Справа № 715/2219/15-к
Провадження № 1-кп/715/117/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.10.2015 Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
учасники судового процесу прокурор ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо спеціально освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше несудимого , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 19 березня 2014 року призваний на військову службу за мобілізацією, яку проходив у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді водія служби забезпечення, а з 16 травня 2014 року водія відділення забезпечення у військовому званні «сержант».
Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_5 зобов`язаний був діяти у відповідності до Конституції України, вимог Військової присяги та статутів Збройних Сил України.
Положеннями ст.ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, Незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу на вищевказаній посаді солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 30, 37, 128, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
18 листопада 2014 року сержанту ОСОБА_5 доведено розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №186/5/2/1719 від 17.11.2014 року про переведення для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Однак, сержант ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. ст. 11, 30 Статуту Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України через особисту недисциплінованість, з метою уникнення проходження військової служби за межами Чернівецької області, умисно, відкрито відмовився виконати зазначений вище наказ начальника, мотивуючи відмову сімейними обставинами.
В подальшому, сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що відповідно до розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №186/5/2/1719 від 17.11.2014, він зобов`язаний прибути до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, через несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків без поважних причин, не з`явився на службу при переведенні до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), а маючи на меті ухилитись від військової служби та припинити виконання конституційного обов`язку, самовільно залишив територію Глибоцького ОРВК та став проводити час на власний розсуд за місцем свого проживання в смт. Глибока, Чернівецької області.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинених ним злочинах визнав, підтвердив обставини їх вчинення, які викладені в обвинувальному акті, крім того вказував, що у вчиненому кається, просив суд суворо не карати, та вказував на те, що у нього було бажання проходити військову службу й відповідно він добровільно і без будь-яких повісток з`явився до військкомату, однак, не прибув до нового місця служби, оскільки на той час не міг залишити сім`ю, через важке матеріальне становище, а також через те, що він здійснював догляд за своєю хворою матір`ю.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч.3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та свідка ОСОБА_6 та матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинуваченого як особу.
Допитана в судовому засіданні, свідок ОСОБА_6 пояснила, що її чоловік ОСОБА_5 не прибув до нового місця служби тільки через те, що йому не надали час для підготовки до переїзду, а в сім`ї склалося тяжке матеріальне становище, а також через те, що він доглядав за своєю пристарілою матір`ю. Оцінюючи покази свідка, суд вважає, що вказані нею обставини не можуть впливати на правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а можуть враховуватися судом тільки як пом`якшуюча обставина при призначенні покарання.
Аналізуючи всі обставини справи, докази зібрані по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_5 є склад злочину передбачений ч.1 ст.402 КК України - тобто непокора, а саме, інше умисне невиконання наказу, а також ч.1 ст.408 КК України - самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, тобто дезертирство.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 65 КК України, суд враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення ним злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, його стан здоров`я, сімейний та майновий стан, а також те, що він раніше не судимий.
Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, його молодий вік.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
За таких обставин, суд ураховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 402, ч. 1 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі та застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України суд не вбачає.
Саме такий вид покарання на погляд суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 402 та ч. 1. ст. 408 КК України і за їх вчинення призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 402 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 408 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя: