печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4219/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 10.02.2014 року про закриття кримінального провадження №0000213 від 24.05.2013 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 28.02.2014 року звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 10.02.2014 року про закриття кримінального провадження №0000213 від 24.05.2013 року.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, та винесеною внаслідок неповно проведеної перевірки доводів, викладених в заяві.

Посилаючись на ст.ст.303, 304,306,307 КПК України, просить скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

В судове засідання особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 та слідчий не з`явилися, про місце та час розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності особи, яка подала скаргу та слідчого, на підставі наданих сторонами доказів.

Вивчивши матеріали скарги, оскаржувану постанову, матеріали кримінального провадження №0000113, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового та кримінального проваджень, за заявою ОСОБА_5 в ЄРДР були внесені відомості про те, що ОСОБА_6 під час його допиту в якості свідка 06 березня 2012 року по кримінальній справі №49-3092 давав суперечливі показання, які на думку заявника не відповідають дійсності та є неправдивими, постійно змінював свої показання та перекручував факти.

10 лютого 2014 року постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 було закрито кримінальне провадження №0000113, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2013 року про начебто дачу ОСОБА_6 завідомо неправдивих показань під час його допиту в якості свідка 06 березня 2012 року по кримінальній справі №49-3092, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст.284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Тобто, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ст. 7 КПК України, однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка полягає в обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналіз матеріалів кримінального провадження переконливо свідчить про те, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, перевірка обставин, викладених у заяві ОСОБА_5 про начебто дачу ОСОБА_6 завідомо неправдивих показань під час його допиту в якості свідка 06 березня 2012 року по кримінальній справі №49-3092, була проведена повно, всебічно і неупереджено.

Проведеним досудовим розслідуванням було встановлено, що під час допиту по кримінальній справі №49-3092 обвинувачений ОСОБА_8 та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та інші дали показання, які повністю узгоджуються з даними 06 березня 2012 року під час допиту в якості свідка по кримінальній справі №49-3092 показаннями ОСОБА_6 у частині того, що «Акт є загальним документом, який формувався ОСОБА_3 , який приймав рішення щодо можливості прийняття робіт», «рішення ОСОБА_3 по суті прийнято одноосібно, а не кожним членом комісії окремо, а також про те, що внесені до відповідного розділу Акту приймання другого етапу ДКР «Калина -1» відомості не є загальним рішенням комісії». Дані обставини свідчать про спростування доводів ОСОБА_3 щодо неправдивості показань ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , будуючи допитаним в якості свідка показав, що у липні 2008 року відповідно до розпорядження першого заступника начальника Генерального штабу ЗС України від 10.07.2008 №442 він був включений до складу комісії з приймання другого етапу ДКР « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та у період з 21 по 30 липня 2008 року брав участь у роботі зазначеної комісії.

Під час допиту у ході досудового слідства у кримінальній справі №49-3092 він давав правдиві показання та наміру їх перекручувати або змінювати не мав. будь яких суперечностей та перекручувань у даних ним 06.03.2012 під час допиту в якості свідка у кримінальній справі №49-3092 показаннях немає, суперечливих та неправдивих показань він не давав. На його думку ОСОБА_5 навмисно вилучив із контексту його показань окремі речення, які по іншому трактують їх зміст.

Проведеним оглядом протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 06 березня 2012 року та інших матеріалів кримінального провадження № 0000113 встановлено, що у повідомленні про кримінальне правопорушення у частині підписання протоколів випробувань №№ 1, 2, 3 від 29.07.2008 ОСОБА_27 наводить витяги з показань свідка ОСОБА_6 , а не показання вказаного свідка, внаслідок чого з контексту були виокремлені окремі речення, що призвело до створення видимості, начебто зміни даних свідком ОСОБА_6 показань, чим заявником було штучно створено видимість суперечностей в показання вказаного свідка. У той же час, із змісту показань свідка ОСОБА_28 , які містяться в протоколі його допиту від 06.03.2012 року вбачається. що вони є послідовними, логічними, будь-які суттєві суперечності в показаннях свідка відсутні.

Під час допиту в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000113 ОСОБА_3 не зміг пояснити, яким чином показання свідка ОСОБА_6 , що стосуються різних обставин та дій, а також вказують на різні порушення, можуть суперечити одні одним, після чого відмовився відповідати на задані йому слідчим запитання.

За результати розгляду скарги було встановлено, що під час досудового розслідування на момент прийняття рішення по кримінальному провадженні № 0000113 були дослідженні всі наведенні у повідомленні ОСОБА_5 обставини, які нібито свідчать про дачу свідком ОСОБА_6 завідомо неправдивих показань.

Провівши необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні, будь-яких доказів, які б могли свідчити про недопустимість показань ОСОБА_6 у кримінальному провадженні не здобуто, а навпаки спростовані наведеними зібраними органом досудового розслідування доказами, тому слідчий прийшов до висновку про відсутність події кримінального правопорушення і у відповідності з вимогами п.1 ч.1 ст.284 КПК України закрив кримінальне провадження.

Як вбачається з постанови слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_29 про закриття кримінального провадження №0000113 про начебто дачу ОСОБА_6 завідомо неправдивих показань під час його допиту в якості свідка 06 березня 2012 року по кримінальній справі №49-3092. від 10.02.2014, вказана постанова містить детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено кримінальне правопорушення, та висновки слідчого щодо відсутності вини особи з урахуванням всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що обставини зазначені в скарзі ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 110, 284, 303, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 10.02.2014 року про закриття кримінального провадження №0000213 від 24.05.2013 року відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в аапеляціному порядку пртягом пяти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1