В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2012 Білоцерківський міськрайонний суд в складі:

головуючий суддя Закаблук О. В. ,

при секретарі Шовкопляс С. П.,

з участю прокурора Римара М.О.,

захисника ОСОБА_1, представника потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква справу про обвинувачення за ст.286 ч.2 КК України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця хут.Нове Життя Константинівського району Ростовської області, Росія, росіянина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, не працює, інвалід 3 групи, прож.м.Біла Церква, АДРЕСА_1, раніше не судимий,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_3 обвинувачується органами досудового слідства в тому що він, 04.07.2012 року близько 21 години 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2105» держ.ном.АІ 3191СМ, рухаючись автодорогою Тетіїв - Біла Церква на території Білоцерківського району Київської області в напрямку м. м. Біла Церква порушив вимоги п.п 1.3.,1.5,2.3Правил Дорожнього руху України, де вказано, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян,завдавати матеріальних збитків, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний:бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не діяв відповідно до вимог п. 12.2. Правил дорожнього руху України, а саме у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, п. 12.3. Правил дорожнього руху України, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, що позбавило його змоги постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, проявив неуважність, в наслідок чого не впорався із керуванням автомобіля та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4, який рухався по узбіччю автодороги в попутному напрямку.

В результаті порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої тім'яної кістки; забою головного мозку; крововиливу до основи пазухи зліва; розриву лівої барабанної перетинки; саден на голові, тулубі та кінцівках, які заподіяні тупими предметами можливо в строк та за обставин вказаних у постанові та які згідно висновку судово-медичної експертизи 226/д від 27.07.2012 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Порушення водієм ОСОБА_3 п.п.12.2,12.3Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв'язку з настанням наслідків.

Своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_3 свою вину у вчиненні

порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження визнав повністю, просив обмежитись тільки його допитом і пояснив, що дійсно, керував автомобілем з застосуванням ближнього світла фар та несвоєчасно помітив велосипедиста, якого намагався об»їхати, однак допустив зіткнення з ним, після чого намагався надати першу допомогу потерпілому, відвернути шкідливі наслідки вчиненого, відвідував потерпілого в лікарні та надавав йому можливу матеріальну підтримку, частково оплачував лікування. Визнаючи себе повністю винним підсудний в повному розмірі визнає заявлені цивільні позови прокурора на користь держави в рахунок відшкодування шкоди за лікування потерпілого та повністю визнав цивільний позов потерпілого, зобов»язується в подальшому повністю відшкодувати завдану ним матеріальну та моральну шкоду.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи підсудний просив суд не досліджувати докази, зібрані у справі досудовим слідством, після роз»яснень положень ст.299 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Суд, заслухавши підсудного, обвинувальну промову прокурора, який підтримав обвинувачення в повному обсязі, представника потерпілого, захисника, прийшов до висновку що в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_3 в тому, що він 04.07.2012 року близько 21 години 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2105» держ.ном.АІ 3191СМ, рухаючись автодорогою Тетіїв - Біла Церква на території Білоцерківського району Київської області в напрямку м. м. Біла Церква порушив вимоги п.п 1.3.,1.5,2.3Правил Дорожнього руху України, де вказано, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян,завдавати матеріальних збитків, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний:бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не діяв відповідно до вимог п. 12.2. Правил дорожнього руху України, а саме у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, п. 12.3. Правил дорожнього руху України, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, що позбавило його змоги постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, проявив неуважність, в наслідок чого не впорався із керуванням автомобіля та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4, який рухався по узбіччю автодороги в попутному напрямку.

В результаті порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої тім'яної кістки; забою головного мозку; крововиливу до основи пазухи зліва; розриву лівої барабанної перетинки; саден на голові, тулубі та кінцівках, які заподіяні тупими предметами можливо в строк та за обставин вказаних у постанові та які згідно висновку судово-медичної експертизи 226/д від 27.07.2012 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Дії підсудного ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ст.286 ч.2 КК України, так як ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу яким керував, що перебуває у прямому причинному зв»язку з наслідками заподіянням потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, а тому підсудний підлягає покаранню за вчинене в межах санкції ст.286 ч.2 КК України.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Підсудний ОСОБА_3 в скоєному щиро розкаюється, чим активно сприяв розкриттю злочину, на утриманні має неповнолітню дочку ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 - ці обставини суд враховує такими, що пом'якшують покарання.

Обставин, які б обтяжували відповідальність підсудного судом не встановлено.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_3 . за місцем проживання характеризується позитивно,

інвалід 3 групи захворювання, пов»язаного з трудовим каліцтвом довічно, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, вперше вчинив тяжкий злочин, по відношенню до наслідків з необережності, раніше не судимий, частково відшкодував завдану ним матеріальну шкоду потерпілому, вказані обставини судом визнаються такими, що значно знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного, а тому суд прийшов до висновку, що його особа не становить підвищеної суспільної небезпеки, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, підсудному слід призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст.286 ч.2 КК України та до ОСОБА_3 слід застосувати положення ст.75,76КК України, що є достатнім і необхідним підсудному для його перевиховання, а також суд вважає за необхідне призначити підсудному додаткове покарання у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами.

Цивільні позови прокурора та потерпілого слід задовольнити в повному обсязі з врахуванням визнання позовів підсудним та позиції представника потерпілого, який в судовому засіданні зменшив розмір матеріальної шкоди на 500 грн., яка відшкодована потерпілому під час розгляду справи судом, а тому з підсудного ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави в особі міського фінансового управління Білоцерківської міської ради 4223,52 грн. матеріальної шкоди в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 в Білоцерківській міській лікарні №2 та з підсудного слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 3134,53 грн. завданої матеріальної шкоди та 25 тисяч гривень завданої моральної шкоди, що не суперечить інтересам підсудного та потерпілого, так як розмір збитків в повному обсязі визнається підсудним.

Речові докази по справі, які знаходяться на зберіганні на штраф майданчику Білоцерківського МВ: автомобіль «ВАЗ2105» слід повернути підсудному ОСОБА_3, велосипед «Україна» потерпілому ОСОБА_4

Судові витрати в сумі 2946,40 грн. за проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Згідно ст.76 КК України зобов»язати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з»являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на органи виконання покарань Білоцерківського МВГУ МВС України в Київській області.

Цивільні позови прокурора в інтересах держави та потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі міського фінансового управління Білоцерківської міської ради 4223,52 грн. матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_4 3134,53 грн. завданої матеріальної шкоди та 25 тисяч гривень завданої моральної шкоди.

Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ2105» повернути підсудному ОСОБА_3, велосипед «Україна» потерпілому ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2946,40 грн. на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 15 діб з моменту проголошення до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд.

Суддя: О. В. Закаблук