В И Р О К Справа № 1-99

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

15
серпня 2008 року м.
Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі: головуючого судді Шипова І.М.,
при секретарі Цявко Л.І., Крохмальна Л.В. з участю прокурора Басалик В.О.,
Калита А.Д., Гуз О.М., адвоката ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Чернігові справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Чернігів, українки, гр-ки України, вдови, має на утриманні двох малолітніх
дітей ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_2та ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_3, освіта вища, працює директором
ТОВ „Вікінг-МВ”, раніше не судимої, проживаючої в АДРЕСА_1- за ст.ст.172 ч.1,
366 ч.1 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_2. працюючи директором ТОВ
„Вікінг-МВ”, обіймаючи посаду пов'язану з виконанням організаційно розпорядчих
обов'язків, тобто являючись службовою особою, допустила грубе порушення
законодавства про працю та службове підроблення при слідуючи обставинах.

Так, відповідно до ст.116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації провадиться в день звільнення.

Однак, директором ТОВ „Вікінг-МВ” ОСОБА_2.,
не дотримані вказані вимоги при звільненні менеджера ОСОБА_5.. Так, відповідно
до поданої ОСОБА_5. заяви, директором підприємства 30.05.2007 року видано наказ
№21 про її звільнення. Останній нарахована заробітна плата за травень 2007р. та
компенсація за невикористану відпустку в сумі 468 грн. 77 коп., яка по
сьогоднішній день не виплачена. Водночас, всупереч вимогам ст.47 КЗпП України,
останній не видано трудову книжку в день звільнення.

В порушення ст.50 КЗпП України продавці
кіосків ТОВ „Вікінг-МВ” працювали 105 год. на тиждень, однак, в табелях обліку
робочого часу за травень-липень 2007р. зроблено відмітки про 20 відпрацьованих
годин в тиждень. З цього розрахунку працівникам товариства нарахована заробітна
плата в розмірі 210 грн.

Так, ОСОБА_6. протягом липня 2007р.
відпрацювала фактично 228 год., проте в табелі обліку робочого часу зроблено
відмітку про 64 „відпрацьовані години”, з розрахунку яких останній нарахована
заробітна плата в розмірі 157 грн.

В порушення вимоги ст.106 КЗпП України
працівникам ТОВ „Вікінг-МВ” в травні, березні і квітні 2007р. робота в
неурочний час не оплачена в подвійному розмірі.

Так, ОСОБА_7. та ОСОБА_5. в травні 2007р.
згідно табелю обліку робочого часу, було відпрацьовано 160 год. (20 днів), при
цьому законодавчо встановлена норма тривалості робочого часу в цьому місяці
склала 151 год. (19 днів), тобто працівники відпрацювали понаднормово 9 год.
Таким чином, ОСОБА_7. та ОСОБА_5. було не донараховано заробітної плати на
загальну суму 50 грн. 06 коп. кожній. Аналогічно було не донараховано
заробітної плати ОСОБА_8. за понаднормово відпрацьовані 5,5 год. (0,5; 0,5 та
4,5 год. в березні, квітні та травні 2007р. відповідно) на загальну суму 30
грн. 70 коп.

В порушення ст.76 Закону України „Про
державний бюджет України на 2007р.” від 19.12.2006р. №489-V, продавцем ОСОБА_9. в липні 2007р. було відпрацьовано законодавчо
встановлену норму тривалості робочого часу (176 год. -22 дні), проте
нарахований посадовий оклад склав 320 грн., замість законодавчо встановленого
мінімального розміру в сумі - 440 грн.

Всупереч вимогам ст.115 КЗпП України
терміни виплати заробітної плати на підприємстві не встановлені, заробітна
плата виплачується працівникам рідше двох разів на місяць.

Так, не виплачена заробітна плата ОСОБА_8.
за березень 2007р. в сумі 197 грн.; не виплачена заробітна плата ОСОБА_10. за
липень 2007р. в сумі 214 грн. 19 коп.; не виплачена заробітна плата ОСОБА_11.,
ОСОБА_6., ОСОБА_9., ОСОБА_12., ОСОБА_7. та ОСОБА_13. за жовтень 2007р. на
загальну суму 2490 грн. 78 коп.

Крім того, відповідно до наказу №23 від
17.07.2007р. на посаду продавця ТОВ „Вікінг-МВ” прийнята ОСОБА_14.. однак її
робота не табелювалась, заробітна плата за 255 відпрацьованих годин (з
18.07.2007р. по 12.08.2007р.) не нараховувалась.

До форми №1-ДФ (податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум
утриманого з них податку), додатку №23 (розрахунок суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за
відповідний місяць), додатку №2 (розрахункова відомість про нарахування і
перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України) та звіту про нараховані внески, перерахування та витрати, пов'язані з
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності, вказана працівниця не включена.

Грубо та систематично порушуючи
законодавство про працю, самовільно встановивши тривалість робочого дня більш
ніж, передбачено Законом, ОСОБА_2. шляхом підробки бухгалтерської документації
позбавила ОСОБА_6., ОСОБА_8., ОСОБА_15., ОСОБА_14., ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_9., ОСОБА_12., ОСОБА_7, та
ОСОБА_13. можливості отримувати винагороду за працю. Крім того, не видавши
трудові книжки в день звільнення ОСОБА_14., ОСОБА_5. та ОСОБА_15., директор ТОВ
„Вікінг-МВ” позбавила останніх можливості працевлаштуватись на роботу на іншому
підприємстві, тобто позбавила право на працю, яке передбачено ст.43 Конституції
України.

Допитана в суді як підсудна ОСОБА_2. вину в
пред'явленому обвинуваченні не визнала та показала, що ніякого злочину вона не
скоювала. Завжди своєчасно платила заробітну плату своїм працівникам. Після
звільнення також завжди повертала трудову книжку, а твердження потерпілих про
те, що їм не сплачено заробітної плати, не повернуто трудові книжки та будь-які
інші порушення їх трудових прав є надуманими та безпідставними.

Дану позицію та поведінку підсудної суд
оцінює критично, як природну захисну реакцію на пред'явлене обвинувачення з
метою уникнути покарання за вчинені злочини, заплутати суд та перешкодити
встановленню істині у справі. Крім того покази підсудної не відповідають
дійсності, обставинам справи, характеру скоєних злочинів, повністю
спростовуються показами потерпілих, та матеріалами справи, а саме:

Потерпіла ОСОБА_5. показала, що вона
працювала на підприємстві бухгалтером. Її директор попередила, що заробітна
плата можливо буде виплачуватись не своєчасно, але її платили. На роботі дуже
часто приходилось затримуватись і тому вона вирішила звільнитись з роботи. Вона
направила заяву про звільнення директору на домашню адресу листом на
замовлення. Однак її не звільняли, директор стала вимагати повернути ключі та
постійно обіцяла розрахуватись. Вона стала скаржитись в охорону праці, де їй порадили
звернутись до міліції. Після звернення до міліції директор стала їй погрожувати
розправою. Після цього вона перестала приходити на роботу. Потім їй пообіцяли
розрахуватись та запросили прийти на роботу. Коли вона прийшла, то її стали
бити та забрали мобільний телефон. До цього часу з нею не розрахувались та не
повернули трудової книжки. На підприємстві усім керувала ОСОБА_2та вона
виплачувала заробітну плату працівникам, бухгалтерія вела тільки документацію.

Потерпіла ОСОБА_7. суду показала, що вона
працювала на підприємстві бухгалтером з 1.02.2007р. керувала підприємством
Попелишко. Вона також вела підбір кадрів та виплачувала заробітну плату, також
ОСОБА_2вела табелі робочого часу. Вона також хотіла звільнитись з роботи, але
ОСОБА_2ніяким чином не реагувала на її заяви про звільнення. До цього часу
заробітна плата їй уся не виплачена та не повернуто трудової книжки.

Потерпіла ОСОБА_9. суду показала, що вона
працювала бухгалтером на ТОВ „Вікінг-МВ” з 10.07.2007р. по 12.11.2007р. Після
цього вона вирішила звільнитись з підприємства. Однак до теперішнього часу їй
ні заробітної плати ні трудової книжки не повернули.

Потерпіла ОСОБА_15. суду показала, що вона
працювала на ТОВ „Вікінг-МВ” продавцем. Перший місяць вона працювала без
вихідних та без заміни. Їй обіцяли виплатити подвійну заробітну плату, але
виплатили тільки одну мінімальну заробітну плату. Потім заробітну плату стали
затримувати та платили тільки на вимогу. До цього часу, навіть після звільнення
їй не виплатили усю заробітну плату та не повернули трудової книжки.

Потерпіла ОСОБА_8. суду показала, що вона
працювала на ТОВ „Вікінг-МВ” з 20.09.2007р. продавцем кіоску. Їй заробітна
плата нараховувалась в мінімальному розмірі, однак до теперішнього часу вона
частково не виплачена за березень, серпень та вересень. Трудову книжку їй
видала ОСОБА_5. Вона також працювала у вихідні дні, але заробітна плата за цей
час не обумовлювалась та не виплачувалась, також працювала понаднормово.

Крім показів потерпілих вина підсудної
повністю доведена:

- актом перевірки ТОВ „Вікінг-МВ” №25-01-102043 від
31.08.2007р. Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області
встановлено порушення вимог ст.ст.47, 95, 96, 115, 116 КЗпП України (т.3 а.с.15-16)

- приписами №25-01-012043-039 від
31.08.2007р. та №25-01-033075-070 від 25.12.2007р. Територіальної державної
інспекції праці у Чернігівській області (т.3 а.с.22, 100)

- актом перевірки ТОВ „Вікінг-МВ” №25-01-033075 від 25.12.2007р. ТДІ праці у
Чернігівській області яким встановлено порушення вимог ст.ст.29, 57, 106, 115,
116 КЗпП України, ст.30 Закону України „Про оплату праці”, п.2.4., 2.5., 7.1
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників”, затвердженої
спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, та Міністерства
соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, не виконано п.2, 3
припису №25-01-012043-039 від 31.08.2007р. (т.3 а.с.98-99)

- актом №23-20002 від 29.12.2007р. КРВ в
м. Чернігові, яким встановлено порушення вимог ст.ст.96, 106, абз.2 та 3 ст.97
КЗпП України від 10.12.1971р. №322-VIII (зі змінами), ст.76
Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19.12.2006р.
№489-V (зі змінами), ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні” від 16.07.1999р. №996-XIV (зі змінами) (т.3 а.с.82-86)

- формою №1-ДФ (податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум
утриманого з них податку), додатком №23 (розрахунок суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за
відповідний місяць), додатком №2 (розрахункова відомість про нарахування і
перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України) та звітом про нараховані внески, перерахування та витрати, пов'язані з
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності (т.3 а.с.48-50,
53-62, 65-67; т.1 а.с.47-50)

Аналізуючи викладені докази, суд приходить
до висновку, що умисні дії підсудної, які виразились у грубому порушенні
законодавства про працю, підлягають кваліфікації за ст.172 ч.1 КК України.

Дії підсудної, які виразились у службовому
підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційного документа завідомо
неправдивих відомостей, підлягають кваліфікації за ст.366 ч.1 КК України.

За сукупністю скоєного дії ОСОБА_2.
підлягають кваліфікації за ст.ст.172 ч.1 та 366 ч.1 КК України.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність
підсудної, суд вважає знаходження у неї на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують її відповідальність,
судом не виявлено.

Разом з тим суд вважає, що згідно ст.28 КПК
України цивільний позов, заявлений ОСОБА_14. підлягає залишенню без розгляду,
разом з тим суд роз'яснює, що позивач має право звернутись до суду по стягненню
завданої шкоди в порядку цивільного судопровадження.

Призначаючи міру покарання підсудній, суд
враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставину, що пом'якшує її
відповідальність, враховується особа підсудної, її молодий вік, та її позитивна
характеристика, те що вона раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної
відповідальності не притягувалась, є вдовою та має на утриманні двох малолітніх
дітей ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_2та ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_3, її матеріальний стан та стан
здоров'я, і виходячи із зазначеного, приходить до висновку, що покарання їй за
скоєне може бути призначене у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд,
-

Засудив:

ОСОБА_2 визнати винною

- по ст.172 ч.1 КК України і призначити
покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн., який стягнути в доход держави.

- по ст.366 ч.1 КК України і призначити
покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. з позбавленням права займати певні
керівні посади, пов'язані з виконанням організаційно розпорядчих обов'язків в
сфері підприємництва, строком на два роки.

За ст.70 КК України шляхом повного
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_2.
покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. з позбавленням права обіймати певні
керівні посади, пов'язані з виконанням організаційно розпорядчих обов'язків в
сфері підприємництва, строком на два роки.

Позов, заявлений ОСОБА_14., залишити без
розгляду.

Запобіжний захід засудженій до вступу
вироку в законну силу змінити з утримання під вартою в СІЗО 31 м. Чернігова -
на підписку про невиїзд з постійного місця мешкання.

Вирок
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом
15 днів з наступного дня після його проголошення.

Суддя І.М.Шипов