Ухвала

іменем україни

08 грудня 2015 р.м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя м. Львова,

громадянина України,

не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено долюречових доказів по справі.

ВирокомАпеляційного суду Львівської області від 22 липня 2015 року вирок районного суду в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити вирок апеляційного суду щодо нього в частині призначеного покарання. Вважає, що суд апеляційної інстанцій залишили поза увагоюпом`якшуючі покарання обставини, які, на його думку, є підставами для його звільнення від відбування покарання з випробуванням. Просить застосувати щодо нього ст. 75 КК України.

У касаційних скаргах, які є аналогічними за своїм змістом, потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 порушують питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_6 з підстав невідповідності призначеного засудженому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Вважають, що рішення апеляційного суду про скасування вироку районного суду прийнято без урахування конкретних обставин справи, зокрема обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 . Просять призначити засудженому покарання, не пов`язане з позбавленням або обмеження волі.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 . Посилається на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність покарання, призначеного судом, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м?якості. Вважає необгрунтованим рішення апеляційного суду про призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Просить призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 05 лютого 2012 року приблизно о 9 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 504 кілометрі автодороги Брест-Мінськ неподалік с. Стара Будовка Толочинського району Вітебської області Республіки Білорусь, порушив вимоги п.п. 85, 87, 87.2, 9.7 Правил дорожнього руху Республіки Білорусь, які відповідають технічним вимогам P. 1 п.п. 1.5, 1.10; Р.2 п. 2.3 б), д); Р 12 п.п. 12.1, 12.3; Р 13 п. 13. 1 Правил дорожнього руху України, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості, не дотримався безпечної дистанції, створив аварійну обстановку, чим допустив зіткнення із задньою частиною напівпричепа «SCHMITZ SK024» автомобіля «MAN ТВА 18.430», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався попереду у попутному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажирам автомобіля «Mercedes-Benz Vito» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких вони померли, ОСОБА_14 - тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. У кожному такому випадку суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення.

Зі змісту вироку апеляційного суду видно, що суд апеляційної інстанції, перевіряючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, дійшов висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку з необгрунтованим рішенням місцевого суду про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, при чому дотримався вимог ч. 2 ст. 439 КПК України.

В той же час, як убачається з вироку, апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_18 покарання, яке підлягає відбувати засудженому реально, хоч і застосував положення ст. 69 КК України, однак обрав покарання, яке за своїм видом є несправедливим внаслідок суворості.

При цьому апеляційний суд зазначив у вироку про наявність обставин, які пом`якшують покарання, однак не в повній мірі урахував їх при призначенні покарання, зокрема, те, що ОСОБА_6 повністю визнав вину, розкаявся у вчиненому, сприяв у розкритті злочину, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше вчинив кримінальне правопорушення з необережності, за складних погодних умов взимку 2012 року, на утриманні має вагітну дружину та малолітню дитину, яка за медичними показниками потребує постійного індивідуального догляду та лікування, добровільно відшкодував завдану шкоду на суму більше 200000 грн. всім потерпілим, які підтвердили надання засудженим їхнім сім`ям матеріальної підтримки та просили суд не позбавляти його волі. На переконання колегії суддів наведені обставини є підставами для прийняття рішення про призначення ОСОБА_6 більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 286 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, у зв?язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок суворості, на підставі ч. 1 ст. 438 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок щодо ОСОБА_6 у частині призначення основного покарання, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 286 КК України.

Обставин для скасування вироку апеляційного суду з підстав, викладених у касаційній скарзі прокурора, який посилався на необгрунтованість застосування ст. 69 КК України, а також для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що йдеться в касаційній скарзі засудженого, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 376 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 задовольнити частково.

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Львівської області від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

На підставі ст. 69 КК України пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України, обравши його у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3