Єдиний унікальний номер 185/299/16-к
Провадження № 1-кп/185/103/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2016 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 00000055 від 05 жовтня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Миколаївка, Донецької обл., українця,
громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого
за адресою:
АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, одруженого,
раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На початку квітня 2014 року на території Донецької області невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної «Донецької народної республіки» (надалі ДНР) було створено не передбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну. Воєнізовані групи були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. У зазначеному форму ванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались у різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

На початку квітня 2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Миколаївка Донецької області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно надав згоду представникам не передбаченого законом збройного формування ДНР на участь у його діяльності.

Після чого, ОСОБА_3 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, за вказівкою представників незаконного збройного формування ДНР, протягом квітня 2014 року приймав участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування будуючи блокпости, що були розташовані неподалік села Черевковка Слов`янського району та на виїзді з міста Миколаївка Донецької області, а також систематично здійснював чергування на даних блокпостах.

У подальшому, протягом другої половини квітня - першої половини травня 2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи на території цегляного заводу міста Миколаївка Донецької області забезпечував підготовку засобів (мішків із піском), які використовувались для укріплення бойових позицій не передбаченого законом збройного формування ДНР при проведенні бойових дій проти Збройних сил України.

На початку червня 2014 року ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи, дав згоду на участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування шляхом інформування його представників про місця дислокації військових підрозділів Збройних Сил України та їх переміщення в АДРЕСА_2 та прилеглих територіях.

Упродовж червня-жовтня 2014 року ОСОБА_3 , діючи умисно, на виконання незаконного наказу невстановленої особи - члена не передбаченого законом збройного формування ДНР, за допомогою телефонного зв`язку повідомляв його представникам відомості про місця дислокації та кількість військових підрозділів Збройних Сил України, їх переміщення в м. Миколаївка та прилеглих територіях, про застосування українськими військовими військової техніки проти вказаного не передбаченого законом збройного формування.

У подальшому, протягом травня 2015 року, перебуваючи у м. Донецьку, ОСОБА_3 , діючи умисно, за допомогою телефонного зв`язку, використовуючи свій мобільний телефон з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «МТС», що має номер НОМЕР_1 , передавав представнику не передбаченого законом збройного формування ДНР на ім`я ОСОБА_6 відомості щодо місць дислокації підрозділів Збройних Сил України, їх переміщення в районі населених пунктів Красноармійськ, Костянтинівка, АДРЕСА_3 , Піски та Авдіївка Донецької області, а саме:

- під час розмови, яка мала місце 23.05.2015 року о 9:16 годин ОСОБА_3 повідомив представника не передбаченого законом збройного формування на ім`я ОСОБА_6 про пересування військової техніки ЗС України у районі населених пунктів Красноармійськ, Костянтинівка, АДРЕСА_3 та Авдіївка Донецької області;

- під час розмови, яка мала місце 23.05.2015 рокуо 9:29 годин ОСОБА_3 повідомив представника не передбаченого законом збройного формування на ім`я ОСОБА_6 про пересування військової техніки ЗС України у районі Карловської плотини та населених пунктів Красноармійськ, Піски Донецької області.

Окрім того, протягом травня 2015 року, перебуваючи у м. Донецьку, ОСОБА_3 , діючи умисно, за допомогою телефонного зв`язку, брав участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, інформуючи його представника про бажання інших осіб вступити до складу не передбачених законом збройних формувань, а саме:

- під час розмови, яка мала місце 24.05.2015 рокуо 16:19 годин ОСОБА_3 , перебуваючи у Донецькій обласній клінічній лікарні за адресою: м. Донецьк, проспект Ільїча, 12, повідомив представника не передбаченого законом збройного формування на ім`я ОСОБА_6 про бажання свого знайомого, який перебуває у госпіталі, вступити до складу підрозділу не передбаченого законом збройних формувань ДНР.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст.260 КК України, як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.
Під час досудового розслідування 05 січня 2016 року між начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 , якому на підставі ст.36 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000055 від 05.10.2014 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні слідчого відділу Управління СБУ в Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 40 була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими членами не передбаченого законом збройного формування.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Також, сторонами погоджено, що з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 та конкретних обставин справи, а саме те, що останній повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро покаявся та активно сприяв у проведенні кримінального провадження, раніше не судимий, його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим останнього, згідно ст.75 КК України, буде звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із встановленням випробувального терміну з покладанням на ОСОБА_3 обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до категорії тяжких злочинів. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставини вчинення інкримінованих йому дій, викладених в обвинувальному акті, за місцем реєстрації характеризується позитивно, перебуває на диспансерному обліку у лікаря невропатолога з діагнозом: остеохондроз поперекового відділу хребта, помірний спондилоартроз, грижа міжхребцового диска, мігрень з частими мігренозними нападами, наслідки закритого чмт (струс головного мозку 2008 рік) з вираженою цефалгієй, вестибулопатія антено-невротичний синдром, перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки у стадії нестійкої ремісії, хронічний панкреатит, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, одружений, має неповнолітнього сина, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання невстановлені, узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ч.2 ст. 260 КК України, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості, укладеної 05 січня 2016 року між начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладеної між сторонами, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Судових витрат по провадженню не встановлено.

