Провадження №1-кп/487/12/14
Спрва № 487/4327/13-к
ВИРОК
Іменем України

10.02.2014 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участі прокурора прокуратури Заводського району міста Миколаєва ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження №0000938, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Барнаул Алтайського краю Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

встановив:

30.12.2012 року приблизно о 00:10 годин, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 руками і ногами почав наносити численні удари в обличчя та різні частини тіла ОСОБА_7 , після чого коли ОСОБА_7 вдалось вибігти з квартири ОСОБА_5 , останній намагаючись повернути ОСОБА_7 до свого помешкання, продовжував руками та ногами наносити численні удари в обличчя та різні частини тіла ОСОБА_7 на сходинковому майданчику.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, тобто навмисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, цивільні позови не визнав.

Суду пояснив, що ближче до півночі 29.12.2012 року він, випивши близько 200 грамів горілки, вийшов із своєї квартири АДРЕСА_2 , в якій він мешкає, до розташованого біля вказаного будинку магазину, де придбав сигарет. В подальшому він зустрів ОСОБА_7 , яка попросила в нього підкурити. Між ним і ОСОБА_7 виникла розмова, в ході якої ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 піти до нього додому, на що вона погодилась. Вони придбали в магазині горілку та їжу та пішлі до нього додому. В квартирі він роздягнувся, а ОСОБА_7 коли роздягалась, зачепила та розбила дзеркало, що стояло у коридорі. Він запропонував ОСОБА_7 обмити ноги від порізів та приніс їй свій халат і тапки. Після того, як ОСОБА_7 помилася, він запропонував їй прибрали уламки дзеркала. Вони зібрали уламки дзеркала та понесли їх викидати. Коли вони вийшли з квартири у під`їзд ОСОБА_7 кинула совок з осколками дзеркала, підбігла до дверей квартири сусідів, почала стукати в неї і кричати, щоб він повернув їй 1200 грн. і що її вбивають. Він кинув осколки дзеркала, які були у нього в руках, підбіг до ОСОБА_7 і почав її відтягати від дверей сусідів. Після чого вийшла зі своєї квартири сусідка, а ОСОБА_7 побігла на поверх вище і там продовжила стукати в двері сусідів, він з сусідкою також піднялися на цей поверх і побачили, що сусід вже викликає маму ОСОБА_7 та працівників міліції. Через деякий час приїхала мама ОСОБА_7 та працівники міліції, які оглядали його квартиру, в цей час в квартиру зайшла мама ОСОБА_7 і почала щось шукати, а він попросив її вийти. Потім його забрали до райвідділу міліції, де він знаходився до ранку. Вранці прийдя додому, він побачив портмане, хоча сам бачив, що вночі працівники міліції віддали його мамі ОСОБА_7 , ці обставини йому підтвердила і його сусідка. 04.01.2013 року до нього прийшли працівники міліції та вони поїхали до Заводського РВ, потім до нього приїхала його подруга ОСОБА_9 , яка вела переговори з ОСОБА_7 05.01.13 року він разом з ОСОБА_9 поїхали в лікарню до ОСОБА_7 , яка їм сказала, що вона витратила гроші на лікування, потім її мама сказала, що потрібно відшкодувати ще й моральну шкоду. Наступного дня ОСОБА_9 подзвонила мама ОСОБА_7 і потребувала гроші, вони передали їй 1500 грн., а вона передала їм відмову від порушення кримінальної справи.

Зазначив, що він міг заподіяти незначні ушкодження на тілі та обличчі потерпілої, коли він силоміць намагався повернути її в квартиру, проте вони можуть носити лише характер легких.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених судом доказів.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 29.12.2012 року приблизно о 00-00 годин вона їхала від своєї тітки та на вулиці познайомилась із обвинуваченим ОСОБА_5 , який запропонував їй піти до нього додому, на що вона погодилась, по дорозі вони зайшли в магазин і купили спиртне і їжу, після чого прийшли до місця проживання ОСОБА_5 - в кв. АДРЕСА_2 . Коли вони прийшли в квартиру ОСОБА_5 та знаходились в коридорі, вона запропонувала ОСОБА_5 повернутися до магазину та купити фруктів, на що ОСОБА_5 несподівано почав наносити їй удари руками по обличчю, розбивши їй ніс, від чого у неї пішла кров. Вона стала голосно кричати і почала захлинатися кров`ю, після чого ОСОБА_5 перестав наносити їй удари, потім змусив її піти у ванну, роздягнутися і помитися, дав одягнути свій халат, вона помилась і пішла на кухню. Потім на кухню зайшов ОСОБА_5 та знову почав наносити їй удари, а потім за волосся потягнув у коридор, де продовжив бити по голові та обличчю, вона знову почала кричати, після чого він відпустив її і вдарив кулаком по дзеркалу, яке стояло в коридорі, від удару дзеркало розбилося, а ОСОБА_5 знову почав наносити їй удари. Вона стала його просити припинити її бити, після чого він припинив і пішов до кімнати. Вона в цей час побачила на полиці у коридорі ключі від квартири, взяла ключи та відчинила першу дверь, ОСОБА_5 почув, що двері відчинилися, вибіг у коридор, підбіг до неї і почав наносити удари. Вона знову стала кричати, щоб він не бив її. Після того, як ОСОБА_5 припинив наносити їй удари, вони прибрали уламки дзеркала і винесли їх із квартири, щоб викинути. У цей момент, коли вони вийшли з квартири, вона кинула уламки дзеркала і стала дзвонити в двері сусідів і голосно кричати, а ОСОБА_5 намагався затягнути її назад у свою квартиру. У цей час до них підійшов сусід з верхнього поверху і запитав, що сталося і вона попросила його зателефонувати мамі. Через деякий час приїхала її мати та працівники міліції. Коли працівники міліції оглядали квартиру ОСОБА_5 , знайшли її портмане, але грошей 1200 грн., яки їй передала бабуся, в ньому не було. Потім викликали швидку допомогу і її відвезли в ЛШМД. Цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила про його задоволення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка мати потерпілої - ОСОБА_10 суду пояснила, що в ніч з 29 на 30 грудня 2012 року їй зателефонував невідомий чоловік, який повідомив, що її донька ОСОБА_11 , в даний час перебуває у будинку АДРЕСА_3 , звідки просить її забрати. Приїхавши за вказаною адресою вона побачила доньку ОСОБА_7 із скривавленим обличчям, численними слідами побиття та видертим локоном волосся та дочка їй розповіла, що сталося. Вона зайшла в квартиру, щоб забрати речі дочки, але ОСОБА_5 виштовхнув її з квартири, почав кричати, виражатися нецензурною лайкою, потім почав вибачатися за те, що трапилося і знову кричати. Після чого вона викликала працівників міліції, які віддали речі дочки, викликали швидку допомогу і вони поїхали в ЛШМД.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_4 . 29.12.2012 року приблизно о 23-45 год. в її двері хтось подзвонили, вона не відкрила, але зателефонувала своїй сусідці, щоб запитати чи чує вона крики в під`їзді. Потім вона відкрила одну двер і стала дивитися у вічко. Через деякий час до неї у двері подзвонив сусід зверху і попросив відкрити двері, вона відкрила і побачила в под`зді дівчину в халаті і сусіда ОСОБА_13 . Дівчина була п`яна і кричала, що її хочуть вбити і забрати гроші. Через деякий час приїхала мати дівчини, а потім працівники міліції, які зайшли в квартиру ОСОБА_5 . Мати дівчини також зайшла в квартиру, але ОСОБА_5 її виштовхав, а потім ОСОБА_5 відвезли до райвідділу міліції. Наступного дня вона зустріла ОСОБА_5 , який їй сказав, що знайшов портмане в своєї квартирі, але вона бачила вночі, що працівники міліції віддали портмане матері дівчини.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину щодо ОСОБА_7 , крім пояснень потерпілої та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , підтверджується висновком судово-медичної експертизи №6 від 24.01.2013, згідно якого у ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку 1-шого ступеня, закритого перелому лобної кістки з переходом на основу, що ускладнилось розвитком нейросенсорної посттравматичною втратою слуху, синців на обличчі, лівому передпліччі, які утворились від дії тупих предметів неодноразово, незадовго до моменту звернення за медичною допомогою.

За ступенем тяжкості дані ушкодження відносяться до категорії: синці в області лівого передпліччя за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку 1-шого ступеня, закритого перелому лобної кістки з переходом на основу, що ускладнилось розвитком нейросенсорної посттравматичною втратою слуху, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Утворення всіх тілесних ушкоджень при одноразовому самопроізводному падінні з висоти власного зросту з положення стоячи на площину - малоймовірно.

Показання свідка ОСОБА_9 щодо того, що характер ушкоджень, які вона бачила на потерпілій були не значними, суд оцінює критично, оскільки вони повністю спростовуються іншими зібраними судом доказами, а сам свідок є близькою для обвинуваченого та його родини людиною, близько тридцяти років, із ними спілкується, що викликає сумнів у об`єктивності її свідчень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненного злочину, який віднесно законом до категорії тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання не виявлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку ОНД і МОПЛ не перебуває, лікувався стаціонарно у 1998 роців МОПЛ №1, діагноз: шизоїдний розлад особистості субкомпенсация.

Згідно акту №124 від 22.03.2013 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 психічним (душевним) захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психіки не страждав в період вчинення злочину і не страждає в даний час, а виявляв і виявляє ознаки змішаного (з рисами шизоидного і істеричного) розладу особистості в стані субкомпенсації, ступінь вираженості і глибина яких така, що в період часу, який відноситься до інкримінованому йому діянню, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_5 є покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі.

Але з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України і застосуванням і п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах Департаменту фінансів Миколаївської міської ради за лікування потерпілого на суму 943,00 грн. суд вважає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, відповідно до статті 1206 ЦК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3137,94 грн. і моральної шкоди у розмірі 80000 грн., суд вважає обгрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 3137,94 грн., яка документально підтверджується наданими до суду товарними чеками на придбання ліків, відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України та моральної шкоди на суму 5000 грн., яка відповідає характеру та обсягу душевних страждань яких зазнала потерпіла, з урахуванням вимог розумності та справедливості, відповідно до статті 1167 ЦК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 369-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначенного покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового сроку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Департаменту фінансів Миколаївської міської ради (на р/р 0003 в ГУДКСУ в м. Миколаєві Миколаївської області, МФО 826013, ) 943,00 (дев`ятсот сорок три) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 3137,94 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1