Провадження № 1-КП/534/32/15
Справа № 534/3046/14-К
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Комсомольську Полтавської області кримінальне провадження , внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000957 від 20.08.2013р. за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину , не працюючого, раніше судимого:

1)07.09.2004р. Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України 1 рік обмеження волі, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік ;

2)24.04.2008р. Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України 1 рік обмеження волі;

3)15.04.2009р. Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.69, ч.1 ст.70,ч.4 ст.70, 72 КК України 1рік 1місяць 5днів позбавлення волі ;

4)10.09.2010р. Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ч.1 ст.70КК України 1 рік 1 місяць обмеження волі ;

5)21.07.2011р. Крюковським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.190 КК України 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік ;

6)12.04.2012р. Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2ст.190 КК України із застосуванням ч.4ст.70,72 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі із

застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки ;

- скоєнні кримінальних правопорушень , передбачених ч.3ст.185,ч.2 ст.289, ч.2 ст.194 КК України ,

в с т а н о в и в :
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні злочинів за таких обставин :

1. У період час з 23.05.2012 року по 28.05.2012 року (точна дата не встановлена), ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, прибув до будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та мети, шляхом відкриття вікна першого поверху проник до вищевказаного будинку. Перебуваючи незаконно, у вказаному будинку, ОСОБА_8 , таємно, повторно, викрав майно:

- радіаторні батареї «Kermi» типу FTV 22 1574 W, розміром 60?70 см, в кількості шести штук, вартістю 576 грн. кожна, а всього на загальну суму 3456 грн..;

- радіаторні батареї «Kermi» типу FTV 22 1737 W, розміром 50?90 см, в кількості двох штук, вартістю 616,5 грн. кожна, а всього на загальну суму 1233 грн.;

- радіаторних батарей типу FTV 22 1544 W розміром 50?80 см, в кількості двох штук, вартістю 549 грн. кожна, а всього на загальну суму 1098 грн.;

- електропилу марки Alko КЕ 2200/40 вартістю 1513 грн.;

- набір інструментів марки Craft-Tech, вартістю 529 грн., що належать ОСОБА_9 , чим заподіяв останній майнової шкоди в розмірі 7829 грн.

Після цього, ОСОБА_8 з місця вчиненого злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого було кваліфіковано органами досудового розслідування, як вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, а саме вчинення умисних дій , що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно, поєднаного з проникненням у житло.
2. Окрім того , ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 16 лютого 2014 року близько 13 години 00 хв., ОСОБА_8 , прибув на територію цеху спеціалізованого виробничого управління №2, яке знаходиться на території ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», що по вул. Будівельників у м. Комсомольську Полтавської області.

Перебуваючи на території ВАТ «ПГЗК», ОСОБА_8 , помітив мотоцикл «ZHEJIANG» д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору 2008 року випуску, який належить ОСОБА_4 . В цей момент у останнього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та мети, таємно, повторно, шляхом зламу замка запалювання мотоцикла, завів двигун та поїхав на вищевказаному мотоциклі за межі території ВАТ «ПГЗК», тим самим здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом .

Своїми умисними діями , ОСОБА_8 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 8695 грн . та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії обвинуваченого було кваліфіковано органами досудового розслідування як вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, як умисні дії , що виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом , вчиненими повторно .

3. Окрім того , ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що продовжуючи свою злочинну діяльність, 16 лютого 2014 року близько 20 години 25 хв. ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, спрямований на умисне знищення майна, а саме мотоциклу «ZHEJIANG» д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору 2008 року випуску, вартістю 8 695 гривень, що належить ОСОБА_4 , яким перед цим незаконно заволодів, прибув на ньому до будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи на території вищевказаного будинку, ОСОБА_8 , діючи умисно, шляхом використання, невстановленої в ході досудового розслідування рідини, облив вказаний мопед та підпалив його, після цього з місця злочину зник.

Дії обвинуваченого було кваліфіковано органами досудового розслідування як вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України, як умисні дії , що виразились умисному знищенні чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочинів у передбачених ч.3ст.185, ч.2 ст.289 , ч.2 ст.194 КК України заперечив, суду пояснив, що від раніше даних на досудовому слідстві зізнавальних показань відмовляється повністю,зазначивши, що в працівники міліції на нього як на особу , що раніше судима здійснювали на нього психологічний тиск , порушили його право на захист , не надали можливості скористуватись правовою допомогою і під загрозою затримання і перебування під вартою він оговорив себе в ході досудового розслідування.

Про факт застосування до нього психологічного тиску та насильства повідомляв раніше під час розгляду даної справи в 2013р. перед направленням її судом на досудове розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_8 суду пояснив, що відмовляється від всіх раніше даних ним зізнавальних показань по вчиненню злочину за ч.3 ст.185 КК України, також пояснив, що в кінці травня 2012 року він їздив до своїх рідних в м. Кривий Ріг і скоїти крадіжку майна потерпілої ОСОБА_9 не міг. Протокол перших пояснень та допиту підписав не читаючи.

Коли відбувалось відтворення обстановки та обставин події та очні ставки з свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 він розповідав і показував те, що йому було сказано працівниками міліції. Щодо епізодів заволодіння та підпалу мотоциклу потерпілого ОСОБА_4 повністю заперечував свою вину, пояснив що зазначеним мотоциклом він не заволодівав , тим більше , що з пред`явленого обвинувачення випливав , що він незаконно заволодів мотоциклом , щоб в той же день його спалити . Ні з потерпілою ОСОБА_9 , ні з потерпілим ОСОБА_4 він не знайомий.

Сторона захисту вважала за необхідне виправдати обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень , передбачених ч.3 ст.185 , ч.2 ст289 , ч.2 ст.194КК України , оскільки на думку захисту у справі відсутні докази які прямо вказують на вину обвинуваченого, крім того на думку захисту в справі наявні багато протиріч які не дають можливість встановити істину по справі. Захист обвинуваченого також ставить під сумнів протоколи впізнання і просив визнати їх неналежними та недопустимими доказами , оскільки деякі з них проводились вся двічи з тими самими особами , в них приймали участь бувші працівники міліції та засуджені .

Доказами винуватості обвинуваченого, які вказують на його причетність до вчиненого злочину сторона обвинувачення обґрунтовує, показами потерпілих та свідків ,які безпосередньо допитувались в ході судового слідства та матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо досліджувались у судовому засіданні.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, допитавши обвинуваченого, потерпілих , свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження та додатки до нього, приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведена причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень з приводу якого йому пред`явлене обвинувачення виходячи з наступного.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому у відповідності до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Так, за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 судом було досліджено наступні докази:

- показання потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні, яка показала, що 23.05.2012 року пофарбувала підлогу у своєму будинку та о 22 год. 00 хв. покинула його зачинивши двері. Коли приїхала додому 27-28.05.2012 року, то виявила відкрите вікно та крадіжку 10 радіаторних батарей, електропилки, набору інструментів. Крім цього, показала, що на записі із відео спостереження , що було встановлено в її помешканні 23.05.2012 року близько 22годин 30 хвилин видно світло ліхтарика зі сторони вул. Шевченка в с. Дмитрівка біля її будинку, а через декілька хвили вимкнули світло і камера відповідно також вимкнулась, відеозапис не зберігся. У скоєнні злочину підозрює ОСОБА_8 , на чому ґрунтуються її підозри пояснити суду не змогла , посилаючись лише на свою впевненість , що цей злочин скоїв саме обвинувачений, оскільки в ході досудового розслідування він визнавав свою вину у скоєнні зазначеної крадіжки. Вважає, що в обвинувальному акті не повністю зазначено об`єм викраденого, свій цивільний позов підтримала повністю і просила його задовольнити ;

- показання свідка ОСОБА_12 , який показав, що встановлював відеокамеру на дачі потерпілої ОСОБА_9 та при перегляді відеозапису з неї, який датований 23.05.2012 р. в вечірній час, точного часу не пам`ятає видно світло фар машин та ліхтарика;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав, що робив ремонт по опаленню у будинку потерпілої ОСОБА_9 в с. Дмитрівка м. Комсомольська , а саме вирізали стару систему опалення та монтували нову. Разом із напарником виносили старі батареї та заносили нові радіаторного типу, які були легші. Один радіатор вагою близько 10 кг., більший радіатор 15-20 кг. Один радіатор може перенести одна особа. Крім цього, показав, що всі батареї які встановлював він перевіз за раз на власному автомобілі;

- показання свідка ОСОБА_14 слідчого, який показав, що здійснював досудове розслідування по даному кримінальному провадженню і ОСОБА_8 під час досудового розслідування визнавав вину щодо скоєння майна потерпілої ОСОБА_9 повністю, добровільно давав показаннями. Після зібрання достатніх доказів на підтвердження причетності ОСОБА_8 справа була передана до суду;

- показання свідка ОСОБА_15 , який показав, що влітку 2012 року був понятим при проведенні слідчої дії за участю громадянина який назвався ОСОБА_16 . В ході проведення слідчої дії ОСОБА_17 добровільно спокійно показав яким чином він з будинку в с. Дмитрівка здійснив крадіжку майна. В будинку орієнтувався. Працівники міліції на нього ніякого тиску не здійснювали.

- показання свідка ОСОБА_18 , який показав, що ОСОБА_19 знає, разом в 2012 році , щоб позбутися наркотичної залежності відвідували методонову програму в Комсомольській міській лікарні . Вживання відповідних препаратів було кожний день під особистий розпис, починаючи з 2011 року по серпень 2012 року. Крім цього, показав, що влітку 2012 року він бачив в автомобілі ОСОБА_19 , якийсь вантаж накритий ковдрою схожий на труби, але що саме це було він не пам`ятає. Які саме показання він давав працівникам міліції він не пам`ятає і підтвердити їх не може, оскільки є учасником бойових дій і після контузії має проблеми з пам`яттю, а крім того він тривалий час вживав наркотичні засоби , що також вплинуло на його пам`ять. Як ОСОБА_8 переносив до двору чоловіка на прізвиська « ОСОБА_20 » вантаж із автомобіля не бачив і що саме він переносив він також не бачив.

- показання свідка ОСОБА_21 головного лікаря СШМД Комсомольської міської лікарні , який показав, що при проходженні методонової програми, пацієнти в кабінеті отримують дозу препарата. Кожна явка фіксується в документі. Оглянутий документ відвідування методонової програми ОСОБА_8 , свідок підтвердив його дійсність, оскільки його завіряв власним підписом , як директор СШМД. Крім цього, показав якщо записано, що особа отримала дозу в конкретний день це означає, що особа дійсно приходила саме в цей день. Якщо особа не прийшла на методонову програму - ставиться запис «не прийшов на прийом», всі записи робить медсестра. Завчасно особа не може отримати препарат і підпис свій ставити також;

- показання свідка ОСОБА_22 лікаря СШМД Комсомольської міської лікарні , який показав, що ОСОБА_8 знає, оскільки останній раніше проходив методонову програму. ОСОБА_8 програму відвідував регулярно, можливо один раз в місяць пропускав. Крім цього, показав, що кожний раз фіксував прийом ОСОБА_8 , заочно і наперед препарати не надавався, підпис наперед не ставився. У висновку про проходження програми підпис ставить медична сестра, лікар. У відомостях про отримання препарату розписується хворий. Відповідно до п.8 Розділу XI "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" КПК України 2012 р. допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Надані прокурором докази , суд не вважає таким , що доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину поза розумним сумнівом . Жодний з досліджених судом в сукупності доказів , поданих прокурором , не доводить , що саме ОСОБА_8 вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_9 .

Так потерпіла показала ОСОБА_9 показала , що крадіжка майна з її будинку відбулася після її від» їзду 23.05.2012р. , вона приїхала 27-28травня 2012р. і виявила крадіжку її майна , як безпосередньо в будинку , куди було здійснено проникнення через вікно , так і на території двору . Винести радіатори з будинку через двері не можливо , враховуючи конструкцію замку. Злочинці не могли відчинити його. Вона сама зачиняла вхідні двері на замок залишаючи будинок і в разі проникнення через вікно відчинити не двері з середини будинку неможливо. При її поверненні замок на вхідних дверях пошкоджено не було. Вона звертала увагу працівників міліції на чіткі сліди взуття залишені злочинцем на балконі , оскільки він проник до будинку і вимазав взуття у фарбу , якою вона пофарбувала підлогу . Однак ці сліди ніхто не зафіксував.

До заяви ОСОБА_8 (явки з повинною) суд ставиться критично та не вважає її належним та допустимим доказом винуватості останнього з огляду на наступне.

Так, в ході судового розгляду обвинувачений заявляв про свою непричетність та посилався на те, що явку з повинною писав внаслідок застосування до нього незаконних методів слідства.

Стороною обвинувачення вищезазначені посилання обвинуваченого не спростовані. З огляду на вищезазначене є сумнівним, що обвинувачений написав явку з повинною та добровільності її написання. Жоден з інших зазначених вище та досліджених судом доказів не доводить вину обвинуваченого поза розумним сумнівом.

Згідно до приписів ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Враховуючи, що жодний з досліджених судом доказів по цьому епізоду не доводить вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, в межах висунутого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачить на його користь, та вважає необхідним обвинуваченого виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченим.

По епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_4 судом було досліджено такі докази.

Потерпілий ОСОБА_4 показав , що він є власником мотоциклу «ZHEJIANG» д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору 2008 року випуску, який належить йому на праві власності і який він передав у тимчасове користування ОСОБА_23 , який 16.02.2014р. повідомив його, що зазначений мотоцикл викрали . Через деякий час від працівників міліції він дізнався , що його мотоцикл спалили поблизу будинку АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_23 показав, що дійсно ОСОБА_24 передав йому у тимчасове користування мотоцикл. 16.02.2014 року після обіду приблизно о 13 год. 15 хв. ОСОБА_25 підійшов до нього та запитав чи надавав він комусь свій мотоцикл, оскільки якийсь невідомий хлопець крутився біля нього, із цим невідомим хлопцем розмовляла банщиця ОСОБА_26 . Ключі від цього мотоциклу він нікому не давав, вони були у нього, а сам мотоцикл стояв за цехом. Прийшовши на місце події виявив шматок пластика від мотоцикла.

Свідок ОСОБА_25 показав, що 16.02.2014 року по закінченню обідньої перерви, на території цеху побачив, що біля мотоцикла ОСОБА_23 знаходиться невідомий чоловік, який нервово поводиться. Про це він по телефону повідомив ОСОБА_23 . Крім цього, повідомив, що бачив як цей невідомий чоловік їде на мотоциклі ОСОБА_23 впізнавши його по одягу. Також в залі судового засідання вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на ту особу яка крутилася біля мотоциклу ,а згодом на ньому поїхала. В діалог із ним він не вступав, бачив його приблизно дві хвилини .

Свідок ОСОБА_26 , показала, що 16.02.2014року на території цеху біля місця для куріння, бачила чоловіка в спортивній чорній куртці та штанах, який крутився біля мотоцикла, він був схожий на обвинуваченого ОСОБА_8 і вона мала з ним нетривалу розмову. Вона бачила як цей чоловік сів на мопед і поїхав, впізнавши його по одягу.

Сторона обвинувачення в судовому засіданні посилалась на те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст.289, ч.2ст.194КК України підтверджується зібраними та дослідженими письмовими доказами в їх сукупності.

Зазначаючи при цьому , що на причетність ОСОБА_8 до злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України вказує: малий проміжок часу від крадіжки мотоциклу до його ж підпалу, відсутність третіх осіб, які причетні до викрадення мотоциклу, а також на те , що сукупність не прямих доказів, зібраних по кримінальному провадженню, вказують на те , що саме ОСОБА_8 , який вчинив крадіжку мотоциклу, що підтверджується дослідженими доказами, вчинив і його підпал. Мотиви підпалу мотоциклу не відомі, оскільки ОСОБА_8 показав, що крадіжку мотоциклу не вчиняв.

Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.02.2014 р. ОСОБА_4 заявив , що 16.02.2014 р. близько 13 годин 10 хвили невідома особа з території ВАТ ПГКК скоїла угон мопеду .

Згідно протоколу огляду від 16.02.2014р., було оглянуто ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_5 . При огляді нічого не вилучалось.

Згідно протоколу огляду місця події від 16.02.2014 р. було оглянуто територію ділянки біля будинку АДРЕСА_6 , на якій було виявлено мотоцикл, що обгорів. В ході огляду було вилучено залишки горіння .

Надані прокурором докази, суд не вважає такими, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину поза розумним сумнівом. Жодний з досліджених судом в сукупності доказів, поданих прокурором, не доводить, що саме ОСОБА_8 вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_9 , повторно , з проникненням у приміщення.

Так потерпіла показала, що крадіжка майна з її будинку відбулась у її відсутність .

При цьому суд ставиться критично до показів свідка ОСОБА_11 та розцінює їх критично, оскільки ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначив , що він неодноразово судимий , має проблеми з пам`яттю , пов`язані з контузією та тривалим вживанням наркотичних засобів , а тому вважає покази останнього не об`єктивними.

Стороною обвинувачення в ході судового розгляду розбіжності в показах свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні та в ході очної ставки з свідком ОСОБА_10 у передбачений чинним КПК України спосіб (п.9 ст. 224, п.14 ст. 352 КПК України) усунуто не було, а у відповідності до принципу змагальності, закріпленому у ст.22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків та не має права вчиняти процесуальні дії ані на користь сторони обвинувачення, ані на користь сторони захисту. При цьому, як вже зазначалось вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, засобами, передбаченими цим Кодексом.

Приймаючи до уваги те, що при допиті в судовому засіданні жоден свідок категорично не вказав, що ОСОБА_8 скоїв крадіжку майна потерпілої ОСОБА_9 , заволодів та спалив мотоцикл потерпілого ОСОБА_4 , є сумніви щодо вчинення злочинів саме ОСОБА_8 .

Жоден з інших зазначених вище та досліджених судом доказів не доводить вину обвинуваченого поза розумним сумнівом.

Враховуючи, що жодний з досліджених судом доказів по епізодам пред`явленого обвинувачення не доводить вину ОСОБА_8 поза розумним сумнівом, в межах висунутого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачить на його користь, та вважає необхідним обвинуваченого виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченим.

Судом за клопотанням сторони захисту допитані свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

Свідок ОСОБА_27 показав, що взимку 2012 року він дізнався від батька ОСОБА_8 , якому повідомили якісь чоловіки, про те, що ОСОБА_8 викрав мопед на території ВАТ «ПГЗК». І в день, коли ОСОБА_8 скоїв крадіжку, свідок ОСОБА_27 працював навпроти дому ОСОБА_29 , а саме робив стелю. І через скляні вікна весь день бачив ОСОБА_8 , який весь час працював у подвір`ї будинку свого батька ОСОБА_28 . В день крадіжки мопеду, про що йому стало відомо від інших осіб, ОСОБА_8 працював та не міг вчинити злочин, оскільки свідок ОСОБА_27 його постійно бачив.

Свідок ОСОБА_28 показав, що в середині лютого 2014 року приїхали до нього додому молоді люди та повідомили, що його син вчора викрав на ВАТ «ПГЗК» мотоцикл. Однак, ОСОБА_28 повідомив суду, що його син, у нібито день вчинення крадіжки, весь час працював вдома, варив огорожу і нікуди не відлучався. При цьому ОСОБА_28 , весь день працював в магазині та весь час бачив свого сина з ОСОБА_30 , які варили огорожу. В день крадіжки відлучався на обід з 13-14 год. Обідали всі разом і ОСОБА_8 також і він нікуди не відлучався. Крім цього, свідок показав, що його син ОСОБА_8 неодноразово їздив до м. Кривий Ріг, однак коли саме не пам`ятає.

Сторона обвинувачення заперечувала проти визнання показань свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_27 доказами у провадженні, і просила визнати їх недопустимими, посилаючись на зацікавленість свідків , один з яких є батьком обвинуваченого, а другий знайомим .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочинів у передбачених ч.3ст.185, ч.2 ст.289 ,ч.2 ст.194 КК України заперечив, суду пояснив, що від раніше даних на досудовому слідстві зізнавальних показань відмовляється повністю,зазначивши, що в працівники міліції на нього як на особу , що раніше судима здійснювали психологічний тиск , не надали можливості скористуватись правовою допомогою і під загрозою затримання і перебування під вартою він оговорив себе в ході досудового розслідування.

Про факт застосування до нього психологічного тиску та насильства повідомляв раніше під час розгляду даної справи в 2013р. перед направленням її на досудове розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_8 суду пояснив, що відмовляється від всіх раніше даних ним зізнавальних показань по вчиненню злочину за ч.3 ст.185 КК України, протоколи підписав не читаючи їх , коли відбувалось відтворення обстановки та обставин події та очна ставка із свідками. Проаналізувавши матеріали провадження, надані суду докази, заслухавши показання потерпілих , свідків, інших учасників процесу , суд вважає що під час судового розгляду даного кримінального провадження не встановлено достатніх доказів в суді для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів , передбачених ч.3 ст.185 , ч.2 ст.289 , ч.2 ст.194 КК України і вичерпані можливості їх отримати.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час судового слідства обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від своїх попередніх показань, в яких він визнав свою вину по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 , в тому числі і від явки з повинною, мотивуючи це тим, що до нього застосовувались незаконні методи дізнання та слідства.

Як на докази, що підтверджують вину обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні, прокурор в судовому засіданні посилається на зізнавальні показання ОСОБА_8 , та показання потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 дані в ході досудового слідства.
В обґрунтування вини обвинуваченого , прокурор посилається на визнання ним своєї вини під час досудового слідства, зазначаючи, що зізнавальні показання ОСОБА_8 були надані у 2012 році, і відповідно до положень КПК України в редакції закону 1960 року є доказами.

Однак відповідно до ч.2 ст.74 КПК України (в редакції закону 1960р.) визнання обвинуваченим своєї вини може бути покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього визнання сукупністю доказів, що є в справі.

Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_8 по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 надані такі докази :

- протокол явки з повинною ОСОБА_8 від 19.06.2015р. (т.1а.с.124) , згідно якого близько трьох неділь тому він скоїв крадіжку з приватного будинку в с. Дмитрівка : 10 батарей опалення , електропилки , а також інструменту для проведення будівельних робіт .

- письмові пояснення ОСОБА_8 без дати на ім.»я начальника Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області , які записані оперуповноваженим ОСОБА_31 , в яких зазначено , що йому роз`яснена ст. 63 Конституції України , і викладені пояснення по суті заданих йому питань , в яких зазначено що приблизно 3-4 неділі тому , він за допомогою драбини заліз на другий поверх приватного будинку в с. Дмитрівка , побачив на другому поверсі батареї у кількості 10 штук , при виході з першого поверху електропилку та деякий інструмент , зазначені речі виніс з будинку , потім за допомогою автомобіля перевіз їх додому , а на слідуючий день продав зазначені батареї чоловіку на прізвище ОСОБА_32 , а електропилу продав невідомому чоловіку на центральному ринку в м. Кременчуці (т.1 а.с.125);

- протокол допиту підозрюваного від 10.07.2012р. ОСОБА_8 був допитаний в якості підозрюваного (т.1 а.с.167-168);

- протокол відтворення обстановки та обставин події від 10.08.2012р. з фототаблицями до нього з участю потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с.156-166);

- протокол відтворення обстановки та обставин події від 19.07.2012р. з фото таблицями до нього з участю підозрюваного ОСОБА_8 (т.1 а.с.169-198);

- протокол очної ставки від 16.08.2012р. між обвинуваченим ОСОБА_8 і свідком ОСОБА_33 , згідно якого свідок ОСОБА_10 зазначав , що батареї в обвинуваченого він ніколи не купляв, в тому числі в кінці травня (т.1 а.с.179), однак в цьому протоколі не зазначено місце проведення слідчої дії , не зазначені анкетні дані осіб між яким проводиться слідча дія , не роз`яснені процесуальні права ;

- протокол очної ставки від 16.08.2012р. між ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , згідно якого ОСОБА_10 зазначав , що з ОСОБА_18 він не знайомий , батареї від машини обвинуваченого ОСОБА_8 він не переносив (т.1а.с.180), однак в цьому протоколі не зазначено місце проведення слідчої дії , не зазначені анкетні дані осіб між яким проводиться слідча дія , не зазначено статус осіб між якими проводиться очна ставка , не роз`яснені процесуальні права особам між яким проводиться очна ставка , і з протоколу не вбачається , хто саме попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та завідомо неправдиві показання за ст.ст.384,385 КК України;

- постанова про притягнення , як обвинуваченого від 09.08.2012р., згідно якої притягнутий ОСОБА_8 , як обвинувачений у вчиненні злочину , передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в якому зазначається , що ОСОБА_8 таємно проник в будинок потерпілої ОСОБА_9 ,звідки викрав майно потерпілої завдавши їй матеріальної шкоди на загальну суму 17578 грн 22 коп і обвинуваченому роз`яснені процесуальні права згідно вимог ст.142 КПК України , в тому числі право мати захисника і право побачення з ним до першого допиту (т.1 а.с.182-183);

- протокол допиту обвинуваченого від 09.08.2012 р., в якому обвинувачений ОСОБА_8 показав, що свою вину він визнає повністю ( в слові повністю маються неоговорені виправлення ) (т.1 а.с.184);

Під час судового розгляду, стороною обвинувачення не були усунуті суперечності в показаннях обвинуваченого щодо обставин виносу викраденого майна потерпілої ОСОБА_9 із її будинку .

Такі суперечності викликають сумнів у добровільності, щирості та правдивості зізнавальних показань ОСОБА_8 .

Як вбачається з протоколів відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_8 вказана слідча дії були проведені з порушенням вимог ст.194 КПК України в редакції 1960 року, яка передбачала, що така слідча дія проводиться за обстановки та умов в яких ці події відбулись в дійсності.

Вказані відтворення проводились у денний час, незважаючи на те, що зі слів потерпілої події відбувались у нічний час, що було зафіксовано камерою спостереження в її домоволодінні згідно пояснень ОСОБА_9 , при цьому вимірювання і хронометраж не проводився. Крім цього, відтворення з участю ОСОБА_8 , не з`ясовує яким чином обвинувачений виніс таку кількість батарей з будинку та обставин, які з його слів мали місце ,так на фото таблицях , що додаються до протоколу зазначено « вказав на ділянку забору через яку…. »( не закінчено речення (т.1 а.с.174). З самих показань підозрюваного вбачаєтьсая , що він вказує на ділянку цегляного забору через який він переносив викрадені речі , однак не з`ясовано , яким же чином він переносив габаритні важкі речі через паркан, що вищий за нього (т.1 а.с.171-174).

