В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження
прокурора - ОСОБА_3
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002642 від 30 квітня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовчиці Зарічненського району Рівненської області, громадянина України, не військовозобов`язаного, із середньою освітою, розлученого, має неповнолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.02.2015 року Рівненським міським судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком на 1 рік, 29.10.2015 року Зарічненським районним судом за ст. 185 ч.2 КК України на підставі ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.2, 186 ч.2 КК України, -

встановив:
ОСОБА_7 30 квітня 2015 року приблизно в 19.00 годині, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно з корисливих мотивів, в період іспитового строку за попереднім вироком заволодів шляхом зловживання довірою гр. ОСОБА_4 її мобільним телефоном «LENOVO A536» вартістю 2723 грн., чим завдав потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 17 липня 2015 року приблизно о 21.00 годині, перебуваючи по АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно з корисливих мотивів, в період іспитового строку за попереднім вироком, відкрито викрав майно ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон «NOKIA X2-02» вартістю 294 грн. та грошові кошти в сумі 600 грн., чим завдав майнову шкоду потерпілому на загальну суму 894 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися в відкритому викраденні чужого майна /грабіж/, вчиненими повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе повністю винуватим у пред`явленому обвинуваченні і дав показання, що при зазначених у вироку обставинах він 30 квітня 2015 року приблизно в 19.00 годині, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , шляхом зловживання довірою, під приводом подзвонити, заволодів гр. ОСОБА_4 її мобільним телефоном «LENOVO A536», вартості якого в сумі 2723 грн. не заперечує, крадений мобільний телефон в той же вечір здав в ломбард в районі ТРЦ «Чайка» в м. Рівне по паспорту випадкового чоловіка, гроші використав на власні потреби.

17 липня 2015 року приблизно о 21.00 годині, перебуваючи по АДРЕСА_3 , відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_5 , який підійшов в нетверезому стані і став його зачіпати, а саме мобільний телефон «NOKIA X2-02» та грошові кошти, не заперечує вартості телефону в розмірі 294 грн. та суми грошових коштів 600 грн., гроші потратив на власні потреби, телефон продав на ринку за 200 грн. Показав, що у вчиненому розкаюється, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнає повністю в частині стягнення матеріальної шкоди. Йому відомо про відшкодування майнової шкоди потерпілій ОСОБА_4 його батьками. Просить врахувати його каяття, відношення до скоєного і суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 , показала, що познайомилась із обвинуваченим за день до вчинення злочину, який повідомив історію про вчинення щодо нього крадіжки телефону і документів, з яким домовились зустрітись наступного дня. Прибувши наступного дня в під`їзд будинку по місцю її проживання, обвинувачений запропонував погуляти і поросив дати мобільний телефон, щоб здійснити дзвінок. Вона залишила йому свій мобільний телефон «LENOVO A536» вартістю 2723 грн. і зайшла в квартиру щоб одітись. Коли вийшла через короткий проміжок часу, обвинуваченого із її мобільним телефоном не виявила. Спроби зателефонувати за своїм номером не дали результату, на дзвінки ніхто не відповідав. Більше обвинуваченого вона не бачила. З приводу вчиненого щодо неї заволодіння майном в шахрайський спосіб звернулась в органи міліції. В особі обвинуваченого ОСОБА_9 вона впізнає крадія та стверджує про вчинення злочину щодо неї саме ОСОБА_7 .

Згідно наданої суду дослідженої в судовому засіданні заяви потерпілої ОСОБА_4 від 05.12.2015 року, в цей день 05.12.2015 року їй частково відшкодована завдана злочином майнова шкода на суму 2000 грн. батьками обвинуваченого ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що слідував в вечірній час 17 липня 2015 року по вулиці Соборній із пакетами в руках із малознайомим чоловіком. В цей час обвинувачений, якого він до цього не бачив і з яким не спілкувався, раптово вирвав йому кишеню сорочки разом із грішми в сумі 600 грн., банківською карточкою, документами та ключами, заволодів його мобільним телефоном «NOKIA X2-02» вартістю 294 грн., та побіг з місця події. При цьому фізичної сили щодо нього або погрози обвинувачений не застосовував. Перехожі люди, які бачили цю подію, викликали міліцію. За кілька хвилин прибула оперативна група працівників міліції, які на той час не виявила обвинуваченого, про вчинений відносно нього злочин він звернувся із заявою в органи міліції. В ході слідства слідчому передав пошкоджену сорочку, коробку з-під телефону, інструкцію із Імейлом. Матеріальна шкода, завдана злочином йому не відшкодована. Підтримує заявлений в досудовому слідстві цивільний позов в кримінальному провадженні в частині стягнення із обвинуваченого коштів в сумі 2100 грн. на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи і не мають сумнівів у добровільності позиції щодо повного визнання винуватості, обставин вчинення кримінального правопорушення та цивільного позову, усвідомлюючи особливості апеляційного оскарження в такому випадку.

Із урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України, в його діях та цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди об`єктивно підтверджені в суді.

Оцінюючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2 100 грн. на підставі досліджених доказів, відповідно положень ст. 128 КПК України, ст.ст. 1166, 1177, 1192 ЦК України, ч.1 ст.61 ЦПК України, суд вважає його обґрунтованим, доведеним, таким що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, що є злочинами середньої тяжкості та тяжким злочином, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого і характеризуючи його відомості, наявність неповнолітньої дитини ОСОБА_10 на утриманні, не перебування на «Д» обліку в лікарів психіатра чи нарколога, відсутність характеристики по місцю проживання, схильність особи до вчинення кримінальних правопорушень та вчинення злочинів в період іспитового строку за попереднім вироком.

З`явлення із зізнанням, повне визнання вини у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, часткове відшкодування завданої злочинами шкоди суд враховує, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин суд не вбачає.
Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченого ОСОБА_7 буде призначення покарання пов`язаного із ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі в межах санкції статей обвинувачення, призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Речові докази в кримінальному провадженні суду не передавались.

Процесуальні витрати за залучення експерта в справі складають 245 грн. 52 коп. та підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави, відповідно ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 124,128, 370, 374, 393,395 КПК України , -

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.2, 186 ч.2 КК України, і призначити покарання:

- за ст. 190 ч.2 КК України у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі;

- за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком та призначити остаточне покарання засудженому ОСОБА_7 у вигляді 4 /чотирьох/ років 4 /чотирьох/ місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання із 27 липня 2015 року /а.с.109-110/. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому залишити у вигляді утримання його під вартою в СІЗО м. Рівне.

Стягнути із засудженого ОСОБА_7 , псаспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Зарічненським РС УДМСУ в Рівненській області 02.08.2014 року, на користь потерпілого ОСОБА_5 кошти в сумі 2100 /дві тисячі сто/ грн..00 коп. на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 245 грн. 52 коп.

Матеріали досудового слідства кримінального провадження №0002642 від 30 квітня 2015 року на 174 арк. залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням з обвинувальним актом.

На вирок суду може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а для осіб, що утримуються під вартою - з моменту отримання копії вироку.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1