Провадження №1-кп/761/1030/2015
В И Р О К
іменем України
17 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 084 97 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого: 15.06.2015 Шевченківським районним судом м.Києва за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт, 20.08.2015 року Подільським районним судом м.Києва за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення умисних злочинів, будучи засудженим вироком Шевченківського районного суду м.Києва в 2015 році за ч.2 ст.185 КК України знов вчинив корисливий злочин проти власності при наступних обставинах.

21.07.2015 приблизно о 13.00 ОСОБА_7 , перебуваючи в кафе «Спасатель», що розташований в Подільському районі міста Києва поблизу ринку «Куринівський» познайомився з ОСОБА_5 , з якою направились до міста проживання останньої за адресою АДРЕСА_3 . Рухаючись разом в даному напрямку, коли вони перебували за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 що їй необхідно відійти в туалет. С цією метою прослідувала у двір будинку АДРЕСА_4 та поставила поряд с собою сумку з особистими речами. ОСОБА_7 залишився чекати на Кошелєву, неподалік від того місця, де вона перебувала.

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 , користуючись зайнятістю потерпілої, діючи умисно та повторно, 21.07.2015 приблизно о 16.00 годині, перебуваючи поблизу будинку № 12 по вул.Ольжича у м.Києві схопив сумку, що знаходились поряд с ОСОБА_5 та тримаючи її руках побіг по вказаній вулиці.

Потерпіла негайно висловила вимогу до обвинуваченого зупинитися, намагалась його наздогнати, однак обвинувачений на її вимогу не реагував, прискорив рух та забіг за один із будинків по АДРЕСА_4 , чим відкрито повторно викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: жіночу сумочку вартістю 350 грн., в якій знаходились паспорт громадянина України та посвідчення водія, свідоцтво про реєстрації на імя ОСОБА_5 , які не мають для неї матеріальної цінності, гаманець вартістю 400 грн., зошит, що не має матеріальної цінності для потерпілої, гребінець вартістю 50 грн., рулетка вартістю 25 грн., чохол для цигарок 100 грн., косметичка 150 грн., розкладний ніж 300 грн., чохол для ножа 20 грн., ніж розкладний вартістю 250 грн., калькулятор 50 грн., ліхтарик сірого кольору 70 грн., ліхтарик червоного кольору 100 грн., серветки вологі 5 грн., гроші у сумі 2500 грн., мобільний телефон марки «Леново» вартістю 5000 грн., з сім картою оператора «Київстар», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, представляє, ключ від автомобіля «Пежо» - 500 грн., автомобільний ключ запалювання -1000 грн., пуль сигналізації для автомобіля 300 грн., а всього ОСОБА_7 викрав майна, на загальну суму 11170 грн., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій, після чого зник з місця вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 повторно вчинив відкрите викрадення (грабіж), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав частково, вважав, що його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Надав показання про те, що 21.07.2015, він у кафе, познайомився з потерпілою де разом вживали алкогольні напої.

На пропозицію потерпілої вирішили покинути кафе та на автомобілі таксі направитись на пляж. Знаходячись на вул. Ольжича потерпіла звернулась з вимогою до водія зупинити автомобіль. Разом вони вийшли з автомобіля, при цьому потерпіла направилась у двір будинку з тим, щоб сходити до туалету. По дорозі вона передала йому сумку, а сама пройшла далі. Скориставшись тим, що він залишився поза межами поля зору потерпілої, вирішив викрасти сумку, тримаючи її в руках побіг в напрямку ринку «Куринівський». Не чув щоб потерпіла до нього зверталась з вимогою про повернення сумки.

По дорозі витягнув з сумки мобільний телефон «Леново» та гроші в сумі приблизно 1600- 1700 грн, які залишив собі, а сумку з іншими речами викинув в одному з дворів.

В цей же день зустрів свого знайомого на ім`я ОСОБА_9 , якого попросив здати викрадений телефон в ломбард, на що він погодився й через деякий час передав йому виручені за продаж телефону кошти у сумі 1050 грн.

Вину визнав частково, вважаючи, що не вчиняв грабіж, а здійснив крадіжку, скориставшись станом потерпілої, яка не бачила його дій та не зупиняла його.

Не оспорював розмір спричиненої шкоди та визначену вартість викраденого, стверджував, що не пам`ятає кількість викрадених грошових коштів. Однак вважає, що їх не могло бути більше ніж 1700 грн.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказами.