У зв`язку з наведеним, здобуті під час проведення відтворень з участю ОСОБА_8 докази, суд визнає неналежними.

Зізнання ОСОБА_8 в явці з повинною про скоєння крадіжки з приватного будинку в с. Дмитрівка не перевірились в ході досудового слідства не перевірялись, не зважаючи на те ,що в явці з повинною ОСОБА_8 не зазначає коли саме він скоїв крадіжку з приватного будинку , в який час, за якою адресою в с. Дмитрівка, яким чином він проник до приватного будинку (т.1 а.с.124).

Проте слідством не встановлено при яких обставинах ОСОБА_8 викрав з будинку потерпілої ОСОБА_9 радіаторні батареї , електропилу та набір інструментів, зокрема яким чином він виніс з будинку вищезазначене майно , не встановлено дані обставини і під час судового розгляду провадження.

Як зазначено в обвинувальному акті ( т.1 а.с.5) ОСОБА_8 приблизно о 22 годині 00 хвилин проник на перший поверх будинку потерпілої та перебуваючи в ньому незаконно , повторно викрав майно радіаторні батареї , електропилу та набір інструментів .

Проте досудовим слідством не встановлено яким чином в нічний час обвинувачений виніс таку кількість об`ємного майна розміри якого зазначаються в обвинувальному акті з будинку , в який проник через вікно.

Посилання обвинувачення на те, що ОСОБА_8 щоденно відвідував Комсомольську міську лікарню в травні 2012р. і він ймовірно міг скоїти крадіжку майна потерпілої ОСОБА_9 є припущенням і ніяким чином не свідчить про те, саме він вчинив інкримінований йому злочин.

Згідно постанови про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого за ч.3 ст.185 КПК України від 09.08.2012р. , у потерпілої ОСОБА_9 обвинувачений в період часу з 23.05.2012р. з 16 год. по 28.05.2012р. по 09 год 30 хвил. шляхом відгину пластикового вікна проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав 10 секцій батарей для обігріву, електропилу АL-КО , набір інструментів марки Сrаft-Тес та газонокосарку , які належать потерпілій ОСОБА_9 , завдано майнової шкоди на загальну суму 17578 грн 22 коп. (т.1 а.с.182 ).

Згідно постанови про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого за ч.3 ст.185 КПК України від 15.08.2012р. , у потерпілої ОСОБА_9 обвинувачений 26.05.2012р. о 22 годині шляхом проникнення через вікно першого поверху будинку АДРЕСА_2 , заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 , а саме : 6 радіаторними батареями типу FТV 22 1574 W, розміром 600/700 см загальною вартістю 7819,26 ; 2 радіаторними батареями типу FТV 221737 W розміром 500/900 см загальною вартістю 2767,88; 2 радіаторними батареями типу FТV 221544 W розміром 500/800 см загальною вартістю 2491,08; електропилою марки АL-КО вартістю 2000 грн ; набором інструментів марки Сrаft-Тес за 500 грн , чим заподіяв ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 15578 грн 22 коп. (т.1 а.с.185 ).

Згідно обвинувального акту від 28.11.2014р., 26.05.2012року приблизно о 22 годині, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, прибув до будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та мети, шляхом відкриття вікна першого поверху проник до вищевказаного будинку. Перебуваючи незаконно, у вказаному будинку, ОСОБА_8 , таємно, повторно, викрав майно:

- радіаторні батареї «Kermi» типу FTV 22 1574 W, розміром 60?70 см, в кількості шести штук, вартістю 576 грн. кожна, а всього на загальну суму 3456 грн.;

- радіаторні батареї «Kermi» типу FTV 22 1737 W, розміром 50?90 см, в кількості двох штук, вартістю 616,5 грн. кожна, а всього на загальну суму 1233 грн.;

- радіаторних батарей типу FTV 22 1544 W розміром 50?80 см, в кількості двох штук, вартістю 549 грн. кожна, а всього на загальну суму 1098 грн.;

- електропилу марки Alko КЕ 2200/40 вартістю 1513 грн.;

- набір інструментів марки Craft-Tech, вартістю 529 грн., що належать ОСОБА_9 , чим заподіяв останній майнової шкоди в розмірі 7829 грн.(т.1 а.с. 4-6).

Згідно зміненого обвинувального акту від 13.05.2015р. у період час з 23.05.2012 року по 28.05.2012 року (точної дати встановити не можливо), ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, прибув до будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та мети, шляхом відкриття вікна першого поверху проник до вищевказаного будинку. Перебуваючи незаконно, у вказаному будинку, ОСОБА_8 , таємно, повторно, викрав майно:

- радіаторні батареї «Kermi» типу FTV 22 1574 W, розміром 60?70 см, в кількості шести штук, вартістю 576 грн. кожна, а всього на загальну суму 3456 грн..;

- радіаторні батареї «Kermi» типу FTV 22 1737 W, розміром 50?90 см, в кількості двох штук, вартістю 616,5 грн. кожна, а всього на загальну суму 1233 грн.;

- радіаторних батарей типу FTV 22 1544 W розміром 50?80 см, в кількості двох штук, вартістю 549 грн. кожна, а всього на загальну суму 1098 грн.;

- електропилу марки Alko КЕ 2200/40 вартістю 1513 грн.;

- набір інструментів марки Craft-Tech, вартістю 529 грн., що належать ОСОБА_9 , чим заподіяв останній майнової шкоди в розмірі 7829 грн.(т.1 а.с. 4-6)

Згідно зміненого обвинувального акту від 13.05.2015р. прокурор прокуратури м. Комсомольська ОСОБА_3 зазначає , що встановлено наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень , так , кримінальне правопорушення , передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка , вчинена повторно , поєднана з проникненням у житло , ОСОБА_8 , вчинив за таких обставин :

26.05.2012р. приблизно о 22 годині , ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, прибув до будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та мети, шляхом відкриття вікна першого поверху проник до вищевказаного будинку. Перебуваючи незаконно, у вказаному будинку, ОСОБА_8 , таємно, повторно, викрав майно:

- радіаторні батареї «Kermi» типу FTV 22 1574 W, розміром 60?70 см, в кількості шести штук, вартістю 576 грн. кожна, а всього на загальну суму 3456 грн..;

- радіаторні батареї «Kermi» типу FTV 22 1737 W, розміром 50?90 см, в кількості двох штук, вартістю 616,5 грн. кожна, а всього на загальну суму 1233 грн.;

- радіаторних батарей типу FTV 22 1544 W розміром 50?80 см, в кількості двох штук, вартістю 549 грн. кожна, а всього на загальну суму 1098 грн.;

- електропилу марки Alko КЕ 2200/40 вартістю 1513 грн.;

- набір інструментів марки Craft-Tech, вартістю 529 грн., що належать ОСОБА_9 , чим заподіяв останній майнової шкоди в розмірі 7829 грн.

При цьому прокурор зазначає , що під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що по епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 необхідно уточнити дату вчинення кримінального правопорушення , а саме з показань самої потерпілої та свідків злочин було вчинено в період з 23.05.2012р. по 28.05.2012р. Так, під час судового засідання потерпіла ОСОБА_9 показала , що 23.05.2012р. пофарбувала підлогу в будинку та залишила його, зачинивши вікна і двері. Повернувшись до будинку 28.05.2012р. виявила факт крадіжки речей. Крім цього, свідок ОСОБА_14 показав, що точної дати вчинення злочину під час досудового розслідування встановити не вдалося , а тому злочин вчинено в період часу з 23.05.2012р. по 28.05.2012р., так як потерпіла пояснювала , що була відсутня в будинку протягом вказаного періоду. Таким чином , дата та час вчинення злочину кримінального правопорушення по епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 підлягає уточненню , а саме злочин вчинено в період часу з 23.05.2012р. по 28.05.2012р. (точної дати встановити неможливо), в іншій частині обвинувачення залишено без змін (т.2 а.с.115-118).

Спростовуючи алібі ОСОБА_8 про перебування його в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в кінці травня 20012р. сторона обвинувачення посилається лише на відвідування обвинуваченим Комсомольської міської лікарні для щоденного проходження методонової програми , не перевіривши посилань обвинуваченого щодо його поїздок у м. Кривий Ріг і повернення протягом доби.

Посилання обвинувачення на показання свідка ОСОБА_15 , який був понятим та показання свідка слідчого ОСОБА_14 , як на докази, що підтверджують добровільність зізнавальних показань ОСОБА_8 під час проведення відтворення обстановки і обставин події з їх участю, є безпідставними, оскільки згідно їх показань встановлено відсутність тиску на ОСОБА_8 лише під час проведення відтворення з боку інших учасників слідчої дії, однак ці висновки не спростовують твердження обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів слідства до початку проведення цієї слідчої дії, і сам обвинувачений не стверджував , що такий тиск відбувався на нього під час проведення відтворення.

Також слідчий ОСОБА_14 не міг пояснити суду, чому не вилучались сліди з балкону на які вказувала потерпіла ОСОБА_9 .

Крім того, стороною обвинувачення не надано будь яких належних та допустимих доказів щодо вартості викраденого у потерпілої ОСОБА_9 майна . Згідно показань потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні та її цивільного позову , вона вказує , що згідно камери спостереження в ніч з 23.05.2012р. на 24.05.2012р. зловмисники в темний час доби на автомобілі вітчизняного виробництва під`їхали до території її домоволодіння : будинку АДРЕСА_2 , припаркувались не вимикаючи фар , по території самого домоволодіння йшли двоє осіб з ліхтариками , які вже не вперше були на території її домоволодіння, оскільки добре орієнтувались , бо знали , де знаходиться щитова для вимкнення напруги. В цьому ж позові потерпіла зазначає , що слідством встановлено , що ОСОБА_8 з метою заволодіння її майном, незаконно проник на її земельну ділянку , біля будинку АДРЕСА_2 та викрав : 25 метрів труб діаметром 50 мм з металу нержавіючої сталі товщиною 3мм загальною вартістю 3000 грн , колонку з нержавіючої сталі вартістю 5000 грн , 10 нових радіаторів вартістю 14715 грн 88 коп, бензопилу вартістю 2500 грн , набір інструментів вартістю 530 грн , газонокосарку вартістю 2000 грн , металеві хромовані сходи до басейну вартістю 25000 грн , загальна суму заподіяної їй крадіжкою майнової шкоди складає 52745 грн 88 коп. При цьому потерпіла не погоджується з висновком товарознавчої експертизи експерта оцінювача ПМП «ШАР» ОСОБА_34 , оскільки під час підрахунків експерт використовує коефіцієнт зносу до нової речі , яка не була у використанні , що на її думку є неприпустимим, оскільки в неї викрали фактично нові речі (т.1 а.с.61).

В суді ОСОБА_8 стверджував про застосування до нього незаконних методів дізнання та слідства та порушення його права на захист .

Спростовуючи показання ОСОБА_8 щодо застосування до нього недозволених методів слідства, перед проведенням його перших допитів, сторона обвинувачення не спростувала показання ОСОБА_8 щодо його тверджень, щодо застосування до нього незаконних методів слідства.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні досліджені постанова Комсомольського міського суду від 15.03.2013р. та ухвала апеляційного суду Полтавської

області від 14.05.2013р. , які долучені заклопотанням сторони захисту до матеріалів кримінального провадження.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 на цій стадії процесу не мав захисника , обов`язок довести в суді обставини незастосування до нього у цей час незаконних методів слідства покладається на сторону обвинувачення, що у даній справі зроблено не було.

Не зважаючи на те , що на це вказувалось в постанові Комсомольського міського суду від 15.03.2013р. про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 прокурору м. Комсомольська для організації додаткового розслідування. При цьому суд першої інстанції наголошував на тому , що потребують відповідної перевірки показання ОСОБА_8 стосовно неправомірності дій працівників міліції , наслідком яких стали його визнавальні показання , а також його пояснення щодо можливої зацікавленості ОСОБА_11 в наданні подібних показань ( з 03.08.2012р. ОСОБА_11 відбував покарання у КВЦ №136 і за поясненнями ОСОБА_8 сподівався на умовно дострокове звільнення ) та показань ОСОБА_8 стосовно власного алібі під час інкримінованого йому злочину він перебував у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області , що можуть підтвердити члени його родини , та особа мешканець м. Кривий Ріг , якому він продав мобільний телефон .

