Справа № 11-606/07 Головуючий
Категорія ч. 1 ст. 286 КК РЕБРИНА
України(повернення Доповідач
в апеляційній інстанції
справи
на додаткове ЛІТВІНЦЕВ
порядку ст. 281 КПК України)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня
2007 р. Колегія
суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого ДЕМИДЕНКА А.І.

суддів ЛІТВІНЦЕВА В.М.,
КЕКУХА В.Ф.

за участю
прокурора СВИЩ Л.А.

потерпілої ОСОБА_2

захисника

обвинуваченого

адвоката ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку апеляції кримінальну
справу за апеляцією помічника прокурора м. Умані Менчинського С.В. на постанову
Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2007 року, якою
кримінальна справа про обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця і жителя м. Умані, розлученого, приватного підприємця, не судимого в
силу ст. 89 КК України, -

повернута
прокурору м. Умані по завершенні судового слідства для проведення додаткового
розслідування, -

встановила:

Органом досудового слідства ОСОБА_3. обвинувачується в
тому, що він 21 січня 2006 року близько 22 год., рухаючись в напрямку вул.. Садової в м. Умані,
перетинаючи перехрестя вул.. Садова-Радянська в м. Умані, керуючи автомобілем
«Москвич-2140» д. н.. НОМЕР_2, грубо порушуючи вимоги п. п. 2.1 п. «а», 8.7.3
п. «є», 12.3 Правил дорожнього руху, не маючи посвідчення водія на право
керування транспортним засобом відповідної категорії та талону, що додається до
посвідчення, рухаючись на червоний сигнал світлофора, не переконавшись в
безпеці своїх дій, та у разі виникнення

небезпеки
для руху або перешкоди, які він об'єктивно спроможний виявити, не вжив негайних
заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, допустив
зіткнення з автомобілем «КІА» д. н. НОМЕР_1 під керуванням гр.. ОСОБА_4., який
рухався по вул.. Радянській в напрямку площі Леніна м. Умані.

Внаслідок вказаної ДТП
пасажирка автомобіля «Москвич» гр.. ОСОБА_2. отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження,
що спричинили тривалий розлад її здоров'я.

Керуючи автомобілем ОСОБА_3. грубо порушив вимоги п.п. 2.1 п. «а», 8.7.3 п.
«є», 12.3 Правил дорожнього руху України і його дії знаходяться в причинному
зв'язку з наслідками, які виникли в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України за ознакою спричинення
потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження(а. с 162,189).

Повертаючи справу на додаткове розслідування по
завершенні допиту всіх свідків та дослідження матеріалів справи і задовольняючи
у такий спосіб клопотання представника захисту, підтриманого підсуднім разом із
потерпілою, суд, з посиланням в постанові на ст. 281 КПК України, вказує на
неповноту та неправильність досудового слідства по даній справі, які не можуть
бути усунуті в судовому засіданні. Зокрема, належним чином не встановлено, хто
саме знаходився під час ДТП
за кермом автомобіля «Москвич-2140» -ОСОБА_3. чи ОСОБА_2.; не здобуто доказів
того, що автомобіль «КІА» під керуванням ОСОБА_4. до моменту ДТП рухався саме на
зелений сигнал світлофора; не встановлено місце зіткнення цих автомобілів; не
проведено(за наявності неконкретних і протиріч.1ивих висновків
судово-транспортних, - трасологічної, - авто технічної експертиз) повторної
автотехнічної експертизи на предмет встановлення швидкості автомобіля «КІА» до
моменту зіткнення, чи мав водій автомобіля «КІА» технічну можливість уникнути
зіткнення та чиї дії знаходяться в причинному зв'язку з наслідками, які
настали. Органу досудового слідства дані відповідні вказівки по усуненню
зазначених недоліків(постанова, друк, текст - а. с. 243-244).

В апеляції прокурор, який приймав участь в судовому розгляді даної справи і
заперечував проти направлення справи на додаткове розслідування, вимагаючи постановления обвинувального
вироку відносно ОСОБА_3 (прот. с/з - а.
с. 242зв.), ставить питання про скасування постанови суду і
повернення справи на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Вдаючись до
власної, але вже іншої оцінки тих самих доказів, прокурор приходить до
висновку, що теж саме повинен був зробити і місцевий суд, а не повертати справу
на дослідування. Оскільки, на його твердження, органом досудового слідства
виконані всі необхідні слідчі дії, направлені на встановлення обставин ДТП та особи, яка
знаходилась на момент ДТП
за кермом автомобіля «Москвич-2140».

В запереченнях від 11.07.07 р. на апеляцію прокурора захисник підсудного -
адвокат ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_5.
вважають її доводи безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.
Посилаються при цьому на не дослідження слідством всіх обставин справи, які
мають значення для правильного її вирішення(передусім в частині відшкодування
за рахунок винної сторони значних матеріальних збитків від пошкодження
автомобілів); недоведеність вини у ДТП
ОСОБА_3; на не визначення особи обвинуваченого; на порушення передбачених
ст. 120 КПК України строків досудового слідства; на необґрунтованість висновків
судово-автотехнічної експертизи, які за таких умов не можуть бути покладені в
основу обвинувачення, тощо.

Підсудний ОСОБА_3. постанову суду не оскаржує, своїх
заперечень на апеляцію прокурора не представив, повідомлений про місце і час
розгляду апеляції в судове засідання на 17.07.2007 року він не з'явився, хоча і
перебуває на підписці про невиїзд. Натомість участь сторони обвинувачення та
захисту в суді апеляційної інстанції дає можливість за їх участі вирішити всі
питання щодо поданої прокурором апеляції.

Судове слідство при перевірці рішень місцевих судів даної
категорії не провадиться(ч. 1 ст. 382 КПК); протокол судового засідання - не
ведеться.

Заслухавши судцю-доповідача; прокурора, який підтримав
апеляцію свого колеги лише частково, наполягаючи в кінцевому на скасуванні
постанови суду для направлення справи на новий судовий розгляд для вирішення її
по суті, з винесенням вироку; думку захисника - адвоката ОСОБА_1 та потерпілої
ОСОБА_2, які, з
посиланням на відсутність належних доказів вини у ДТП ОСОБА_3., з прокурором не
погодилися і просили залишити постанову суду в силі; перевіривши відповідно до
вимог ст. ст. 365, 348
КПК України матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляції прокурора,
колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення через наступне.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 98 КПК України, якщо на
момент порушення кримінальної справи встановлено особу, яка вчинила злочин,
справу має бути порушено щодо цієї особи. Так само оцінюються постанови органу
слідства про порушення кримінальної справи за фактом учинення злочину, якщо за
обставинами справи особі, яка порушувала справу, була відома підозрювана у
вчиненні злочину особа, а справа чомусь була порушена не щодо неї(наприклад,
коли у мотивувальній частині зазначеної постанови названо прізвище особи як
такої, що вчинила даний злочин, тощо) - абз. З п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 1 від 11.02.2005 року «Про деякі питання ... про
порушення кримінальної справи».

З матеріалів справи і змісту мотивувальної частини постанови старшого
слідчого в ОВС СВ розслідування ДТП
при СУ УМВС України в Черкаській області Чмута Ю.П. від 28.01.2006 року
вбачається, що на момент порушення кримінальної справи за № «по
факту порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного
засобу» із спричиненням потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за
ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, особою, яка
допустила 21.01.2006 року таке зіткнення з автомобілем «КІА» д. н. НОМЕР_1 був
саме ОСОБА_3., який керував автомобілем «Москвич-2140»(постанова-т. 1 а. с. 1).

Досудове слідство по даній справі почалося 28.01.2006 року і до направлення
справи прокурору з обвинувальним висновком від 3.04.2007 року тривало більше
14-и місяців. При цьому жодного разу строки досудового слідства прокурором не
продовжувалися, а розслідування зупинялося чотири рази і на тривалі проміжки
часу з причин «не встановлення достатніх доказів, які б достовірно вказували на
винну у ДТП особу»(а. с 67, 68,
71, 79, 110, 111, 145,
146), з посиланням на п. З ст. 206 КПК України. Тобто з непередбачених законом
підстав. При цьому кожного разу при зупиненні у такий спосіб досудового
слідства по даній справі в мотивувальній частині постанови ОСОБА_3. зазначався
в якості особи водія, який допустив це зіткнення.

Із порушень вимог ст. ст. 120, 206 ч. З КПК України зараз випливає те, що
частину слідчих дій, яка виконувалася поза межами встановлених законом строків
та прийнятих в цей період процесуальних рішень не можна визнавати законними, а
здобуті тоді ж докази -допустимими з точки зору їхньої легітимності.

Тому в ході додаткового розслідування необхідно буде зробити також
правильний перерахунок щодо дотримання строків, передбачених ст. 120 КПК
України, виявити і скласти повний перелік слідчих дій, виконаних поза межами
допустимих законом термінів і, там де це можливо, відновити втрачене шляхом
повторного їх проведення і фіксації результатів з безумовним дотриманням вимог
чинного законодавства. При необхідності виконання значної за обсягом роботи -
продовжити строки досудового слідства у встановленому порядку.

В залежності від здобутих доказів заново встановити винну
у ДТП особу і
вирішити питання щодо можливості притягнення її до кримінальної
відповідальності. Маючи на увазі, що обвинувачення в існуючій його редакції є
неконкретним. Оскільки в його тексті відсутні такі обов'язкові ознаки
об'єктивної сторони розглядаємого складу злочину, як пошкодження автомобілів в
результаті зіткнення цих транспортних засобів, отримання тілесних ушкоджень
іншими учасниками ДТП - ОСОБА_4.(а. с 149) та ОСОБА_5.(а. с 154), тощо. Без
цього правильно вирішити цивільно-правові вимоги сторін буде неможливо.

Зазначене вище колегією суддів являється істотним
порушенням органом досудового слідства вимог кримінально-процесуального
законодавства і самостійною(в даному випадку ще й додатковою підставою) для
повернення справи на додаткове розслідування, так як виключало можливість постановления судом першої
інстанції законного вироку за результатами розгляду ним справи по її суті. Як
це помилково вважає в апеляції прокурор, позиція якого заперечується навіть
потерпілою.

Постанова суду в цій частині підлягає доповненню за наявності підстав,
передбачених ст. 370 КПК України, яке, як і рішення місцевого суду, підлягає
виконанню.

Тому, виходячи з наведеного і керуючись ст. ст. 365, 366 ч. 2, 377 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської
області від 29 травня 2007 року про направлення на додаткове розслідування
кримінальної справи щодо ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляцію помічника
прокурора м. Умані Менчинського С.В. - без задоволення.