Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/485/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
пр-ків потерпілої
та третьої особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
пр-ка співвідповідача ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006694 від 16.09.2014 року, по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с. Колодіївка Кам`янець-Подільського району
Хмельницької області, українки, громадянки України,
з вищою освітою, заміжньої, пенсіонерки, зареєстрованої
та
проживаючої в
АДРЕСА_1 , раніше не судимої, реєстраційний номер платника
податків НОМЕР_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
15 вересня 2014 року приблизно о 19 годині 26 хвилин, ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , під`їхавши до магазину «Сільпо», що по пр-ту В.Порика, 5, в м. Києві, розпочала рух, заїжджаючи на тротуар.
В цей час на тротуарі неподалік входу до магазину «Сільпо», що по пр-ту В.Порика, 5, в м. Києві стояла пішохід ОСОБА_11 .
Під час руху ОСОБА_10 допустила порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 11.13 Правил дорожнього руху України:
- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі;
- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 11.13: забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.126.3 цих Правил.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_10 виявились в тім, що вона, керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , під`їхавши до тротуару, який призначений для руху пішоходів та по якому рух транспортних засобів заборонений, зупинилася, а потім, розпочавши рух, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконалася, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка в цей час стояла на тротуарі неподалік входу до магазину «Сільпо», що по пр-ту В.Порика, 5, в м. Києві.
Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 від спричинених тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22 годині 10 хвилин у КМКЛ ШМД під час стаціонарного лікування.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2321/2 від 02.11.2014 року, ОСОБА_11 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяні тілесні ушкодження у виді: відкритої черепно-мозкової травми забійної рани в тім`яній ділянці праворуч ближче до центра, крововиливу у м`які покрови волосяної частини голови в тім`яно-скронево-потилочній ділянці праворуч, лінійного перелому правої тім`яної і скроневої кісток з розповсюдженням перелому на основу черепа в середню черепну ямку праворуч, розповсюджених крововиливів під м`якою мозковою оболонкою у лівій тім`яно-скронево-потилочній ділянці ліворуч, у тім`яно-скронево-потилочній ділянці праворуч, крововиливу у тканину головного мозку на основі лівої скроневої частки, крововиливу у шлуночки головного мозку; закритої травми грудей та живота множинних двосторонніх переломів ребер, в тому числі і з розривами пристінкової плеври, великих ділянок забоїв лівої легені з наявністю на їх фоні під плеврою крупних пухирів виповнених кров`ю, розривів лівої легені, множинних переломів хребта у поперековому відділі, переломів крижі, розривів лівого крижово-клубового та лонного зчленувань, перелому правої ключиці, розриву у лівій купол діафрагми, крововиливів у жирову клітковину нирок, розриву нирок, значного крововиливу у заочеревинний простір та у клітковину малого тазу, синця та правій великій статевій губі, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_11 настала від множинних переломів кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів, масивної крововтрати та шоку.
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 11.13 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 свою вину у скоєному злочині визнала повністю, підтвердила викладені обставини вчинення злочину та показала, що вона 15 вересня 2014 року у вечірній час, керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», під`їхавши до тротуару, зупинилася, а потім, розпочавши рух, проявила неуважність в результаті чого здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка в цей час стояла на тротуарі неподалік входу до магазину «Сільпо», що по пр-ту В.Порика в м. Києві.

Обвинувачена, окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнала кваліфікацію своїх дій органом досудового розслідування. В скоєному обвинувачена щиро розкаялась, просила не позбавляти її волі.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини в скоєному злочині і кваліфікації її дій, дослідження доказів щодо обставин обвинувачення за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним, обмежившись допитом обвинуваченої, показання якої відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті і ніким не оспорюються, та дослідженням матеріалів, що її характеризують, а також стосуються заявленого цивільного позову
Органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.
Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченої правильною.

Також, до обвинуваченої ОСОБА_10 та ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група», третя особа ОСОБА_12 , позивачем ОСОБА_7 , яка є донькою загиблої ОСОБА_11 та визнана потерпілою, заявлено цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 291722, 45 грн. При цьому загалом позивач оцінює завдану їй моральну шкоду внаслідок смерті її матері ОСОБА_11 в сумі 249900, 00 грн., але з урахуванням вже виплачених їй сум обвинуваченою (-21100, 00 грн.) і встановлених лімітів відповідальності страховика просить стягнути з ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 214184, 00 грн. та з ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група» матеріальну шкоду в розмірі 41822, 45 грн. і моральну шкоду в сумі 14616, 00 грн.
Вирішення цивільного позову обвинувачена залишила на розсуд суду, ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група» визнала позов частково.

Вирішуючи даний цивільно-правовий спір суд виходить з наступного.

Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 при експлуатації транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група», згідно полісу АІ № 6435694 з терміном дії з 24.04.2014 року по 23.04.2015 рік.
Ліміт відповідальності за полісом за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, на одного потерпілого, становить 100000, 00 грн. Франшиза частина збитку, що не відшкодовується страховиком ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група» 510, 00 грн.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_10 при експлуатації транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , загинула ОСОБА_11 , яка є матір`ю позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Таким чином, у даному випадку ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група» може відшкодувати особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника суму у розмірі, яка не перевищує 14616, 00 грн.
При цьому стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.
Під комплексом заходів та обрядових дій розуміють, зокрема, організацію поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.
З огляду на вищевикладене, витрати на проведення поминального обіду та придбання для нього продуктів харчування не відносяться до витрат на поховання.
Окрім цього, суд вважає, що проведення поминального обіду та як наслідок витрати на нього не являються обов`язковими, оскільки їх здійснення є правом потерпілої, яке вона реалізувала відповідно до звичаїв та традицій, а тому її вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню з ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група» витрати на поховання її матері ОСОБА_11 , які складаються з придбаного одягу для поховання, труни та інших необхідних речей для цього, бальзамування та видачі тіла, оформлення документів про смерть та надання відповідних послуг, що стосуються поміщення труни з тілом у могилу, що становить 8933, 60 грн.
На думку суду, позивачем надані належні платіжні документи, які підтверджують понесені нею вищезазначені витрати, а доводи ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група» про їх недоведеність є необґрунтованими.
Разом з тим, у судовому засіданні позивачем не доведено необхідність понесених нею витрат на придбання палива для заправки транспортного засобу та здійснення витрат на мобільний зв`язок, враховуючи вже оплачені нею транспортні послуги в сумі 1250, 00 грн. під час організації поховання її матері. Також дані витрати не розмежовані між діями щодо організації поховання та проведення поминального обіду. У зв`язку з цим позов в частині понесених позивачем зазначених витрат задоволенню не підлягає.
Водночас, позивачем під час судового розгляду в обґрунтування необхідності відшкодування їй матеріальних збитків надано наряд-замовлення на виготовлення надгробного пам`ятника, проте здійснення його фактичної оплати не підтверджено, у зв`язку з чим, позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Також не підлягають задоволенню вимоги позивача у відшкодуванні витрат на придбані ліки, оскільки відсутнє медичне призначення та обґрунтування щодо їх придбання ОСОБА_7 та підтвердження причино-наслідкового зв`язку їх прийняття внаслідок смерті матері.

Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди в розмірі 249900, 00 грн., суд виходить з наступних підстав.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_7 в цій частині, погоджуючись, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_10 позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з втратою нею матері, яка виразилась в її душевних стражданнях, що змусило її змінити звичний спосіб життя. Зокрема, суд враховує тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Проте розмір моральної шкоди у вказаній вище сумі, суд з урахуванням особи обвинуваченої, її матеріального стану, яка являється пенсіонером та має статус безробітної та невисокий дохід, а також, будучи заміжньою, чоловіка, який приймає безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що в свою чергу теж впливає на невисоке матеріальне становище подружжя, вважає завищеним та для відповідача непосильним, а тому встановлює її розмір в сумі 180000 грн.
Розмір моральної шкоди, який суд стягує на користь позивача, суд вважає таким, що відповідає характеру та тяжкості її страждань.
Відшкодовуючи моральну шкоду з ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група», суд враховує, що згідно ст.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Тобто, у даному випадку страхова компанія може відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі, яка не перевищує 14616, 00 грн. в рівних частинах визначеним законом особам. Такими особами є донька померлої ОСОБА_7 та мати ОСОБА_12 . Отже, незважаючи на заяву ОСОБА_12 про підтримання нею відшкодування на користь її онуки всіє суми моральної шкоди, стягненню з ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група» на користь ОСОБА_7 підлягає сума моральної шкоди в розмірі 6 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що становить 7308, 00 грн. Зокрема, суд виходить з того, що ОСОБА_12 , маючи право на відшкодування моральної шкоди, цивільний позов до ПрАТ «Страхова компанія» «Українська страхова група» не заявляла, а передача нею даного права внаслідок смерті її доньки онуці ОСОБА_7 законом не передбачена.
Виходячи з викладеного, суд стягує з ОСОБА_10 моральну шкоду завдану позивачу ОСОБА_7 , з урахуванням вже виплаченої їй суми, яка ніким не оспорюється (-21100, 00 грн.), в розмірі 151592, 00 грн.

Обираючи міру покарання, суд враховує, що обвинувачена скоїла злочин, який віднесено до категорії тяжких, вчинений з необережності.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття в скоєнні злочину та добровільне часткове відшкодування завданого збитку потерпілій.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, суд не знаходить.
За місцем проживання обвинувачена характеризується позитивно, має інші численні позитивні характеристики, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судима, заміжня, являється пенсіонеркою та перебуває на обліку у центрі зайнятості, маючи статус безробітної, приймає активну участь у зборі гуманітарної допомоги для учасників АТО.
За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, думку учасників судового провадження, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, і тому можливо, призначивши їй покарання у виді позбавлення волі, звільнити її від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, суд вважає, що вона, перебуваючи на волі, також буде мати реальну змогу у подальшому відшкодувати завдані збитки потерпілій
Одночасно, з вищенаведених міркувань, суд приходить до висновку про доцільність застосовування до обвинуваченої додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитись у відповідності до вимог ст.100 КПК України. Процесуальні витрати на залучення експертів суд відшкодовує за рахунок обвинуваченої. Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання по цій статті 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення автотехнічної експертизи в розмірі 491, 92 грн.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 151592, 00 (сто п`ятдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві гривні 00 коп.) грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Українська страхова група» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 8933, 60 (вісім тисяч дев`ятсот тридцять три гривні 60 коп.) грн. та моральну шкоду в сумі 7308, 00 (сім тисяч триста вісім гривень 00 коп.) грн.
В решті позову відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_12 , що вона не позбавлена права подати позов у порядку цивільного судочинства.
Речові докази: автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_10 передати у розпорядження ОСОБА_13 .
На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

СуддяОСОБА_1