печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
В С Т А Н О В И В:
06.11.2015 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 332-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділом управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000007 від 16.03.2015.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 у період з вересня 2014 року до 18 квітня 2015 року проходив військову службу на посаді командира розвідувального відділення командира бойової машини розвідувального взводу 1 батальйонно-тактичної групи НОМЕР_1 окремої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ЗСУ, ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), у військовому званні «прапорщик».

Прокурор вказує, що в цій же військовій частині до травня 2015 року на посаді командира 1 батальйонно-тактичної групи проходив військову службу ОСОБА_8 , який відповідно до покладених на нього організаційно-розпорядчих обов`язків є службовою особою.

У період з квітня 2014 року по теперішній час на території України діє терористична організація «Донецька народна республіка» (у подальшому «ДНР»), діяльність якої спрямована на порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, впливу на прийняття рішень, вчинення або не вчинення дій органами державної влади та органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об`єднаннями громадян.

Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення від 13.04.14 Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України, яке введено в дію Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України №405/2014 від 14.04.2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію (надалі - АТО).

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей. До проведення антитерористичної операції, відповідно до статті 4 Закону України Про боротьбу з тероризмом, залучені військові підрозділи Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.

17 березня 2015 року Верховна Рада України своєю постановою визнала тимчасово окупованими територіями окремі райони Донецької та Луганської областей.

Наказом начальника штабу першого заступника керівника антитерористичного центру при службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 22.01.2015 за №27ог затверджено «Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» ( надалі Порядок).

Відповідно до Переліку контрольних пунктів в`їзду виїзду на автомобільному транспорті (Додаток 1 Порядку) в секторі «В» визначено контрольні пункти в`їзду виїзду, а саме: дорожній коридор «Донецьк-Курахове» - КПВВ «Курахове» та КПВВ «Георгіївка».

Однак, у порушення вищевказаного законодавства, протягом січня-лютого 2015 року службові особи НОМЕР_1 окремої механізованої бригади Збройних Сил України, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, систематично вчиняли сприяння діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР») шляхом організації прихованого переміщення харчових продуктів до тимчасово окупованої території України поза визначеними Порядком контрольними пунктами в`їзду виїзду, приймали пропозиції одержати неправомірну вигоду за вчинення таких дій з використанням наданого їм службового становища та одержували її.

Так, під час виконання завдань за призначенням підрозділи НОМЕР_1 окремої механізованої бригади Збройних Сил України передислоковано на Схід України, у зв`язку із чим підозрюваний ОСОБА_7 був залучений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

При цьому, відповідно до службових обов`язків ОСОБА_8 відповідав за організацію несення служби на загороджувальних пунктах (блокпостах) І та ІІ рубежу, розташованих у секторі «В» району проведення АТО, призначених для контролю за рухом людей, транспортних засобів шляхом перевірки документів, що посвідчують особу, проведення особистого огляду і огляду речей, що при них знаходяться, огляду транспортних засобів та речей, що ними перевозяться, з метою запобігання несанкціонованому проникненню осіб на неконтрольовану територію, проникнення з неконтрольованої території терористів та їх пособників, ввезення (вивезення) до (з) району проведення АТО предметів і речовин, вилучених з цивільного обороту або обмежених в обороті, а також організацію оборони сил та засобів, залучених до проведення АТО від протиправних посягань з боку терористів та незаконних озброєних (воєнізованих) формувань на взводних опорних пунктах.

У січні 2015 року командир 1-ої батальйонно-тактичної групи НОМЕР_4 окремої механізованої бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ЗС України ОСОБА_8 вирішив протиправно збагатитися шляхом одержання грошових коштів від суб`єктів господарювання за здійснення незаконного пропуску транспортних засобів із продовольчими товарами на тимчасово окуповану територію Донецької області, яка контролюється терористичною організацією "Донецька народна республіка" (далі "ДНР").

Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 у січні 2015 року залучив свого підлеглого військовослужбовця ОСОБА_7 , на що той погодився.

Так, в один із днів січня 2015 року ОСОБА_8 діючи, умисно, з указаних вище корисливих мотивів, всупереч вимогам п. 2.1 наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при службі безпеки (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 22.01.2015р. №27ог «Про затвердження тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей", наказав ОСОБА_7 організувати в районі н.п. Константинівка в напрямку н.п. Вугледар Донецької області виїзний блокпост у складі 1 одиниці БТР-80 для блокування руху вантажного транспорту.

