Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Гошовської Т.В., Кривенди О.В.,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 8 лютого 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1 на
судові рішення щодо нього.
Вироком
Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня
2004 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не судимого,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 355 КК України на чотири роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 101 КК України 1960 року на десять років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК
України, за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання -десять років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 22 червня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1
змінено, пом'якшено призначене йому покарання за ч. 3 ст. 101 КК України 1960
року до дев'яти років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання -дев'ять років позбавлення волі. У решті вирок щодо ОСОБА_1 залишено
без зміни.

Цим вироком також
засуджено ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вирок щодо яких у касаційному порядку не
оскаржений і касаційного подання щодо них не внесено.

ОСОБА_1 визнано винним у
тому, що він, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та особа, справа щодо якої виділена в окреме
провадження, за попередньою змовою між
собою, 22 серпня 2001 року, перебуваючи у буд. АДРЕСА_1, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, примушували ОСОБА_5 до виконання цивільно-правового зобов'язання, внаслідок
чого заподіяли йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі зазначає про допущену в справі
однобічність і неповноту досудового та
судового слідства, порушення його права на захист, істотні порушення
вимог кримінально-процесуального закону під час розгляду справи апеляційним
судом.

У своїй касаційній скарзі
захисник ОСОБА_2 вказує, що висновок про доведеність
вини його підзахисного ґрунтується на припущеннях і суперечливих показаннях свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посилається на порушення права ОСОБА_1 на захист, застосування до нього
недозволених методів досудового слідства, допущені в справі істотні порушення
вимог кримінально-процесуального закону. Просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_1, а справу - направити на новий судовий
розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Висновок
суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку
злочинних дій ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку,
досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, і є обґрунтованим.

Як убачається з показань свідка ОСОБА_7, 22 серпня 2001 року приблизно о 19-й годині ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи в
будинку ОСОБА_5, вимагали від нього гроші та завдавали йому численні
удари руками і ногами по голові та тулубу.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розповідали їй про те, що побили ОСОБА_5

Ці показання узгоджуються з даними, що містяться в протоколі огляду
місця події, висновку судово-медичної експертизи щодо заподіяння тілесних
ушкоджень ОСОБА_5, протоколі очної ставки між свідком ОСОБА_7 та ОСОБА_1, в ході
якої свідок підтвердила, що засуджений завдавав удари ОСОБА_5 та вимагав від нього гроші, протоколі відтворення
обстановки та обставин події за участю
засудженого ОСОБА_4, який розповів та показав,
як ОСОБА_1 завдавав удари руками та ногами в область голови та
тулуба потерпілого.

Дії засудженого ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 101 КК України 1960 року
та за ч. 3 ст. 355 КК України кваліфіковано правильно.

У процесі досудового
слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі
обставини, з'ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення
справи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи,
проведені необхідні експертизи, а тому колегія суддів вважає, що доводи
касаційних скарг про невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, непричетність ОСОБА_1 до вчинення інкримінованих йому злочинів,
однобічність і неповноту досудового та судового слідства є безпідставними.

Необґрунтованими є й
доводи касаційних скарг про порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки, як
видно з матеріалів справи, на досудовому слідстві інтереси засудженого
представляв захисник ОСОБА_2, від послуг якого він у судовому засіданні
відмовився і ця відмова була прийнята судом.

При перевірці справи в касаційному
порядку не встановлено також даних, які б свідчили про застосування до
засудженого недозволених методів досудового слідства, а тому доводи скарги
захисника в цій частині колегія суддів також вважає необґрунтованими.

Покарання ОСОБА_1 призначено
з дотриманням вимог ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його
виправлення і попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути
справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, при
перевірці судових рішень щодо ОСОБА_1 в
касаційному порядку не виявлено.

Апеляційний суд, постановляючи ухвалу щодо ОСОБА_1, дотримався вимог ст. 377 КПК України, а тому доводи
скарг в цій частині колегія суддів також вважає необґрунтованими.

Оскільки
передбачені ч.1 ст. 398 КПК України підстави для скасування або зміни судових
рішень щодо засудженого відсутні, колегія суддів не вбачає підстав для
призначення справи до розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у
ст. 384 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційних
скарг захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1 відмовити.

судді:

Пивовар В.Ф. Гошовська Т.В. Кривенда О.В.