- Показаннями потерпілої ОСОБА_5 яка повідомила, що наприкінці липня 2015 року познайомилась з обвинуваченим у кафе, що розташоване у Подільському районі у м.Києві, де деякий час провели разом з обвинуваченим. Потім вирішили покинути кафе та на таксі поїхали в напрямку Харківського шосе. Проїжджаючи по вул..Ольжича вийшли з автомобіля. Вона пішла у двір одного з будинків, бажаючи знайти місце для справлення природної потреби. Поряд з собою поставила сумку в цей час до неї підійшов обвинувачений, схопив сумку, що стояла поряд з нею та почав тікати. На її прохання зупинитися та повернути сумку не реагував, швидко побіг в напрямку будинку, що розташований по АДРЕСА_4 . Вона намагалась його наздогнати, кричала та вимагала від нього повернути сумку, однак він на її вимоги не реагував.

Пояснила, що в неї була викрадена сумка білого кольору вартістю 350 грн., паспорт, гаманець вартістю 400 грн. з грошовими коштами у сумі 2500 грн., мобільний телефон «Леново» вартістю 5000 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, гребінець, рулетка вартістю 25 грн., чохол для цигарок вартістю 100 грн., косметичка вартістю 150 грн., два ножа вартістю 300 грн. та 250 грн. чохол для ножа вартістю 20 грн., калькулятор вартістю 50 грн., два ліхтаря вартістю 70 грн. та 100 грн., ключ від автомобіля «Пежо» вартістю 500 грн., ключ запалювання вартістю 1000 грн., пульт автомобільної сигналізації 300 грн, а всього в неї було викрадено майна на сумму 11 170 грн.

Зазначила, що частково їй були повернуті викрадені речі, претензій майнового характеру до обвинуваченого не має.

- довідкою з ЗТ «Скарбниця» зі змісту якої вбачається, що мобільний телефон «Леново» IMEI НОМЕР_1 , що раніше був викрадений обвинуваченим у потерпілої ОСОБА_5 був переданий у заклад до ПТЗТ «Скарбниця» громадянином ОСОБА_10 (а.с.99). Обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що звертався за допомогою до свого знайомого з тим, щоб він здав до ломбарду викрадений мобільний телефон.

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.07.2015 де ОСОБА_5 вказала на обставини вчинення злочину, зазначивши, що невстановлена особа відкрито заволоділа її майном сумкою з документами, коштами у сумі 2500 грн. Оцінивши приблизно вартість викраденого у 7500 грн.

- протоколом огляду місця події від 23.07.2015 проведеного за участю ОСОБА_7 , який вказав на місце, що знаходиться за адресою м.Київ, вул.. Ольжича,33, де була виявлена жіноча сумка білого кольору, що була раніше викладена у потерпілої ОСОБА_5 в якій знаходились документи на її ім`я, 2 розкладних ножа, гребінець, рулетка, чохол для цигарок, косметичка, калькулятор, 2 ліхтарика, ключ від автомобіля «Пежо», пульт автомобільної сигналізації.

-протоколом огляду предметів з фототаблицями до нього від 24.07.2015 під час проведення якого були оглянуті виявлені та вилучені при огляді місця події викрадені у потерпілої ОСОБА_5 речі: жіноча сумка, документи на її ім`я, інші речі.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.07.2015 під час проведення якого потерпіла ОСОБА_5 серед 4 х представлених їй на огляд осіб вказала на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, що 21.07.2015 відкрито викрав її сумку з особистими речами.

У відповідності до п. 2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованими.

В судовому засіданні з показань потерпілої ОСОБА_5 встановлені інші обставини вчинення відкритого викрадення її майна жіночої сумки з особистими речами, аніж ті, що зазначені у обвинувальному акті. Так, судом встановлено, що перед вчиненням злочину, потерпіла не передавала сумку обвинуваченому, її сумка з особистими речами знаходилась поряд з нею.

Вказані обставини є деталями вчинення злочину, й по суті не впливають на кваліфікацію.

