Єдиний унікальний номер 243/9846/15-к
Номер провадження 11-кп/775/83/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю:

прокурора ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області кримінальне провадження № 0002169 від 28.08.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, який неповнолітніх дітей на утриманні не має, що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 24.09.2013 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки,

визнано винуватим у у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.309 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України, остаточно призначено покарання шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 24.09.2013 року у вигляді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

27.08.2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_7 знаходився біля домоволодіння № 42 по вул. Комяхова м. Слов`янська, де побачив кущі дикорослих конопель в кількості трьох штук. В цей час у нього виник протиправний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний намір, у вищевказаний час, у вказаному місці, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою особистого вживання, без мети збуту зірвав з двох кущів дикорослих конопель верхівки, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб канабіс.

Після чого, зірвані верхні частини дикорослих конопель зложив в бумажну серветку та поклав в правий карман, одягнутих на ньому бридж бежевого кольору, таким чином став незаконно зберігати при собі наркотичний засіб канабіс.

Після чого, у вищевказаний час, у вказаному місці, ОСОБА_7 , з незаконно придбаним наркотичним засобом став проводити своє дозвілля, де біля будинку № 42 по вул. Комяхова м. Слов`янська, був зупинений працівниками міліції, та в присутності понятих, з письмового дозволу ОСОБА_7 на огляд, в період часу з 20 год. 45 хв. до 21 год. 21 хв. в нього виявили та вилучили наркотичний засіб - канабіс масою 15,0 г. ( в перерахунку на суху речовину масою 5,13 г.), який ОСОБА_7 , незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Не оскаржуючи фактичних обставини справи, обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вважає, що призначене вироком покарання по своїй суворості не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення. Вважає, що з урахуванням таких обставин, що характеризують особу обвинуваченого як: повне визнання своєї провини в скоєному злочині; щире каяття у скоєному; сприяння встановленню істини по справі; скоєння злочину середньої тяжкості; наявність постійного місця проживання; задовільна характеристика; не перебування на обліках в психіатричних, та наркологічних лікувальних закладах; з моменту скоєння злочину і до теперішнього часу не скоював більше ніяких злочинів, не переховувався від органів слідства та суду, не представляє ніякої загрози для суспільства; за місцем проживання проживає разом з дружиною, яка має статус одинокої матері, та трьома неповнолітніми дітьми; скоєння обвинуваченим злочину, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України, коли вже фактично випробувальний строк, згідно вироку Барвінківського районного суду спливав, суд мав можливість призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, просили вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, вироку суду без змін, за наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України ґрунтуються на ретельно перевірених та наведених у вироку доказах і ніким в цій частині не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України підстави для перегляду апеляційним судом вироку в цій частині відсутні.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, ці вимоги кримінального закону судом враховані в повній мірі.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про порушення судом законодавства при призначенні покарання, то вони є непереконливими.

Призначивши обвинуваченому покарання за злочин, передбачений ст.309 ч.1 КК України, суд прийняв законне рішення про застосування положень ст.ст. 71, 72 КК України та призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю вироків, а саме до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення під час відбування покарання, призначеного Барвінківським районним судом Харківської області, а тому, відповідно до ст. 78 ч.3 КК України призначаючи покарання останньому необхідно застосувати положення статей 71, 72 КК України.

Колегія судді погоджується з даним висновком.

З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 24.09.2013 року було засуджено Барвінківським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

27 серпня 2015 року, тобто під час відбування покарання, призначеного вироком Барвінківського районного суду Харківської області, ОСОБА_7 скоєно нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 ч.1 КК України.

Відповідно до положень ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Статтею 71 ч.ч.1,4 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані та обвинуваченому призначено обґрунтоване покарання відповідно до норм кримінального закону.

Щодо доводів обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення з урахуванням обставин його скоєння та особистих даних обвинуваченого, то вони є непереконливими.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання. Як пом`якшуючі покарання обставини судом враховані: повне визнання провини; каяття у скоєному. Крім того, судом враховано, що обвинувачений за місцем мешкання характеризується з задовільної сторони, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

На думку колегії суддів, немає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання. Призначене йому покарання є необхідним та достатнім.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року - залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3