На виконання зазначеного наказу ОСОБА_8 у середині січня 2015 року ОСОБА_7 разом із заступником командира бойової машини навідником-оператором розвідувального взводу 1-ї батальйонно-тактичної групи НОМЕР_5 окремої механізованої бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ЗС України солдатом ОСОБА_9 розпочав несення служби на виїзному блокпості в районі н.п. Константинівка в напрямку н.п. Вугледар.

У подальшому, у період із середини січня до кінця лютого 2015 року ОСОБА_10 , діючи на виконання усних вказівок ОСОБА_8 , здійснював незаконний пропуск транспортних засобів із продовольчими товарами на тимчасово окуповану територію Донецької області.

При цьому ОСОБА_10 усвідомлював, що територія, на яку прямують указані транспортні засоби, тимчасово контролюється терористичною організацією "Донецька народна республіка" (далі «ДНР»).

У такий спосіб за період із середини січня до кінця лютого 2015 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , на виконання незаконних вказівок останнього, незаконно пропустив не менше 60 транспортних засобів із товарами народного споживання на тимчасово окуповану територію Донецької області, чим сприяв діяльності терористичної організації «ДНР».

Своїми вищевказаними діями, ОСОБА_7 упродовж січня-лютого 2015 року сприяв діяльності терористичної організації, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Також ОСОБА_7 за наведених вище обставин, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення та заподіяння шкоди інтересам держави, повторно за попередньою змовою групою осіб, упродовж січня-лютого 2015 року, порушив порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України організувавши приховане переміщення харчових продуктів до тимчасово окупованої території України поза визначеними Порядком контрольними пунктами в`їзду виїзду, шляхом супроводу транспорту та безперешкодного пропуску колони великогабаритних автомобілів із невстановленим вантажем.

Своїми діями, ОСОБА_7 , вчинив порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332-1 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 у січні 2015 року, перебуваючи у невстановленому місці в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області, діючи умисно, в порушення вимог постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622», придбав, отримавши від невстановленої досудовим розслідуванням особи без передбаченого законом дозволу 800 (вісімсот) проміжних патронів калібру 7,62 мм, які відповідно до висновку судового експерта є бойовими припасами.

У подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, зберігав без передбаченого законом дозволу вказані бойові припаси у період з січня 2015 року по 04.11.2015 за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 04.11.2015 ОСОБА_7 о 15 годині 55 хвилин затримано відповідно до ст. 208 КПК України.

У судовому засіданні прокурори внесене клопотання підтримали з викладених у ньому підстав, просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки зібрані на даному етапі досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 332-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені в клопотанні. Зазначили, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК України, розмір застави в даному кримінальному провадженні не визначається.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, мотивуючи тим, що підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного немає, оскільки підозра не обґрунтована, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Також наголошували на частковому визнанні вини підозрюваним та просили врахувати відомості про особу та те що підозрюваний був військовослужбовцем.

Заслухавшидумку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані сторонами докази, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000007 від 16.03.2015за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сприянні діяльності терористичної організації, порушенні порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України, а також придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 332-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

04.11.2015 року о 15 год. 55 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.11.2015 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 332-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

Копія клопотання та матеріалів на його обґрунтування надані підозрюваному у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Прокурором у клопотанні та доданих документів з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 332-1, ч. 1 ст. 263 КК України.
Санкція ч. 1 ст. 258-3 КК України, яка поміж інших інкримінується ОСОБА_7 , визначає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, що відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як особливо тяжкий злочин.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Статтею 177 КПК визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення дія встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, суспільний інтерес, особу підозрюваного ОСОБА_7 , вік та стан здоров`я підозрюваного, сімейний стан, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, майновий стан підозрюваного та надходить до висновку, що докази та обставини на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а для запобігання ризикам, які зазначено у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки, як вбачається з постанови про продовження строку досудового розслідування від 15.09.2015 р., строк досудового розслідування продовжено до п`яти місяців, а саме до 19.11.2015 р., а відтак слідчий вважає за необхідне визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строків досудового розслідування, тобто до 19.11.2015 рокуз метою недопущення порушення процесуальних прав ОСОБА_11 .

З огляду на зазначене вище, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Крім того, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, вважаю необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 258-258-5, 260 та 261 КК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, ч. 2 ст. 276, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 332-1, ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000007, - запобіжний захід у вигляді взяття під варту та утримувати у відділі забезпечення досудового слідства Служби Безпеки України.
Строк тримання під вартою підозрюваному рахувати з моменту затримання з 04.11.2015 р. 15 год. 55 хв. до 19.11.2015 р.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строків досудового розслідування, тобто до 19 листопада 2015 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні № 0000007.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1