. Суд вважає, що розмір відшкодування відповідає ступеню моральних страждань потерпілих, а тому в цій частині задовольняє позов частково та стягує на їх користь 100 000 грн. Суд вважає дану суму достатньою.

Речовими доказами суд розпоряджається у відповідності із ст. 81 КПК України. Понесені по справі судові витрати суд вважає за необхідне відшкодувати за рахунок підсудного. Запобіжний захід суд змінює з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 135 ч. 1 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим, остаточну міру покарання ОСОБА_3 призначити у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

. Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 солідарно на користь потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10 23060 (двадцять три тисячі шістдесят) грн. 90 коп. завданих матеріальних збитків та 100 000 грн. (сто тисяч) грн. завданих моральних збитків.

Речові докази: автомобіль НОМЕР_1, переданий на зберігання ОСОБА_3, повернути власнику ОСОБА_17

Стягнути із ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при ГУ УМВС України в Київській області за проведення судової автотехнічної експертизи № 1222 А 656 (шістсот пятдесят шість) грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області за проведення судової автотехнічної експертизи № 51 А - 656 (шістсот пятдесят шість) грн. 88 коп.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 Державної Пенітенціарної Служби України, взявши його під варту в залі суду.

На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подана апеляція протягом 15 діб із моменту проголошення вироку, а підсудним - в той строк із моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_18