Справа № 442/754/13- к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/123/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000019 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 , українця, освіта середня, розлученого, непрацюючого, раніше судимого 22.09.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки,
- за ч. 1 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року,-

встановила:
вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання згідно вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2010 року, визначено остаточне покарання за сукупністю вироків 4 (чотири) роки 1 (один) день позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 01 січня 2013 року, приблизно о 14 год. 30 хв., знаходячись біля Народного дому на АДРЕСА_3 , маючи намір на заволодіння майном, наніс ОСОБА_10 декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді двох синців в ділянці лівого ока, на верхній губі справа, дев`яти саден на чолі ближче до межі зросту волосся, поперековій ділянці, повного травматичного вивиху другого зуба на верхній щелепі, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткотривалий розлад здоров`я, після чого заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: золотим браслетом вагою 6,93 грам (400 грн. за 1 грам), вартістю 2772 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа -101», вартістю 150 грн., із сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн., чим спричинив їй матеріальні збитки на загальну суму 2932 грн.
На вирок суду захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання та застосувати ст. ст. 69, 69-1 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обвинувальний вирок в частині засудження ОСОБА_6 до реальної міри покарання слід змінити, внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Наголошує, що при призначенні покарання судом першої інстанції в недостатній мірі враховано,що підзахисний під час досудового розслідування та в суді свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Окрім цього, потерпілій по вищевказаній справі -- ОСОБА_10 зі сторони ОСОБА_6 матеріальна та моральна шкода, завдана внаслідок його протиправних дій, які носять ознаки кримінальногоправопорушення, була повністю відшкодована. Також останній щиросердечно розкаявся у скоєному та просив у потерпілої пробачення. Жодних будь-яких інших претензій матеріального чи матеріального характеру ОСОБА_10 як потерпіла, до ОСОБА_6 не має.Також потерпіла просила суд зважити на молодий вік обвинуваченого, добровільне відшкодування ним шкоди, відношення до наслідків та усвідомлення скоєного і ту обставину, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина. В зв`язку з цим, просила суд при винесенні вироку обрати за ч. 1 ст. 187 КК України міру покарання не пов`язану з позбавленням волі, що також не було враховано судом першої інстанції в повній мірі.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , при проведенні досудового розслідування встановлено не було.
Звертає увагу, на ту обставину, що у відповідності до Акта судово- психіатричної експертизи № 88 від 18.06.2014 року ОСОБА_6 через наявний у нього психічний розлад не був здатний повною мірою , під час скоєння кримінального правопорушення, усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тобто, визнаний обмежено осудним і що у відповідності до вимог ст. 20 КК України є підставою для пом`якшення призначеного йому покарання.
Вказує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та позитивно характеризується за місце проживання і має особисті, тобто власні кошти.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу частково, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно п. 2 ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у вироку суду має міститись формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Проте, постановивши обвинувальний вирок, суд першої інстанції даних вимог закону не дотримав, не встановив і не розкрив у фабулі обвинувачення, визнаної судом доведеною, обставини, що підлягають обов`язковому встановленню у даному кримінальному провадженні.

Згідно з диспозицією ч.1 ст. 187 КК України під розбоєм слід розуміти напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

У фабулі обвинувачення зазначено, що обвинувачений, маючи намір на заволодіння майном, наніс ОСОБА_10 декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді двох синців в ділянці лівого ока, на верхній губі справа, дев`яти саден на чолі ближче до межі зросту волосся, поперековій ділянці, повного травматичного вивиху другого зуба на верхній щелепі, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткотривалий розлад здоров`я, після чого заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: золотим браслетом вагою 6,93 грам (400 грн. за 1 грам), вартістю 2772 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа -101», вартістю 150 грн., із сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн., чим спричинив їй матеріальні збитки на загальну суму 2932 грн., кваліфіковано дії за ч. 1 ст. 187 КК України.
З такого змісту вироку залишається незрозумілим, у вчиненні яких саме злочинних діянь суд вважає доведеною вину обвинуваченого: чи у розбої, чи у грабежі, аналогічна фабула викладена і у обвинувальному акті, на що суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні не звернув уваги.

Оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними й перешкоджають перевірці апеляційних доводів, вирок відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження призначенню до нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4