Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 1-28/2010
В И Р О К

Іменем України

02 квітня 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., за участю прокурора Юрочкіної Н.В., потерпілого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, на утриманні має одну дитину, не працюючого, не військовозобовязаного, судимого: 1) 26.12.2001 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 2) 01.08.2007 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до пяти років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

в скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 ст. 146 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2009 року біля 10.30 год. підсудний ОСОБА_3, знаходячись на автовокзалі, розташованому по вул. Кухарєва в м. Нова Одеса Миколаївської області, з особистої заінтересованості, з метою примусово відвезти ОСОБА_1 до Новобузького РВ УМВС України в Миколаївській області, посадив його в автомобіль «ДЕУ-Сенс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 Знаходячись у вказаному автомобілі ОСОБА_3, використовуючи наручники, пристебнув руку ОСОБА_1 до ручки задніх дверей автомобіля, чим незаконно позбавив його права у свободі вільного пересування та повіз у напрямку м. Новий Буг Миколаївської області. На шляху до вказаного міста ОСОБА_1 зламавши ручку дверей автомобіля, втік.

Підсудний ОСОБА_3 в скоєнні цього злочину винним себе не визнав і в залі судового засідання пояснив, що 13.07.2009 р. його та ОСОБА_1 було затримано працівниками міліції в м. Новий Буг за перевезення наркотичних засобів, але останній з місця події втік. Працівники міліції вимагали привезти до них ОСОБА_1 для допиту, і за таких умов повернуть ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ 2109, на якому їх затримали. 15.07.2009 р., з метою забрати автомобіль з міліції, ОСОБА_3 попередньо домовившись з ОСОБА_1 зустрівся з останнім на автовокзалі м. Нова Одеса та посадив його в автомобіль «ДЕУ-Сенс», за кермом якого знаходився ОСОБА_4 В автомобілі ОСОБА_3 надів на руки ОСОБА_1 наручники, оскільки він не бажав добровільно їхати до міліції. Проїхавши біля трьох кілометрів за м. Нова Одеса, ОСОБА_1 зламав ручку та разом з наручниками втік з автомобіля. Вину не визнає, оскільки не вважає свої дії злочином.

Незважаючи на те, що підсудний не визнає своєї вини у скоєному злочині його вина підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_1 суду пояснив, що біля 10.00 год. 15.07.2009 р. на прохання ОСОБА_3 він підїхав на автовокзал м. Нова Одеса, де сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля «ДЕУ» (позаду водія) під керуванням знайомого ОСОБА_4, в якому сидів ОСОБА_3 в якості пасажира. На виїзді за місто в сторону смт. Єланець, в салон автомобіля, на переднє пасажирське місце сів знайомий ОСОБА_5, а ОСОБА_3 пересів на заднє місце і пристебнув наручники до його руки та ручки задніх дверей автомобіля, повідомивши, що їдем в сторону Нового Буга. ОСОБА_1 відкриваючи двері намагався вийти з автомобіля, але ОСОБА_3 знову заштовхав його в салон. Тоді він відірвав ручку двері намагаючись вийти з нього. ОСОБА_4 розлютившись, що пошкодили його автомобіль бітою завдав удари по тулубу, а ОСОБА_3 тим часом утримував його за шию, але він зумів вирватися та втік у поле.

Покази свідка ОСОБА_4 в повному обсязі узгоджуються як з показами підсудного, так і потерпілого. Він суду показав, що має у власності автомобіль «ДЕУ», на якому займається перевезенням пасажирів. 15.07.2009 р., біля 08.30 год. на прохання ОСОБА_3 погодився відвезти його та ОСОБА_1 до м. Новий Буг. Біля автовокзалу до них сів ОСОБА_1 і вони поїхали на виїзд з м. Нової Одеси в сторону смт. Єланець. На виїзді в салон автомобіля сів ОСОБА_5. ОСОБА_1 сказали, що їдуть в Новий Буг, а тому він намагався вийти з автомобіля і між ним та ОСОБА_3 відбувалася боротьба на задньому сидінні. Потім ОСОБА_4 бітою три, чотири рази вдарив ОСОБА_1 за те, що він зламав ручку двері. ОСОБА_3 не втримав ОСОБА_1 і той втік з автомобіля в поле. За завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 під час цього факту ОСОБА_4 засуджено вироком суду.

Ці свідчення повністю підтверджуються допитаним в судовому засіданні ОСОБА_5, який пояснив, що йому було відомо про те, що ОСОБА_3 мав намір відвезти ОСОБА_1 до міліції м. Новий Буг, де у нього працівники міліції забрали автомобіль, а ОСОБА_1 втік. ОСОБА_6, який дав в борг ОСОБА_3 грошей для цієї мети попросив ОСОБА_5 поїхати з ними в м. Новий Буг, оскільки не довіряв ОСОБА_3. 15.07.2009 р. на виїзді з м. Нова Одеса ОСОБА_5 сів до салону автомобіля «ДЕУ» під керуванням ОСОБА_4, де вже сиділи на задньому сидінні ОСОБА_1 і ОСОБА_3, який тут же пристебнув ОСОБА_1 наручниками до руки і ручки дверей автомобіля. ОСОБА_1 казав, що не бажає їхати до Нового Бугу і став вимагати зупинити машину. ОСОБА_4 зупинив машину тільки тоді, коли ОСОБА_1 відірвав ручку дверей та за це побив його бітою. ОСОБА_7 у боротьбі з ОСОБА_3 вирвався із салону машини та втік. Незважаючи на це, вони поїхали в райвідділ міліції м. Новий Буг, де машину ОСОБА_3 не повернули доки він не привезе ОСОБА_7.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив, що 13 чи 14.07.2009 р. на прохання ОСОБА_3 дав в борг 3000 грн для поїдки до м. Новий Буг, але ці гроші повинен був повернути ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_3 він не довіряв.

Крім того, вина підсудного підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_1 від 15.07.2009 р. до Новоодеського РВ УМВС області, якою він поінформував про те, що ОСОБА_3 насильно завіз його на автомобілі за м. Нова Одеса (а. с. 2, 4).

Змістом протоколу огляду предмету від 15.07.2009 р., з якого видно, що працівниками міліції оглянуто наручники, що були на руці ОСОБА_1 (а. с. 7).

Протоколом огляду автомобіля «ДЕУ-Сенс», в салоні якого виявлено сліди боротьби (а. с. 17).

При огляді місця події, а саме, на узбіччі 108 км + 700 м. автодороги Арбузинка-Єланець, неподалік від розвороту на с. Криворіжжя Новоодеського району вилучено тапок, що належить ОСОБА_1 (а. с. 33).

Під час затримання у своїх поясненнях ОСОБА_3 власноруч записав, що намагався відвезти ОСОБА_1 в м. Новий Буг (а. с. 98).

Таким чином, дослідивши всю сукупність доказів, суд дійшов висновку про винність підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, тобто незаконному позбавленні волі людини.

Суд перекваліфікував дії підсудного з ч. 2 ст. 146 на ч. 1 ст. 146 КК України, виключивши з обвинувачення такі кваліфікуючі ознаки як вчинення цього злочину з корисливих мотивів та способом, небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, що інкримінувалось в вину ОСОБА_3

Так, вчинення злочину з корисливого мотиву наявне тоді, коли винний незаконно позбавляючи волі потерпілого бажав одержати у звязку з цим матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обовязків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Судом зясовано, що підсудний вчиняючи злочин діяв з власних інтересів з метою забрати належний йому автомобіль, який зберігався на території Новобузького райвідділу міліції і не мав на меті отримати матеріальні блага від потерпілого, тобто в його діях відсутній корисливий мотив.

Під способом, небезпечним для життя чи здоровя потерпілого слід розуміти випадки незаконного позбавлення волі, коли діяннями винної особи була створена реальна загроза загибелі потерпілого або загроза спричинення йому тілесного ушкодження, небезпечного для здоровя, тобто такого, що здатне потягти за собою наслідки, передбачені ч. 1 ст. 121 КК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 не завдавав ударів потерпілому з метою заподіяння йому тілесних ушкоджень, а лише утримував останнього, що підтверджується вищевикладеними показами як потерпілого, так і свідків.

Ця кваліфікуюча ознака спростовується і тим, що за постановою слідчого відносно ОСОБА_3 відмовлено у порушенні кримінальної справи за фактом заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 (а. с. 187), а вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23.10.2009 р., який набрав чинності, за завдання тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_8 при вищевказаних обставинах засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд не приймає до уваги твердження підсудного щодо правомірності його дій по доставці підозрюваного у вчиненні злочину до правоохоронного органу за розпорядженням працівників міліції, оскільки повістка на імя ОСОБА_8 по явці до органу міліції не зобовязує ОСОБА_3 до таких дій.

При визначенні виду і міри покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, а також те, що вчинений ним злочин відносяться до категорії середньої тяжкості.

Обставини, які помякшують та обтяжують покарання підсудному ОСОБА_3 відсутні.

Враховуючи особу підсудного ОСОБА_3, посередню характеристику за місцем помешкання, обставини при яких він скоїв злочин, вчинення злочину під час іспитового строку за попередній злочин, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах ізоляції його від суспільства.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 ст. 146 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком ОСОБА_3 частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2007 року і остаточно призначити йому до відбування основне покарання у виді 5 (пять) років 2 (два) місяці позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 16 липня 2009 року.

У строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 зарахувати перебування під вартою у період з 26 червня 2007 року по 01 серпня 2007 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 залишити попередній, а саме, взяття під варту з утриманням в СІЗО м. Миколаєва.

Речові докази по справі металеві наручники та зламану ручку від салону автомобіля, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Новоодеського РВ знищити, а автомобіль «ДЕУ-Сенс», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 передати власнику ОСОБА_4

Вирок може бути оскаржено на протязі 15 діб до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд.

Головуючий підпис