ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 193/1447/15-к
Провадження № 1-кп/210/177/16

"11" січня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Долинська, Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 червня 2013 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.1 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000858 від 24 вересня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2015 року у провадження Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000858, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 просив суд призначити справу до судового розгляду вважаючи, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відповідають вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вирішення питання стосовно призначення справи до судового розгляду залишив на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Так, згідно ст.314 ч.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно зі ст.3 ч.1 п.13 КПК України, обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ст.110 ч.4 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до обвинувального акта додатками згідно вимог ст.291 ч.4 КПК України.

При цьому реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати вимогам ст.109 ч.2 КПК України.

Відповідно до ст.291 ч.ч.1-3 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Даних вимог закону, на думку суду, орган досудового розслідування та прокурор не дотримались.

Дослідивши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000858 у сукупності з реєстром матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки його зміст не в повній мірі відповідає положенням ст.291 ч.2 КПК України, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.291 ч.2 п.5 КПК України, обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд зазначає, що ст.291 ч.2 п.5 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення на думку суду не відповідає правовій кваліфікації злочину.

Згідно ст.337 ч.1 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених ст.337 ч.ч.2, 3 КПК України.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст.277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що пред`явлення неконкретного обвинувачення, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке обмежує ОСОБА_4 у здійсненні його права на захист.

При викладені в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленим, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відносно ОСОБА_4 слідчим ці вимоги дотримані формально, а при його затверджені прокурором такі порушенні залишені поза увагою процесуального керівника.

Так, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення в тому, що він 20 липня 2013 року, о 14:00 годині разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 , на автомобілі марки «ВАЗ 2105», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , приїхали до ОСОБА_7 , який проживає в будинку АДРЕСА_2 , щоб зайняти в останнього грошей.

Проте, після відмови, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 через домоволодіння ОСОБА_8 потрапили до подвір`я ОСОБА_9 , що проживає по сусідству, за адресою: АДРЕСА_2 , де в останніх виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме металевою бочкою, ємністю 200 літрів та металевим саморобним пристроєм для чищення взуття, які знаходилися біля будинку.

Після цього, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, в присутності сторонніх осіб, - ОСОБА_8 , відкрито заволоділи вказаною бочкою ємністю 200 л та саморобним металевим пристроєм для чищення взуття, які незважаючи на зауваження ОСОБА_8 , винесли за територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , де завантажили до автомобіля «ВАЗ 2105», який знаходився на подвір`ї ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення злочину зникли.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку товарознавчої експертизи №44 від 06 жовтня 2015 року, спричинено матеріального збитку на загальну суму 177,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ст.186 ч.2 КК України, а саме як грабіж, за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Так, зі змісту обвинувачення вбачається, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 вчинене ним не самостійно а разом із встановленим органом досудового слідством громадянином ОСОБА_5 , що згідно положень ст.186 ч.2 КК України є кваліфікуючою ознакою злочину, а саме за попередньою змовою групою осіб.

При цьому при формулюванні кваліфікації кримінального правопорушення дана кваліфікуюча ознака відсутня.

Належних доказів того, що матеріали за обвинуваченням громадянина ОСОБА_5 було виділено в окреме провадження, та що існує вирок у відношенні останнього, з якого б вбачалося, що останній скоїв злочин саме разом із обвинуваченим ОСОБА_4 суду прокурором не надано.

Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ст.91 ч.1 КПК України, які підлягають доказуванню, неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження.

Відсутність обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до ст.42 ч.3 п.1 КПК України він має право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. При цьому, це право включає можливість знати причини, у чому особу обвинувачують.

Відповідно до ст.6 ч.3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка чинна в Україні на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Таким чином, нехтування положеннями ст.291 ч.2 п.5 КПК України позбавляє обвинуваченого ОСОБА_4 права знати в чому його звинувачують, та порушують його права на захист.

Усе вище зазначене, на думку суду свідчить про поверхневий, формальний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, та визначення правової кваліфікації діяння, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 .

Вищенаведені порушення унеможливлюють вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, а тому суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст.ст.109, 291, КПК України, оскільки вищезазначені порушення вимог КПК України є істотними та такими, що перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.314 ч.3 п.3 КПК України, ст.ст.110, 109, 291 КПК України, враховуючи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженню, зареєстрованому 24 вересня 2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000858, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, - повернути прокурору Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області для усунення недоліків, та проведення необхідних процесуальних дій.

Ухвала суду про повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст ухвали оголошено 13 січня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_1