Справа № 352/1132/15-к
Провадження № 1-кп/352/88/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою,одруженого, утриманця двох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, неофіційно працюючого підсобним працівником на приватних новобудовах, не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_6 , спричинив потерпілій ОСОБА_5 , умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило потерпілій тривалий розлад здоров`я.

Вказаний злочин підсуний вчинив при наступних обставинах.

20.03.2015 року близько 14.00 год., перебуваючи на території господарства, що за адресою АДРЕСА_2 , потерпіла ОСОБА_5 на побутовому грунті розпочала конфлікт з підсудним ОСОБА_6 . В ході конфлікту підсудний ОСОБА_6 діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, наніс один цілеспрямований удар лівою рукою в область правої нижньої частини обличчя ОСОБА_5 , чим їй спричинив тілесне ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 250 від 21 травня 2015 року потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляду травматичного перелому кута нижньої щелепи справа із зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті неправомірного діяння визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та вибачившись перед потерпілим, дав суду показання про те, що дійсно 20.03.2015 р. приблизно о 14 год., він разом із ОСОБА_5 перебував на території господарства розташованого за адресою АДРЕСА_2 . В процесі спілкування ОСОБА_5 на побутовому грунті розпочала з ним конфлікт. В ході конфлікту, він будучи обуреним неправомірною поведінкою ОСОБА_5 , а саме образливими висловлюваннями в його адрес, втративши контроль над собою, умисно наніс їй один удар лівою рукою в область правої нижньої ділянки голови, внаслідок чого спричинив їй тілесне ушкодження Посить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні потерпілій збитки він відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку. Що стосується закладеного до нього цивільного позову, то його визнаєв повному обсязі.

Оскільки обвинуваяений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину, а також закладений до нього цивільний позов, визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ст. 122 ч. 1 КК України, так як він спричинив потерпілій ОСОБА_5 , умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило потерпілій тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні злочином збитки потерпілій відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд також враховує і думку потерпілої щодо несуворості призначуваного останньому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також і те, що останній являється єдиним працездатним утриманцем двох неповнолітніх дітей, по місцю проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, працюючи займається суспільно-корисною працею.

.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи покарання у вигляді обмеження волі, суд застосовує щодо ОСОБА_6 норми ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання суд вважає буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Позов прокурора Тисменицького району в інтересах держави в особі Обласної Клінічної лікарні до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди слід задоволити в повному обсязі позовних вимог, оскільки судом встановлено, що заподіяні позивачу матеріальні збитки перебувають в прямому причинному зв`язку з неправомірною поведінкою підсудного-відповідача.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд.-

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України та призначити йому покарання два роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язок публічно попросити пробачення у потерпілої ОСОБА_5 , не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Позов прокурора Тисменицького району в інтересах держави в особі Обласної Клінічної лікарні до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди задоволити в повному обсязі позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_6 в користь Івано-Франківської ОКЛ 891,92 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін особисте зобов`язання.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілій негайно після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1