Речові докази у кримінальному провадженні розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 січня 2016 року між начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000055 від 05.10.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробувальним терміном на три роки з виконанням обов`язків, передбачених п. п. 2,3,4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_3 обраний у вигляді тримання під вартою скасувати, та звільнити з під варти.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- оптичний диск з написом «07202-ВК», який знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск GB/К1-П/15-10127/1 від 10.07.2015 року, який знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск «19311», який знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- посвідчення червоного кольору з написом на лицьовій стороні «Удостовирение о проверне знаний требований охрани труда». На паперовій вклейці в середині посвідчення містяться написи «ООО «ПОЛИКОМП», удостоверение № НОМЕР_2 , выдано ОСОБА_3 , место работы ООО «ПОЛИКОМП», должность монтажник, от 13.05.2013 року» - повернути власникові;

- посвідчення водія серія НОМЕР_3 від 19.07.1991 року, видане на ім`я ОСОБА_3 , від 04.05.1962 року - повернути власникові;

- талон серія ЯНА, номер НОМЕР_4 , до посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_3 від 03.12.1997 року - повернути власникові;

- банківську картку Приват-Банку № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , строк дії 08/17 ;

- банківську картку Приват-Банку № НОМЕР_7 , № НОМЕР_6 , строк дії 04/17 ;

- банківську картку Приват-Банку № НОМЕР_8 , № НОМЕР_6 , строк дії 04/17;

- сім-картку оператору зв`язку «МТС», № НОМЕР_9 ;

- сім-картку оператору зв`язку «МТС», № НОМЕР_10 ;

- сім-картку оператору зв`язку «МТС», № НОМЕР_11

- сім-картку оператору зв`язку «Білайн», № НОМЕР_12 ; сім-картка оператору зв`язку «Білайн», № НОМЕР_13 ;

- сім-картку оператору зв`язку «Джинс», № НОМЕР_14 ;

- сім-картку невідомого оператору зв`язку, № НОМЕР_15 ;

- стартовий пакет оператору зв`язку «Лайф», з номером телефону « НОМЕР_16 », в якому в середині міститься ваучер без сім-картки, фіскальний чек про поповнення рахунку на суму 12 грн. знищити;

- стартовий пакет оператору зв`язку «Лайф», з номером телефону « НОМЕР_17 », в якому в середині міститься ваучер на номер « НОМЕР_18 » без сім-картки знищити;

- стартовий пакет оператору зв`язку «Лайф», з номером телефону « НОМЕР_19 », в якому в середині міститься ваучер на номер « НОМЕР_20 » без сім-картки знищити;

- мобільний телефон комбінованого чорного та сірого кольорів марки «Nokia», модель «1100», IMEI: НОМЕР_21 -

- мобільний телефон комбінованого чорного та сірого кольорів марки «Samsung», модель «Е1125», IMEI: НОМЕР_22 -

- мобільний телефон комбінованого чорного та сірого кольорів марки «Sony Ericsson», модель «W300i», IMEI: НОМЕР_23 -

- мобільний телефон комбінованого чорного та жовтого кольорів марки «Nokia», модель «202», IMEI 1: НОМЕР_24 , IMEI 2: НОМЕР_25 - повернути власникові;

- сім-картку мобільного оператору «Лайф» № НОМЕР_26 - знищити;

- паспорт серії НОМЕР_27 , виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 20.12.2011 року на ім`я громадянина ОСОБА_3 , повернути власникові.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .