Справа № 646/2310/15-к
№ провадження 1-кп/646/57/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.16 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
в с т а н о в и в :
20 лютого 2015 року в провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшов для розгляду обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 січня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 березня 2015 року. Ухвалою суду від 05 березня 2015 року було продовжено строк тримання ОСОБА_7 під вартою до 14 травня 2015 року, а ухвалами того ж суду від 07 травня, 19 червня, 11 серпня, 29 жовтня, 30 грудня 2016 року було продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою до 27 лютого 2016 року.
При проведенні судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.
Суд, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ті обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку на цей час не змінилися, тобто процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, у данному випадку не зменшилися.
Відповідно до ч. 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Суд приймає рішення щодо продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованих йому злочинів, які у відповідності до положень ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та передбачають покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, а також той факт, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, натепер обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень під час відбування покарання за попереднім вироком суду.
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання підвартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк» проти України).
Крім того, суд бере до уваги, можливість ризиків незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.
Також у провадженні суду надійшли інші кримінальні провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 щодо скоєння ним нових злочинів, що свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Тому суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому немає, а продовження строку тримання його під вартою обумовлено також вимогами суспільного інтересу у справі, який полягає у встановленні істини та запобіганню вищезазначеним ризикам.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до шестидесяти днів, тобто до 11 квітня 2016 року.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.
Суддя- ОСОБА_1