Справа № 667/5973/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю :
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області, громадянина України, проживає сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , виховує дитину дружину малолітнього ОСОБА_6 , 2014року народження, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , водія взводу охорони роти охорони батальйону охорону, старшого солдата
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 410 КК України,
встановив:
що 16 квітня 2013 року ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 19.08.2013 року №151, старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія взводу охорони роти охорони батальйону охорони цієї ж частини.
Проходячи військову службу за контрактом на зазначеній посаді відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 6 Закону України «Про правовий режим майна в збройних силах України», ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, п.п. 3.1.1, 3.1.9 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, старший солдат ОСОБА_4 , виконуючи покладені на нього обов`язки, зобов`язаний берегти військове (державне) майно, суворо виконувати правила приймання, зберігання, видавання та здавання матеріальних засобів, приймати та видавати майно за встановленими документами, здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів, вживати заходів для боротьби з нераціональним їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і викраденням.
З часу видання ВО Президента України, Головою Верховної Ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року, до цього часу на території України почав діяти особливий період, згідно ст.1 Закону України «Про оборону України».
05.03.2015 року вступили в законну силу зміни до КК України, в частині вчинення військовослужбовцями військових злочинів в умовах особливого періоду (доповнено статтю відповідною кваліфікуючою ознакою).
Проте, старший солдат ОСОБА_4 , діючи на порушення зазначених вимог законодавства, в умовах особливого періоду, вчинив замах на викрадення іншого військового майна за попередньою змовою групою осіб, а саме двох автономних гідросистем АГС-60 №Н205Б09 та № НОМЕР_3 , які перебували у власності військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:
02 червня 2015 року об 11 годині старші солдати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заступили до складу варти озброєння військової частини польова пошта НОМЕР_1 (місце постійної дислокації якої розташоване на землях Комишанської селищної ради Комсомольського району АДРЕСА_1 ). Наступного дня, 03 червня 2015 року, ОСОБА_4 змінився з поста №1 о 7 годині, ОСОБА_7 змінився з наряду того ж дня о 9 годині. В подальшому, у період з 9 до 11 години 03 червня 2015 року зазначені військовослужбовці разом чекали на прибуття нового складу варти, тобто на зміну з наряду, перебуваючи на території аеродрому частини.
В період очікування прибуття особового складу нової варти військовослужбовеці ОСОБА_4 та ОСОБА_7 помітили на майданчику зберігання металобрухту аеродрому військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) металеві агрегати, а саме: дві автономні гідросистеми АГС -60 № Н205Б09 та № НОМЕР_3 до бойового гелікоптеру МІ-24, призначення яких їм не було відомо. Тоді ж у військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник спільний умисел, направлений на викрадення зазначеного військового майна з метою подальшої його реалізації на пункті прийому металобрухту і отримання за це коштів на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вирішили за попередньою змовою групою осіб викрасти зазначене вище військове майно.
В цей же день, 3 червня 2015 року, в період з 9 до 10 години, достовірно знаючи, що зазначене майно належним чином не охоронялося, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , згідно раніше обумовленої домовленості, безперешкодно завантажили дві автономні гідросистеми АГС -60 № Н025Б09 та № Н025060042 у багажне відділення автомобіля «Фольцваген» «Пассат», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 на праві власності
Цього ж дня, близько 10 години 40 хвилин, на територію аеродрому частини для зміни прибув особовий склад нової варти у складі 5-ти військовослужбовців. В подальшому, близько 15 хвилин останні приймали варту, а ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , в свою чергу, здавали цей наряд.
Остаточно здавши варту, ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , разом зі старшим солдатом ОСОБА_8 та молодшим сержантом ОСОБА_9 вирушили до казарм військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на вищевказаному автомобілі ОСОБА_7 «Фольцваген» «Пасат» з метою здачі зброї, після чого мали намір вивозу вказаних вище автономних гідросистем за територію військової частини для подальшої реалізації цього майна. Проте, близько 11 години на контрольно-пропускному пункті аеродрому цієї ж частини вказаних військовослужбовців зупинив днювальний добового наряду КПП №2 ОСОБА_10 .
При цьому ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 відкрити кришку багажника автомобіля для перевірки, на що ОСОБА_7 вказав на те, що не може відчинити, оскільки, ніби-то на автомобілі зламаний замок. Тоді ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_7 про те, що у випадку неможливості огляду багажного відділення його автомобіля, він не має права випустити автомобіль ОСОБА_7 з території частини. Після чого ОСОБА_7 відчинив кришку багажного відділення свого автомобіля.
Під час огляду багажного відділення автомобіля «Фольцваген» «Пасат», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , днювальний ОСОБА_10 помітив наявність в ньому металевих предметів, вкритих кольоровим покривалом, тобто майно було приховано від загального огляду. Піднявши покривало, ОСОБА_10 виявив дві автономні гідросистеми до бойового гелікоптера МІ-24.
Днювальний ОСОБА_10 доповів про виявлене майно черговому по КПП, який доповів про викладені обставини вищестоящому командуванню для інформування правоохоронних органів.
Відповідно до висновку експерта №2396 від 02.07.2015 року середня ринкова вартість однієї автономної гідросистеми АГС-60 до гелікоптеру МІ-24 станом на червень 2015 року становить 1325 гривень 63 копійки.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), в посаді водія взводу охорони роти охорони батальйону охорону, 03 червня 2015 року в період з 09 до 11 години, перебуваючи на території аеродрому цієї частини, за адресою АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб з військовослужбовцем цієї ж частини ОСОБА_7 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив замах на викрадення іншого військового майна двох автономних гідросистем АГС -60 № Н205Б09 та № НОМЕР_3 до гелікоптеру МІ-24 загальною вартістю 2651 грн. 26 коп., яким не зміг розпорядитися на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі.
Вказане кримінальне правопорушення визначене ч.2 ст.15 ч.3 ст.410 КК України, які передбачають кримінальну відповідальність.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, показав суду, що він проходить військову службу за контрактом. В 2014року, точної дати не пам`ятає, разом із солдатом ОСОБА_7 перебували в наряді. При зміні наряду, приблизно о сьомій годині, побачили біля воріт 2 незрозумілих їм металевих предмети. Разом із Рожком вирішили завантажити вказані предмети у належний Рожку автомобіль Фольцваген «Пассат», а потім здати на металобрухт, проте на КПП-2 були затримані.
Оскільки обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, у добровільності його позиції сумніву у суду немає, учасники кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин.
Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.
Наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.410 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.
З урахуванням викладених обставин суд вирішив недоцільним дослідження інших доказів у провадженні.
Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.410КК України - замах на викрадення військовослужбовцем іншого військового майна за попередньою змовою групою осіб, в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч.2 ст.15 ч.3 ст.410 КК України відноситься до тяжкого злочину.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює вчинене, готовий нести за вчинене відповідальність, обвинувачений має сім`ю, в якій виховує малолітню дитину.
До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить беззастережне визнання винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.
За викладених обставин суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання із застосуванням ст.69КК України у вигляді двох років позбавлення волі.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і на підставі ст.58КК України призначене покарання у вигляді позбавлення волі має бути замінено на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той же строк з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків від суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 372,374 КПК України, суд,
у х в а л и в
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.410 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до ч.2 ст.15 ч.3 ст.410 КК України із застосуванням ст.69КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків від суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя:ОСОБА_1