ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,
за ч. 4 ст. 407 КК України,
встановив:
Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за призовом по мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 відділення охорони 3 взводу охорони (та боротьби з диверсійно-розвідувальними групами) військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 11, 16, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування військової частини, 29 червня 2015 року, близько 20 год., самовільно залишив (в умовах особливого періоду) військову частину ( АДРЕСА_2 , польова пошта НОМЕР_1 ) та по 17 серпня 2015 року проводив свій службовий час на власний розсуд, зокрема, перебуваючи за місцем постійного проживання, тобто у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся і підтвердив вищенаведені обставини вчинення злочину. Зокрема показав, що дійсно проходив військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 відділення охорони 3 взводу охорони військової частини НОМЕР_1 . Попередньо вищестоящими командирами був ознайомлений із порядком проходження служби та обов`язками, які на нього покладались. 29 червня 2015 року, близько 20 год., з власної ініціативи, самовільно залишив вказану військову частину та по 17 серпня 2015 року перебував за місцем постійного проживання, де займався домашніми справами.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення.
Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_4 визнав свою провину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.
При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений посередньо характеризується, раніше не судимий, однак будучи військовослужбовцем вчинив тяжкий злочин, який визначається високим рівнем небезпечності для суспільства.
З огляду на викладене, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Також, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому, у відповідності до ст. 75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від його відбування з випробуванням з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 п. 2, 3 КК України.
Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 п. 2, 3 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: