Єдиний унікальний номер 448/190/15-к
Провадження № 1-кп/448/14/16

В И Р О К
Іменем України

16.01.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

його законного представника - ОСОБА_5

та захисника-адвоката - ОСОБА_6

представника Служби у справах

дітей Мостиської РДА ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з базовою загальною середньою освітою, учня Львівського міжрегіонального вищого професійного училища залізничного транспорту, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
В С Т А Н О В И В:

01.11.2014р. приблизно о 22 год. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу Народного дому на площі Івана Франка в м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області, в ході суперечки, що виникла між ним та потерпілим ОСОБА_4 на ґрунті різних побутових причин, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя з лівої сторони в область рота, заподіявши потерпілому травматичний злам суглобового паростка нижньої щелепи зліва, травматичний злам коронок двох зубів верхньої щелепи, синці на обличчі, що відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав. Пояснив, що дійсно в зазначений день та час перебував біля Народного дому м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області, куди прийшов потерпілий ОСОБА_4 . Останній перебував в стані сп`яніння та став до нього (обвинуваченого) чіплятися, зокрема став штовхати та обзивати його (обвинуваченого). Не стерпів такої поведінки потерпілого, а тому наніс йому один удар рукою в обличчя. При цьому не зауважив будь-яких очевидців суперечки,що мала місце між ним та потерпілим.

Позов потерпілого про відшкодування майнової шкоди та позов прокурора в інтересах Львівської обласної клінічної лікарні визнав у тому обсязі, що підтверджено належними документами. Позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди заперечив з тих підстав, що ініціатором суперечки вважає саме потерпілого, який своєю поведінкою спровокував його (обвинуваченого) до протиправних дій.

Крім зізнання, винність обвинуваченого доводиться такими доказами по справі:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який підтвердив обставини нанесення йому обвинуваченим удару кулаком в обличчя, що мало місце 01.11.2014р. приблизно о 22 год. біля Народного дому на площі Івана Франка в м.Судова Вишня Мостиського району. Пояснив, що 01.11.2014р. біля 20 год. перебував у компанії з друзями, де розпивали шампанське. Близько 21 год. прийшов до Народного дому м.Судова Вишня Мостиського району, де побачив обвинуваченого. Останній «наговорював» на його знайомого, у зв`язку з чим зробив йому зауваження. Так між ними виникла суперечка, в ході якої виражались в адресу один одного нецензурними словами, а обвинувачений наніс йому (потерпілому) один удар кулаком руки в обличчя. Від нанесеного обвинуваченим удару отримав тілесні ушкодження, з приводу яких перебував на стаціонарному лікуванні та в подальшому проходив лікування у стоматологічному кабінеті. Підтримав заявлений ним позов про відшкодування майнової та моральної шкоди.;

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 , де він на місці розказав та показав, коли саме, де та за яких обставин обвинувачений здійснив його побиття, чим саме наніс удар та в яку ділянку тіла такий прийшовся і фототаблицею до цього протоколу;

- висновком судово-медичного експерта №07/2015 від 20.01.2015р., де зазначено, що у ОСОБА_4 виявлено травматичний злам суглобового паростка нижньої щелепи зліва, травматичний злам коронок двох зубів верхньої щелепи, синці на обличчі, які утворилися від дії тупих предметів, можливо від удару кулаком в нижню щелепу зліва, могли виникнути 01.11.2014 року та кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Судово-медичних даних про утворення вказаних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту немає;

заявою потерпілого ОСОБА_4 по факту заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 01.11.2014р. біля Народного дому м.Судова Вишня Мостиського району, чим стверджується час і місце вчинення злочину.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №60 від 02.02.2015р. у період інкримінованих дій ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 психічним захворюванням не страждає та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Рівень психічного розвитку ОСОБА_5 відповідає його фактичному віку.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винність обвинуваченого доведеною. Вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він своїми діями умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження, що не було небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, будучи неповнолітнім, що є обставиною, що пом`якшує йому покарання.

Така обставина як «щире каяття», на яку покликалась сторона захисту і прокурор як на обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, не зазначена в обвинувальному акті та не віднайшла свого підтвердження в ході судового розгляду. Обвинувачений в судовому засіданні критично не оцінив та щиро не засудив свою протиправну поведінку по відношенню до потерпілого, а навпаки засуджував та звинувачував потерпілого, який ніби-то чіплявся до нього, штовхав його та ображав, тобто своєю поведінкою спровокував його (обвинуваченого) до вчинення злочину. Крім того, при оцінці поведінки обвинуваченого суд враховує ті обставини, що з часу вчинення ним злочину пройшов тривалий період часу (більше року), однак обвинувачений добровільно не відшкодував потерпілому ОСОБА_4 заподіяної майнової шкоди та взагалі не визнає факту заподіяння потерпілому моральної шкоди. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить, як вважає суд, про щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, по справі не встановлено.

Враховується також, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості і вперше, є особою молодого віку, походить з багатодітної сім`ї, на даний час продовжує навчання, позитивно характеризується за місцем свого проживання та навчання.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, але без відбування такого, надавши випробувальний термін.

Такий вид і строк покарання, як вважає суд, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди слід задоволити частково з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено та доведено зібраними у справі доказами, що саме протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та втратою здоров`я і які потягли за собою вимушені зміни у його життєвих стосунках. Враховуючи ступінь моральних та фізичних страждань у зв`язку з заподіянням потерпілому тілесного ушкодження, тривалість перебування його на стаціонарному лікуванні з приводу тілесних ушкоджень, подальше лікування у стоматологічному кабінеті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, порушення нормального життєвого укладу потерпілого та його сім`ї, виходячи із засад розумності, виваженості, та справедливості, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_4 8000 грн. за заподіяну моральну шкоду.

Також встановлено, що на своє лікування потерпілий ОСОБА_4 витратив 5 666 грн. 62 коп., що підтверджується копіями квитанцій та товарних чеків про покупку медикаментів, довідкою ФОП " ОСОБА_8 " про вартість лікування, яке потерпілий проходив в стоматологічному кабінеті «Ніка-Дент», а тому розмір майнової шкоди підлягає до задоволення в цьому розмірі.

Крім того, у період з 05.11.2014р. по 27.11.2014р. потерпілий ОСОБА_4 з приводу отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії Львівської обласної клінічної лікарні, де на лікування потерпілого витрачено бюджетні кошти у сумі 2 886, 85 грн. З огляду на наведене та керуючись Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993р. (з наступними змінами і доповненнями), суд приходить до висновку, що позов прокурора в інтересах Львівської обласної клінічної лікарні підлягає до задоволення.

Речові докази та процесуальні витрати - відсутні, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.104 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік і з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтись в цю інспекцію для реєстрації, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, - задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 5 666 (п`ять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 62 коп. майнової шкоди та 8000 (вісім тисяч) грн. моральної шкоди, а всього 13 666 ( тринадцять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 62 коп.

Позов прокурора в інтересах Львівської обласної клінічної лікарні до ОСОБА_5 про стягнення шкоди задоволити. Стягнути з ОСОБА_5 в користь Львівської обласної клінічної лікарні 2 886 (дві тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 85 коп. майнової шкоди (з них: 2329,74грн. на р/р 0945 в ГУДКСУ у Львівській області в м.Львові МФО 825014, а 557,11 грн. на р/р 0945 в ГУДКСУ у Львівській області в м.Львові МФО 825014).

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили:

«___» ______________ 20__ р.

Суддя ОСОБА_1