Справа №459/2527/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження № 0001278 про обвинувачення ОСОБА_4 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, з повною середньою освітою, раніше судимого: 16.04.2014 р. Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.164, ч.1 ст.125 КК України до 240 год. громадських робіт, 17.06.2014 р. тим же судом за ч.1 ст.190 КК України до штрафу у сумі 850 грн., 26.12.2014 року тим же судом за ч. 1 ст.125 КК України до 200 год. громадських робіт, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в учиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 26.12.2014 року засуджений Червоноградським міським судом за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 год. громадських робіт. 27.01.2015 року працівниками КВІ м.Червонограда УДПтСУ у Львівській області ОСОБА_4 постановлено на облік як засудженого до покарання не пов`язаного з позбавленням волі, у вигляді громадських робіт, та належним чином ознайомлено з порядком та умовами відбуття даного покарання. Будучи належним чином ознайомленим за настання кримінальної відповідальності за ухилення від відпрацювання громадських робіт, яка передбачена ч.2 ст.389 КК України, та належним чином ознайомленим із графіком виходу на роботу за лютий, березень, квітень, травень 2015 року, умисно без поважних причин не з`явився на відпрацювання громадських робіт 05.02.2015 року, 06.02.2015 року, з 09.02.2015 року по 13.02.2015 року, 05.03.2015 року, 06.03.2015 року, 19.03.2015 року, 20.03.2015 року, крім того ОСОБА_4 з 25.05.2015 року по 30.07.2015 року жодного разу не з`явився на відпрацювання годин громадських робіт, і як наслідок термін виконання громадських робіт неодноразово продовжувався, а покарання залишилось невідбутим. Загальна кількістьневідпрацьованих ОСОБА_4 громадських робіт склала 36 годин.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що повністю погоджується з обставинами, оголошеними прокурором з обвинувального акта, оскільки ухилився від відбування громадських робіт без поважних причин. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого та дослідженням даних у справі, що характеризують його особу.

Обвинуваченому та прокуророві роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в ухиленні від відбування громадських робіт як особою, засудженою до цього покарання, доведена повністю. Тому суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість учиненого злочину, що є злочином невеликої тяжкості. Ураховується й особа обвинуваченого, який є людиною молодого віку, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння у його розкритті.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 лише в умовах його ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у межах санкції частини інкримінованої статті у виді арешту.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, сукупність пом`якшуючих його покарання обставин, незначну частину невідбутого покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2014 року, суд дійшов висновку про призначення йому м`якшого покарання на рівні його найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 389 КК України.

Остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків за правилами ст.ст. 71, 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим в учиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити покарання у виді арешту строком в 1 (один) місяць.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2014 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком в 1 (один) місяць 2 (два) дні.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 17.06.2014 року необхідно виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання рахувати з 18.08.2015 року дня його фактичного затримання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокуророві.

Головуючий:ОСОБА_1