АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/332/15-к Номер провадження 11-кп/786/492/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією першого заступника прокурора Полтавської області на вирок Диканського районного суду від 08.05.2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня, неодруженого, працює ПСП «Ковпаківець», раніше судимого:

-26.03.2015 р. Котелевським районним судом за ч. 3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 100 год. громадських робіт

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на на три роки позбавлення волі.

відповідно до ст.71 КК України повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Котелевського районного суду від 26 березня 2015 року у виді 100 годин громадських робіт, що відповідно ст.72 ч.1 п.1 п.п. «г» КК України, складає 12 днів позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 3 років 12 днів позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладені такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком ОСОБА_7 засуджено за вчинення крадіжки чужого майна за таких обставин.

На початку січня 2015 року ОСОБА_7 , з метою крадіжки чужого майна, зірвав навісний замок на дверях літньої кухні господарства потерпілого ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав DVD плеєр марки LG та електричну плойку марки Scarlet SG -1061,належні потерпілому ОСОБА_8 , чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 361,94 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , ставить питання про зміну судового рішення,посилаючись на допущену судом помилку при призначенні покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, оскільки суд , застосувавши положення ст.75 КК України, фактично звільнив ОСОБА_7 від відбування реального покарання, призначеного за вироком, просить судове рішення щодо нього скасувати та постановити новий вирок, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону при призначенні покарання засудженому за сукупністю вироків.

Так, в апеляційній скарзі зазначено, що суд, при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання, безпідставно застосував положення ст.71 КК України, оскільки останній вчинив злочин до постановлення попереднього вироку. Остаточне покарання у даному випадку необхідно призначати за сукупністю злочинів, згідно положень ч.4 ст.70 КК України.

Далі прокурор зазначає, що виходячи зі змісту абз.2 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання у разі, коли особа засуджується до покарання, що належить відбувати реально, а за іншим вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Пропонує вирок Диканського районного суду від 08.05.2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити новий вирок, засудивши ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирок Котелевського районного суду від 26.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт виконувати самостійно.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка просила змінити вирок та виключити рішення суду про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, перевіривши матеріали справи та викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Учасниками процесу вирок суду в цій частині не оскаржується.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 УК України є правильною.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що доводи прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність є слушними.

Застосовуючи ст.71 КК України і приєднуючи повністю невідбуте покарання за вироком Котелевського районного суду від 26 березня 2015 року у виді 100 годин громадських робіт, суд допустив неправильне застосування кримінального закону.

Матеріалами справ встановлено,що ОСОБА_9 був засуджений вироком Котелевського районного суду від 26 березня 2015 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, тобто до покарання, яке підлягає реальному виконанню. Дійшовши висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 від відбування покарання за вчинене ним за даним вироком кримінальне правопорушення на підставі ст.75 КК України,в порушення вимог кримінального закону, суд призначив йому покарання за правилами ст.71 КК України, звільнивши від відбування реального покарання,визначеного вироком Котелевського районного суду від 26 березня 2015 року у виді громадських робіт.

За таких обставин вирок Котелевського районного суду від 26 березня 2015 року має виконуватись самостійно, оскільки на момент постановлення оскаржуваного вироку покарання засудженим ОСОБА_9 у виді громадських робіт відбуто не було, а тому вирок суду щодо ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні підлягають зміні.

На час розгляду апеляційної скарги згідно довідки управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області за номером 15/4-512 від 08.07. 2015 року ОСОБА_9 з 07.05.2015 року по 10.06.2015 року відбуте покарання і на 12 червня 2015 року звільнено по відбуттю призначеного покарання.

За таких обставин, вирок Котелевського районного суду від 26.03.2015 року відносно ОСОБА_7 виконанню не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора частково задовольнити.

Вирок Диканського районного суду від 08.05.2015 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Виключити з рішення суду посилання про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст.71 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання, призначеного судом, у виді позбавлення волі на 3 роки із звільненням відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

В іншій частині вирок Диканського районного суду від 08.05.2015 року залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4