Справа № 206/1226/15-к
1-кс/206/119/15
У Х В А Л А
05 березня 2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження №0000004 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Тбілісі Грузія, громадянина Грузії, що має довідку на постійне місце проживання в Україні №6129/1202 від 05.05.2010р, маючого вищу медичну освіту, працюючого лікарем-хірургом ДУ «Відділкова лікарня станції Нижньодніпровськ-Вузол» ДП «Придніпровська залізниця», розлучений, зі слів поновив сім`ю із колишньою дружиною, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, суд -

В С Т А Н О В И В:

5 березня 2015р. о 16год. старший слідчий Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Вимоги у клопотанні слідчим обґрунтовані тим, що 28.02.2015р. СУ УМВС України на Придніпровській залізниці ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

ОСОБА_6 наказом №54 призначений на посаду лікаря-хірурга Державної установи «Відділкова лікарня станції Нижньодніпровськ-Вузол» ДП «Придніпровська залізниця», розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ілларіонівська, 9.

Згідно посадової інструкції, в обов`язки ОСОБА_7 входить: здійснювати амбулаторний прийом за графіком, затвердженим адміністрацією поліклініки; проводити диспансерне спостереження за хворими з хірургічною патологією; забезпечувати проведення експертизи тимчасової непрацездатності та своєчасне направлення хворих з хронічними формами захворювань в лікувально-консультативні та медико-соціальні експертні комісії; здійснювати відповідно до показань своєчасну госпіталізацію хворих; здійснювати контроль і керівництво роботою середнього медичного персоналу хірургічного кабінету; вести медичні карти амбулаторних хворих, виписувати рецепти; забезпечувати правильне ведення медичної документації медичною сестрою кабінету; направляти хворих на обов`язкові медичні огляди з метою виявлення туберкульозу, педикульозу, венеричних хвороб.

Для виконання своїх завдань та обов`язків ОСОБА_6 наділений повноваженнями: отримувати необхідну для виконання обов`язків інструктивну та методичну інформацію; призначати і відміняти діагностично-лікувальні засоби (препарати); приймати рішення про госпіталізацію хворих у разі ургентного стану; залучати лікарів інших спеціальностей для проведення консультації хворим; віддавати розпорядження підлеглому середньому медичному персоналу, контролювати його роботу.

Робочим місцем лікаря-хірурга ОСОБА_6 є кабінет №18 вищевказаної поліклініки.

26.02.2015р. приблизно о 10год. 30хв. до лікаря-хірурга ОСОБА_6 , що знаходився в зазначений час на своєму робочому місці, а саме в кабінеті №18 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ілларіонівська, 9 звернувся громадянин ОСОБА_8 , який був разом з ОСОБА_9 , та повідомив, що він підлягає мобілізації, у зв`язку з чим хоче пройти медичний огляд.

З`ясувавши в ході бесіди у громадянина ОСОБА_8 , причину необхідності отримання останнім вищевказаного документа, а так само розуміючи, що в разі видачі ОСОБА_8 даного документу з інформацією про хворобу, у ОСОБА_6 виник умисел на одержання службовою особою неправомірної вигоди, вчинене повторно.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_8 , що отримання ним довідки про непрацездатність, яка містить в собі діагноз: забій грудної клітини з права, забій попереково-кресцового відділу хребта, больовий синдром, яка дасть право ОСОБА_8 , не бути мобілізованим у Збройні сили України, неможливо без передачі йому неправомірної вигоди у розмірі, що становить 900дол.США та 3тис.грн, вказавши при цьому, що у випадку ненадання йому вище зазначеної неправомірної вигоди, ОСОБА_8 не зможе отримати вищевказаний документ та при цьому повідомив, що частину грошей йому потрібно передати негайно, а саме 200дол. США (відповідно до курсу НБУ станом на 26.02.2015р. становить 6002грн.) в цей же день приблизно об 11год. ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вказаному розмірі, після чого останній сказав, що ОСОБА_8 повинен прийти на наступний день за довідкою та принести решту неправомірної вигоди.

Таким чином, ОСОБА_6 створив умови, за яких ОСОБА_8 змушений був погодитися на передачу неправомірної вигоди.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 27.02.2015р. приблизно об 10год.30хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в своєму робочому місці, розташованому за вищевказаною адресою, передав ОСОБА_8 довідку про непрацездатність з діагнозом: забій грудної клітини зправа, забій попереково-кресцового відділу хребта, больовий синдром, без проходження громадянином ОСОБА_8 будь-яких медичних оглядів та повідомив, що останній повинен принести йому неправомірну вигоду найближчим часом.

В цей й же день, приблизно о 12год.15хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 прийшли до кабінету ОСОБА_6 , де останній, скоюючи злочин повторно, отримав від громадянина ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 700дол.США (відповідно до курсу НБУ станом на 27.02.2015р. становить 19432грн.) та 3тис.грн.

Після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_6 був затриманий співробітниками правоохоронних органів та в нього були вилучені грошові кошти в сумі 3000грн, а саме 15 купюр номіналом по 200грн. та 700дол.США, 7 купюр номіналом по 100дол.США.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.368 КК України одержання службовою особою, неправомірної вигоди за виконання в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду будь-якої дії, з використанням службового становища, вчиненого повторно.

