Справа № 743/1187/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/958/2015
Категорія - ч.1 ст.190, ч.4 ст.27,ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК УкраїниДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000194 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Чернігів, житель АДРЕСА_1 , освіта вища, працює водієм у ФОП ОСОБА_10 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий,

засуджений:

за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;

за ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України (в редакції Закону від 13.05.2014 року), до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.5 ст.96-2 КК України, спеціальну конфіскацію не застосовано.

На підставі ч.2 ст.55 КК України, ОСОБА_8 призначено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Постановлено зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання період затримання, в порядку ст.208 КПК України, з 16 год. 20 хв. 20 липня 2015 року та перебування під вартою в межах даного кримінального провадження з 22 липня 2015 року по час звільнення з під варти, у зв`язку з внесенням застави по 23 липня 2015 року, з урахуванням правил ст.72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі, а всього 6 днів обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді застави.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , працюючи дільничним інспектором міліції сектору ДІМ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області, достовірно знаючи, що згідно кримінального процесуального законодавства за своєю посадою він не має повноважень на прийняття будь-яких процесуальних рішень у кримінальних провадженнях, 19 червня 2015 року, в приміщенні Ріпкинського РВ УМВС (смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Васильєва, 71), відібравши у ОСОБА_11 пояснення за заявою ОСОБА_12 про притягнення до відповідальності невідомих осіб, які 19 червня 2015 року демонтували непрацюючу водонапірну башту на території колишнього колгоспу в с. Сиберіж Ріпкинського району, та з`ясувавши причетність до вказаний дій ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_11 , ввів останнього в оману та запевнив, що вирішить питання з службовими особами Ріпкинського РВ УМВС щодо закриття кримінального провадження, яке підлягало реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за фактом демонтажу башти, якщо ОСОБА_11 надасть йому грошові кошти в сумі 4000 доларів США, нібито для подальшої передачі зазначених коштів в якості неправомірної вигоди службовим особам Ріпкинського РВ УМВС.

У подальшому, 02 липня 2015 року, неподалік приміщення Ріпкинського РВ УМВС, під час особистої зустрічі ОСОБА_8 :

- роз`яснив ОСОБА_11 про наслідки закриття кримінального провадження, про наслідки умовного засудження;

- запевнив ОСОБА_11 , що за позитивне вирішення питання щодо закриття кримінального провадження останньому достатньо передати йому 40 000 грн.;

- не вчинюючи будь-яких дій, спрямованих на спонукання чи схилення уповноважених службових осіб органу досудового розслідування чи прокуратури до прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження, внесеного 20.06.2015 року до ЄРДР за № 0000245, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, досудове розслідування по якому проводиться слідчим СВ Ріпкинського РВ УМВС ОСОБА_13 , сказав ОСОБА_11 , що він цікавився у службових осіб райвідділу міліції можливістю закриття даного кримінального провадження.

17 липня 2015 року, під час телефонної розмови, ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_11 , що за позитивне вирішення питання щодо закриття кримінального провадження останньому достатньо передати йому 2000 доларів США;

ОСОБА_11 , вважаючи, що у разі незгоди з пропозицією ОСОБА_8 , останній як працівник правоохоронного органу, який проводив його опитування з приводу демонтажу водонапірної башти, за фактом чого розпочато кримінальне провадження, може вплинути на прийняття процесуальних рішень стосовно нього, з метою ненастання для нього негативних наслідків, погодився з умовами ОСОБА_8 , про що йому повідомив.

ОСОБА_8 не довів до кінця свій намір по підбуренню ОСОБА_11 до надання неправомірної вигоди службовим особам Ріпкинського РВ УМВС за закриття кримінального провадження №0000245, оскільки достеменно знав, що вказаний злочин не буде закінчено, так як останній, обманюючи ОСОБА_11 , завчасно робить неможливим доведення злочину до кінця.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , 20 липня 2015 року, в період часу з 15.00 год. по 15.03 год., під час особистої зустрічі з ОСОБА_11 , перебуваючи в салоні автомобіля останнього марки «ГАЗЕЛЬ», що знаходився на перехресті вулиць Васильєва та 1-го Травня в смт. Ріпки Ріпкинського району, неподалік приміщення Ріпкинського РВ УМВС, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом обману, одержав від останнього грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 20.07.2015р., складало 44 029,80 грн.

Через декілька хвилин після отримання грошей, під час проведеного працівниками прокуратури Чернігівської області та органів СБ України огляду ОСОБА_8 , у присутності понятих, були виявлені та вилучені кошти в сумі 2000 доларів США.

Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій та доведеність вини, просив змінити вирок місцевого суду та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування скарги зазначає, що місцевим судом при призначенні йому покарання не було в повній мірі враховано обставини, які пом`якшують відповідальність. Зокрема, перебування на його утриманні щойно народженої дитини, дружини, а також матері, яка є особою похилого віку та часто хворіє. Крім того, він повністю визнає свою вину та щиро кається в скоєному.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, в зв`язку з невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та призначити ОСОБА_8 покарання: за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України (в редакції Закону від 13.05.2014 року) у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. У решті вирок залишити без змін. Послався на неврахування місцевим судом, що ОСОБА_8 , використовуючи статус працівника міліції, скоїв корупційний злочин, який становить особливу суспільну небезпеку, так як підриває установлений законом порядок здійснення правоохоронної діяльності. Діяння ОСОБА_8 мають підвищену суспільну небезпеку, так як були активними та створювали в іншої особи враження суцільної корумпованості правоохоронних органів.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення; прокурора, котрий підтримав свою апеляційну скаргу, а скаргу обвинуваченого просив не задовольняти; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора не оскаржуються.

Посилання обвинуваченого на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості, а також доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання є непереконливими.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд з достатньою повнотою врахував те, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем колишнього працевлаштування, має на утриманні вагітну дружину, тобто, врахував ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, а також те, що один із вчинених ним злочинів відноситься до категорії корупційних злочинів; відсутність обставин, які обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, ближче до мінімальних меж санкцій статей КК України, які йому інкримінуються.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України (в редакції Закону від 13.05.2014 № 1261-VII) є корупційним, то в силу положень статей 69, 75 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1698-VII від 14.10.2014 р., які вже діяли на момент вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75 України відсутні.

Відтак, всі обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, судом першої інстанції при призначенні йому покарання враховані, а тому його доводи про суворість призначеного покарання, не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним.

Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_8 вину свою визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному. Також, він має на утриманні щойно народжену дитину. Дані обставини колегія суддів визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Виходячи з цього, не можуть бути взяті до уваги і доводи прокурора про м`якість призначеного місцевим судом покарання обвинуваченому. Оскільки саме таке покарання у виді обмеження волі, призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 , є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданих скарг.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 .