ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/1020/16-к

01.02.2016 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальну справу по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронівка Везнесенського району Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має судимість за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.185 КК України (покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., станом на 25.01.2015 року штраф оплачено), військовослужбовця за призовом під час мобілізації, радіотелеграфіста радіостанції Р-134М 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
встановив:
14 лютого 2015 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року №15/2015, затвердженого Законом України № ІІЗ-УІІІ від 15 січня 2015 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією, яку проходить в посаді радіотелеграфіста радіостанції Р-134М 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

З часу видання ВО Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року, до цього часу на території України, згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. і Закону України «Про оборону України», почав діяти особливий період, тобто період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. і Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи призваним за мобілізацією військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 -- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України. Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Всупереч зазначених вимог, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи статутні обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, проходячи військову - службу та будучи забезпечений речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, в серпні 2015 року солдат ОСОБА_4 вирішив самовільно залишити місце несення військової служби, мотивуючи свої дії тяжким фінансовим становищем у родині.

Реалізуючи свій умисел, близько 11 години 12 серпня 2015 року, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, в порушення статутних вимог, отримавши належним чином від командування частини звільнення, будучи зобов`язаним повернутись вчасно до військової частини НОМЕР_1 о 18 годині 12 серпня 2015 року, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до цієї ж частини, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Того ж дня, солдат ОСОБА_4 сів на рейсовий автобус та дістався до місця свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

9 листопада 2015 року пошуковою групою військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця ОСОБА_4 було доставлено до цієї військової частини для подальшого проходження служби.

В період з 12 серпня 2015 року по 9 листопада 2015 року солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, пояснив, що в нього були проблеми вдома, народилась шоста дитина, тому він залишив військову частину, і два місяці там не з`являвся.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнає свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його показання послідовні, логічні і не викликають у суду сумнівів в правильності розуміння ним обвинувачення і всіх обставин справи, добровільності та щирості його позиції, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати по ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану
При обранні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані про особу обвинуваченого, що характеризується задовільно, обставини, що пом`якшують відповідальність - визнання своєї провини й каяття, тяжкий матеріальний стан, перебування на утриманні у обвинуваченого 6 дітей, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті, не пов`язане з позбавленням волі.
Керуючись ст. 373-376 КПК України, суд, -
засудив:
Визнати винуватим ОСОБА_4 в пред`явленому обвинуваченні по ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи та навчання, не виїзжати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу вказаних органів.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Херсонської області в 30-денний строк з дня його проголошення через Суворовський райсуд м. Херсона

СуддяОСОБА_1 .