При направленні кримінальної справи прокурору м. Комсомольська для організації додаткового розслідування суд першої інстанції наголошував також на тому, що поклавши в основу пред`явленого обвинувачення визнавальні показання ОСОБА_8 , слідчі , навіть в за умови визнання ним своєї вини , всупереч вимогам ст.22 КПК України не дослідили обставини , які мають істотне значення для правильного вирішення справи зокрема не встановили об`єктивну сторону злочину та не вилучили та не дослідили речовий доказ автомобіль марки ВАЗ 2107, на якому зі слів самого обвинуваченого він перевозив викрадене майно і без використання якого викрадення майна в такому об`ємі та такою вагою є вельми сумнівним. Обмежившись загальними фразами стосовно корисливої мети та наміру обернення чужого майна на свою користь , орган досудового слідства не встановив обов`язкову складову об`єктивної сторони злочину - спосіб викрадення та транспортування викраденого майна у згаданому об`ємі - 10 батарей , електропили та набору інструментів (за умови , що на вхідних дверях не були виявлені сліди пошкодження , а потерпіла зазначила , що батареї серед іншого вочевидь опускали на мотузках через балкон ). Сам підсудний заперечив (через конструктивність замку ) можливість виносу викраденого майна через двері (так як він зазначив на відтворенні події злочину ) за умови , що на момент інкрімінованого йому злочину вони залишались замкненими зовні , про що свідчить відсутність слідів злому , переміщення викраденого через паркан садиби через його висоту в тому місці, де він демонстрував на відтворенні та можливість завантаження згаданого майна в салон автомобіля марки ВАЗ 2107. Отже , об`єм та вага викраденого майна , що інкримінується в вину ОСОБА_8 потребують предметного дослідження з вищенаведених питань у співвідношенні із можливим використанням автомобіля ВАЗ 2107, доля якого взагалі залишилась поза увагою органу досудового слідства , що є грубим порушенням вимог ст.78 КПК України , а якість проведеного під час досудового слідства відтворення події злочину з участю підсудного, яке всупереч вимогам КПК проводилось формально - на підтвердження явки ОСОБА_8 з повною , унеможливлюють визнання його доказовості з вищенаведених підстав. ( т.2 а.с.107).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.05.2013р. вищезазначена постанова Комсомольського міського суду від 15.03.2013р. доповнена вимогами про необхідність проведення під час додаткового розслідування :

1) відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_8 з залученням відповідного спеціаліста щодо можливості виходу з середини будинку потерпілої через вхідні двері з урахуванням конструкції замка ;

2) встановлення ваги однієї секції радіаторної батареї ;

3) після чого в порядку ст.194 КПК України перевірити показання обвинуваченого щодо можливості перекидання через паркан висотою понад 1м 70 см радіаторних батарей ;

4) перевірити можливість перевезення в салоні автомобіля ВАЗ 2107 десяти радіаторних батарей з урахуванням їх габаритів , а саме 600 х 700 (см), 500 х 900 (см), 500 х 800 (см) за результатами перевірки скласти процесуальні документи ;

5) перевірити законність та обґрунтованість постанови слідчого від 17.08.2012р. про виділення в окреме провадження матеріалів кримінальної справи стосовно викрадення газонокосарки та металевої труби довжиною 25 м , з якої 20 м. знаходились у землі ;

6) з`ясувати коли , кому , за яких обставин реалізоване викрадене майно ;

7) встановити місце знаходження автомобіля ВАЗ 2107;

8) з метою перевірки алібі засудженого встановити та допитати коло осіб , яким відомо про місце його перебування 26 травня 2012р.;

9) для усунення розбіжностей стосовно дати вчинення злочину потребують перевірки показання свідка ОСОБА_11 на предмет проходженням ним та обвинуваченим ОСОБА_8 антинаркотичної програми в лікарні м. Комсомольська в день злочину ;

10) провести прокурорську перевірку по заяві обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів слідства під час досудового слідства , і іншій частині постанова Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.03.2013 залишена без змін (т.2 а.с101-106).

У рішенні по справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року Європейський Суд з прав людини звернув увагу на те, що «як правило, вже на початку поліцейських допитів обвинуваченому має надаватися можливість користуватися допомогою захисника. Право на захист буде непоправно порушено, якщо при засудженні його судом використовуватимуться викривальні показання, отримані під час допиту без присутності захисника».

Як пояснив в судовому засіданні слідчий ОСОБА_14 , перші відомості, які свідчили про причетність ОСОБА_8 до вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 він отримав влітку 2012р. , що підтверджується витягом з кримінального провадження (т.1 а.с.120) , що свідчить про наявність у органів досудового розслідування з цього моменту обґрунтованих підозр ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 . Однак, досудовим слідством не була забезпечена ОСОБА_8 можливість під час його перших допитів скористатись правовою допомогою, що свідчить про непоправне порушення його права на захист. В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про наявність протоколу роз`яснення підозрюваному ОСОБА_8 його прав на д/с від 19.07.2012р., протокол про забезпечення підозрюваному права на захист відповідно до ст.21 КПК України від 19.07.2012р., протокол про встановлення мотивів відмови від захисника від 19.07.2012р. , однак ці документи стороною обвинувачення суду не надані і в самому реєстрі не зазначено час їх складання, не зважаючи на те , що 19.07.2012р. з участю обвинуваченого проводились слідчі дії , такі як відтворення обстановки та обставин події і сам обвинувачений в судовому засіданні посилався на порушення його права на захист саме з початку проведення досудового слідства, коли він бажав мати захисника і мати побачення з ним до першого допиту , але був позбавлений такої можливості.

Показання потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_23 , ОСОБА_25 на які посилається сторона обвинувачення, як на доказ вини ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України не свідчать про причетність останнього до вчинення інкримінованого йому злочину , оскільки ні потерпілий , ні зазначені свідки не були безпосередніми очевидцями події злочину .

До показань свідка ОСОБА_26 суд ставиться критично , оскільки впізнання проводилось з нею двічи 14.04.2014р. : перше з 11години 00 хвилин до 11 години 10 хвилин в ході якого ОСОБА_26 при проведенні впізнання, як на особу що здійснила угон скутера вказала не на ОСОБА_8 , що був під №2 на іншу особу , під №4 на прізвище ОСОБА_35 , а на другому впізнанні , що проводилось в цей же день з 11години 10 хвилин до 11 години 15 хвилин ОСОБА_26 , як на особу що здійснила угон скутера вказала на ОСОБА_8 , що був під №2 , пославшись на ті ж ознаки за якими вона впізнала цю особу : даному чоловіку на вигляд 30-35 років , зріст 180 см, обличчя овальне , волосся коротке чорного кольору , а також за взаємним розміщенням на обличчі носа ,очей , губ, вух і рота , при цьому сторона захисту звертала увагу суду на те , що проведенні впізнання в ньому приймали участь бувші працівники міліції ОСОБА_35 та ОСОБА_36 та засуджений ОСОБА_37 , що не заперечувалось стороною обвинувачення, яка при цьому посилалась на відсутність заборон для бувших працівників міліції та інших осіб приймати участь в проведення таких дій , як впізнання.

Враховуючи викладене суд вважає зауваження захисту щодо зазначеного доказу слушними і не може визнати вищезазначений доказ впізнання із свідком ОСОБА_26 належним та допустимим доказом також і тому , що зазначене впізнання проводилось із свідком ОСОБА_26 двічи в один день і фактично без розриву у часі , тобто ще не завершилось перше впізнання , як розпочалось в тому ж приміщенні з тим особами друге впізнання.

З цих же причин суд не може визнати належним та допустимим доказом і протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.04.2014р. , що проводилось з участю свідка ОСОБА_25 , оскільки зазначене впізнання проводилось в цей же день з участю тих самих осіб: ОСОБА_36 , ОСОБА_8 , ОСОБА_38 , ОСОБА_35 в тому ж самому приміщенні починаючи з 11 години 15 хвилин до 11 години 25 хвилин , тобто фактично без розриву у часі , коли ще не завершилось впізнання з участю свідка ОСОБА_26 .

Суд не може визнати належними і допустимими доказами і протокол проведення слідчих експериментів від 12.06.2014р. за участю потерпілої ОСОБА_9 та «статиста , аналогічної ОСОБА_8 статури », оскільки не зважаючи на вимоги викладені в ухвалі Апеляційного суду Полтавської області від 14.05.2013р. при проведенні зазначеного слідчого експерименту знову фігурують радіаторні батареї фантастичних розмірів 500 х 900 см , 500 х 800см , 600 х 700 см , які були взяті у магазині і повинні бути повернуті без будь яких пошкоджень. (т.2 а.с.211-215, 216-221).

Суд критично оцінює посилання сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_8 до скоєння ним злочину , передбаченого ч.2 ст.194 КК України , в частині того , що на скоєння цього злочину вказує : « малий проміжок часу від крадіжки мотоциклу до його підпалу , відсутність третіх осіб , які причетні до викрадення мотоциклу , та те , що сукупність непрямих доказів, зібраних по кримінальному провадженню вказують , що саме ОСОБА_8 , який вчинив крадіжку мотоциклу , що підтверджується дослідженими доказами , вчинив і його підпал. При цьому сторона обвинувачення посилається на те , що мотиви підпалу мотоциклу невідомі , оскільки ОСОБА_8 показав , що крадіжку мотоциклу не вчиняв.

Суд визнає належними та допустимими доказами протокол огляду стоянки , де зберігався мотоцикл потерпілого ОСОБА_4 , протокол огляду місця події , де були виявлені залишки мотоциклу після пожежі , висновок експерта №61 від 30.05.2014р. згідно якого в наданих на експертизу зразках пожежного сміття та на полімерній частині з ознаками термічного впливу вуглеводнів характерних для нафтопродуктів не виявлено , але ці докази безпосередньо вказують на те , що дійсно 16.02.2014р. біля будинку АДРЕСА_4 згорів мотоцикл потерпілого ОСОБА_4 , але оцінюючи кожний доказ з точки зору належності , допустимості , достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку , з урахуванням тих доказів , які були визнані судом недопустими та неналежними , у суду відсутні підстави для винесення обвинувального вироку , оскільки обвинувальний вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях .

При розгляді даного кримінального провадження суд виходить з вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).

У пункті 1 ст.1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Виходячи з оцінки наданих суду доказів у їх сукупності та роз`яснень, даних у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» N 9 від 01.11.96, (п.п. 18, 19) про те, що Конституція має найвищу юридичну силу, а її норми мають пряму дію (ст.8), суд зобов`язаний при розгляді конкретних справ керуватись, насамперед, нормами Конституції.

Суд також виходить з рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, де зазначено, що «подані будь-якою фізичною або юридичною особою згідно з частиною другою статті 66 КПК України (в редакції 1960 року) речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України, зокрема, внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом» та прямо зазначеного у ч.3 ст.62 Конституції України положення про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».
Розглядаючи питання стосовно правдивості показів свідків, суд не може надати перевагу тому чи іншому свідку, оскільки всі свідки приводилися судом до присяги та були попередженні про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а інших доказів які б прямо вказували на причетність обвинуваченого до скоєння кримінального правопорушення суду надано не було. При цьому наявні докази та встановлення факту крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 , незаконного заволодіння та знищення майна потерпілого ОСОБА_4 не підтверджують причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення вказаних злочинів , а при допиті свідків які були допитані як зі сторони обвинувачення так і зі сторони захисту були виявлені численні протиріччя, які не дають можливість однозначно стверджувати причетність обвинуваченого до скоєння кримінальних правопорушень.

Про зазначенні обставини , а саме протиріччя в показах потерпілої ОСОБА_9 щодо об`єму викраденого майна і не вирішення питання щодо перевірки законності та обґрунтованості постанови слідчого від 17.08.2012р. про виділення в окреме провадження матеріалів кримінальної справи стосовно викрадення газонокосарки та металевої труби довжиною 25 м, з якої 20 м знаходилось в землі на що вказував Апеляційний суд Полтавської області в своїй ухвалі від 14.05.2013р., протиріччя в показаннях свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні , які відрізняються від наданих ним в ході досудового слідства , про це сторона обвинувачення знала, оскільки і ОСОБА_11 і потерпіла давали свідчення під час досудового розслідування , що підтверджується реєстром досудового розслідування, покази цих осіб є суперечливими, при цьому сторона обвинувачення не прийняла мір щодо спростування чи підтвердження показів цих осіб .

Приймаючи до уваги, що кримінальне провадження перебувало на розгляді в суді досить тривалий час і прокурор мав можливість надати відповідні докази на спростування чи підтвердження показів свідків за відсутності клопотань про проведення інших слідчих дій на встановлення чи спростування показів, суд вважає, що перевірив усі надані сторонами докази та вичерпав можливість збирати нові, а тому приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до злочинів , в яких він обвинувачується , а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

Таким чином , суд дійшов до висновку , що вина ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 з проникненням до приміщення та з ознакою повторності за ч.3 ст.185 КК України , в незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_4 з ознакою повторності за ч.2 ст.289 КК України , в умисному знищенні шляхом підпалу майна потерпілого ОСОБА_4 за ч.2 ст.194 КК України стороною обвинувачення недоведена , а тому його слід визнати невинуватим та виправдати через недоведеність вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень.

У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про виправдання обвинуваченого цивільні позови заявлені потерпілою ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає залишенню без розгляду у відповідності до вимог ч. 3 ст. 129 КПК України .

Долю речових доказів, які були надані суду ,підлягає вирішенню відповідно до ч.9ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 367,368, 373-375 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та виправдати його за ч.3 ст.185КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та виправдати його за ч.2 ст.289 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та виправдати його за ч.2 ст.194 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Судові витрати, які складаються із вартості проведених експертизи в сумі 614 грн 90коп та 294 грн 84 коп віднести на рахунок держави.(т.1 а.с.245, т.2 а.с. 4).

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази: поліетиленовий пакет з пожежним сміттям , що зберігається в камері схову Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області (т.2 а.с.2 ) - знищити; решту речових доказів, зберігати при кримінальному провадженні.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та виправданому . Інші учасники кримінального провадження вправі отримати у суді копію вироку за заявами.

Суддя ОСОБА_1