5.03.2015р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, тобто одержання службовою особою, неправомірної вигоди за виконання в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду будь-якої дії, з використанням службового становища, вчиненого повторно.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 ; протоколами огляду грошових купюр від 25.02.2015р;

протоколом обшуку від 27.02.2015р; речовими доказами, а саме грошовими коштами в сумі 3тис.грн, 15 купюр номіналом по 200грн. та 700дол.США, 7 купюр номіналом по 100дол.США.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, як то знищити докази по справі, незаконно впливати на свідків, а також знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, перешкоджати виконанню процесуальних рішень, старший слідчий просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність:

1)
Запобігти спробам ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду.
2) Запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень.
3) Запобігти спробам ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Старший слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання і стверджував, що ОСОБА_6 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України, а також перебуваючи на волі ОСОБА_6 буде переховуватися від органів міліції, прокуратури чи суду та може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. ОСОБА_6 пояснив, що він має постійне місце проживання, роботу, не має наміру переховуватися від органів досудового слідства та суду, не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, поновив сім`ю і виховує неповнолітню доньку.

Вислухавши підозрюваного, його захисника, доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, враховуючи думку прокурора, який підтримав клопотання, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за таких підстав.

Слідчим було встановлено, що 26.02.2015р. приблизно о 10год. 30хв. до лікаря-хірурга ОСОБА_6 , що знаходився в зазначений час на своєму робочому місці, а саме в кабінеті №18 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ілларіонівська, 9 звернувся громадянин ОСОБА_8 , який був разом з ОСОБА_9 , та повідомив, що він підлягає мобілізації, у зв`язку з чим хоче пройти медичний огляд.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_8 , що отримання ним довідки про непрацездатність, яка містить в собі діагноз: забій грудної клітини зправа, забій попереково-кресцового відділу хребта, больовий синдром, яка дасть право ОСОБА_8 , не бути мобілізованим у Збройні сили України, неможливо без передачі йому неправомірної вигоди у розмірі, що становить 900дол.США та 3тис.грн, вказавши при цьому, що у випадку ненадання йому вище зазначеної неправомірної вигоди, ОСОБА_8 не зможе отримати вищевказаний документ та при цьому повідомив, що частину грошей йому потрібно передати негайно, а саме 200дол. США (відповідно до курсу НБУ станом на 26.02.2015р. становить 6002грн.) в цей же день приблизно об 11год. ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вказаному розмірі, після чого останній сказав, що ОСОБА_8 повинен прийти на наступний день за довідкою та принести решту неправомірної вигоди.

Таким чином, ОСОБА_6 створив умови, за яких ОСОБА_8 змушений був погодитися на передачу неправомірної вигоди.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 27.02.2015р. приблизно об 10год.30хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в своєму робочому місці, розташованому за вищевказаною адресою, передав ОСОБА_8 довідку про непрацездатність з діагнозом: забій грудної клітини зправа, забій попереково-кресцового відділу хребта, больовий синдром, без проходження громадянином ОСОБА_8 будь-яких медичних оглядів та повідомив, що останній повинен принести йому неправомірну вигоду найближчим часом.

В цей й же день, приблизно о 12год.15хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 прийшли до кабінету ОСОБА_6 , де останній, скоюючи злочин повторно, отримав від громадянина ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 700дол.США (відповідно до курсу НБУ станом на 27.02.2015р. становить 19432грн.) та 3тис.грн.

Після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_6 був затриманий співробітниками правоохоронних органів та в нього були вилучені грошові кошти в сумі 3000грн, а саме 15 купюр номіналом по 200грн. та 700дол.США, 7 купюр номіналом по 100дол.США.

У відповідності до ст.176 КПК України, запобіжним заходом є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

За змістом ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення не застосовується. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Суд вважає, що в судовому засіданні не доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний добровільно прийшов до прокурора, не впливає на свідків, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце роботи та проживання.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 2.03.2015р. стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід на підставі ст.ст.182, 183, 193, 196 КПК України у вигляді тримання під вартою та встановлена застава у сумі 60тис.900грн.
ОСОБА_6 сплатив вказану суму і згідно довідки про звільнення ДНП №31877 5 березня 2015р. звільнений із Дніпропетровського слідчого ізолятору та знаходиться під заставою. В той же день його запросили і він прийшов до прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська.
В клопотанні старший слідчий просить не змінити запобіжний захід, а по суті повторно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд не вбачає правових підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Старший слідчий та прокурор не довели в судовому засіданні, що підозрюваний переховувався, знищував речі чи документи, впливав на свідків чи перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.
Між тим, із постанови прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області про визначення підслідності від 27.02.2015р. вбачається, що у кримінальному провадженні №0000032 прокурором відділу прокуратури області було визначено підслідність та направлено до СВ Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування. Встановлено, що розрив у часі між епізодами пів години.
Окрім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого злочину у сфері службової діяльності, що ніяк не пов`язано із насильницькими діями.
Вивчивши особу підозрюваного, судом встановлено, що він по суті не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання та роботи, поновив сімейні стосунки із колишньою дружиною.
За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196-197, 369-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У клопотанні старшому слідчому Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 1979р.н. - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області

С Л І Д Ч И Й С У Д Д Я ОСОБА_1