Підстав не довіряти показанням потерпілої у суду не має, її показання в судовому засіданні були послідовними, змістовними, деталізованими. Вони співпадають та узгоджуються з даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.07.2015 року (а.с. 112), яка вказала, що викрадення її сумки з особистими речами здійснювалось відкрито, даними, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання, в якому зафіксовані аналогічні показання потерпілої, щодо відкритого викрадення сумки з її особистими речами. Вона ж зазначила суму викрадених грошових коштів - 2500 грн., про такий розмір викрадених грошей вказувала з самого початку, з моменту складання протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

З цих під став суд вважає необґрунтованою позицію сторони захисту з приводу необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.185 КК України, оскільки відсутні об`єктивні дані, які свідчили, що викрадення особистих речей потерпілої вчинялось у таємний спосіб. Зазначене не підтверджується та суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам. З цих же підстав вважає, що відсутні об`єктивні дані, які б вказували на те, що обвинуваченим було вчинене викрадення меншої суми грошових коштів, аніж тих, що зазначено потерпілою.

Як вже вказувалось судом, потерпіла з цього приводу на надавала послідовні показання, підтвердила їх у судовому засіданні, про викрадення 2500 грн. заявляла з моменту вчинення злочину, про що містяться дані у протоколом прийняття заяви про вчинення злочину.

Вказану позицію обвинуваченого та його захисника суд сприймає як спробу уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин.

Таким чином, встановлена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч.2 ст.186 КК України за яке він підлягає покаранню.

При призначенні покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу винного, що неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за місцем ув`язнення характеризується посередньо (а.с.111) офіційно не працює, проживає у цивільному шлюбі, на спеціальних обліках не перебуває.

Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , що підтверджується її заявою (а.с. 83).

Визнання вини у вчиненні більш м`якого злочину не може вважатися та розцінюватися судом, як щире каяття, а тому дана обставина не враховується судом, як пом`якшуюча.

З врахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від дій обвинуваченого, його процесуальної поведінки після вчинення злочину щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, наявності пом`якшуючої обставини, а тому суд вважає, що за вчинення даного злочину , необхідним і достатнім для його виправлення слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах, визначених санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Оскільки вказаний злочин обвинуваченим вчинено до постановлення вироку Подільського районного суду м.Києва від 20.08.2015 року яким ОСОБА_8 засуджено до 2 років позбавлення волі, а тому на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 15.06.2015 року, попередньо з застосуванням ст. 72 КК України перевести покарання у вигляді громадських робіт у більш суворий позбавлення волі та остаточно призначити до відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Застосовуючи принцип повного складання покарань, судом враховано, що обвинувачений після призначення йому покарання у вигляді громадських робіт належних висновків не зробив, не приступив до його відбування, і через короткий проміжок часу знов вчинив умисний корисливий злочин.

На підставі ч.5 ст.72 КК України строк відбування покарання слід рахувати з моменту затримання, тобто з 24.07.2015 у відповідності до протоколу затримання (а.с.128).

Речові докази, що передані під розписку потерпілій (а.с.82,84) ключі від автомобіля, брелок сигналізації, паспорт на імя ОСОБА_11 , довідка про код, медична довідка, заява на переказ готівки, талон, права, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сумка, гаманець, зошит, гребінець, рулетка чохол для цигарок, косметичка, 2 розкладних ножа та 1 чохол, калькулятор, 2 ліхтаря, серветки, ключ запалювання, пульт від сигналізації залишити за належністю потерпілій ОСОБА_11 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину за ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, визначеного вироком Подільського районного суду м.Києва від 20.08.2015 року більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного складання покарань за даним вироком та вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 15.06.2015 року, з застосуванням ч.1 ст.72 КК України, попередньо перевести покарання у вигляді громадських робіт на покарання у вигляді позбавлення волі у співвідношенні 1 день позбавлення волі відповідає 8 годинам громадських робіт, остаточно призначити до відбуття 4 роки та 15 днів позбавлення волі.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 24.07.2015.

Речові докази, що передані під розписку потерпілій (а.с.82,84) ключі від автомобіля, брелок сигналізації, паспорт на імя ОСОБА_11 , довідка про код, медична довідка, заява на переказ готівки, талон, права, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сумка, гаманець, зошит, гребінець, рулетка чохол для цигарок, косметичка, 2 розкладних ножа та 1 чохол, калькулятор, 2 ліхтаря, серветки, ключ запалювання, пульт від сигналізації залишити за належністю потерпілій ОСОБА_11 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя