АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/566/2015 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено процесуальні обов`язки, відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Відмовляючи у застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , слідчий суддя зазначив, що ні у самому клопотанні, ні під час його розгляду в суді, прокурором та слідчим не було доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, слідчим суддею при винесенні ухвали було враховано дані про особу підозрюваного, який вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав повністю, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання у м. Києві, у розшуку не перебував, не має наміру переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, або іншим чином впливати на кримінальне провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2015 року просить скасувати повністю та постановити нову, якою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що постановлена слідчим суддею ухвала є незаконною та такою, що прийнята з неправильним застосування норм закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що слідчим суддею не було прийнято до уваги те, що ОСОБА_9 офіційно не працює, може переховуватись від органів досудового слідства, впливати на потерпілого або вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості і за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку підозрюваного і захисника, якї заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового і кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002408 від 19 лютого 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

20.02.2015 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України.

20.02.2015 року слідчий СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з заступником начальника СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_10 та прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_6 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 .

20 лютого 2015 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, постановлено підозрюваного ОСОБА_9 звільнити з під варти негайно в залі суду та застосовано щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд правильно виходив з того, що ні слідчим, ні прокурором не доведено обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до підозрюваного та не наведено жодних обґрунтувань на рахунок того, як саме він може вчиняти інші правопорушення чи впливати на потерпілого.

Крім того, суд при постановленні рішення, врахував те, що підозрюваний раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, те, що він офіційно не працює, наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або іншим чином впливати на кримінальне провадження не має.

Дані висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

Із клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_11 ; рапортом командира взводу ПС БПС Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві; показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення осіб для впізнання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 186 КК України, і відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Разом з тим, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді або суду, слідчий суддя правильно застосував запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 184, 186, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_9 даних про його особу, відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 176 178, 194, 196, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено процесуальні обов`язки відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

_____________ ______________ _____________