Справа №177/3082/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000779 від 07.08.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Херсон мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, не одружений, на утриманні дітей не має, працюючий неофіційно водієм,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000779 від 07.08.2014 року,-
ВСТАНОВИВ:
06 серпня 2014 року приблизно о 19 годинні 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем БОГДАН 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Кіровоград-Запоріжжя, на 102 км + 300 м, на території Криворізького району, в порушення п.14.5 Правил дорожнього руху України, здійснюючи обгін транспортного засобу, скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо.

В наслідок ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 21101, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження, госпіталізована до КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Дніпропетровської Обласної Ради.

Відповідно висновку судово-медичної експертизи Криворізького міжрайонного відділу КЗ Дніпропетровське обласне Бюро судово-медичної експертизи ДОР, № 2011 від 11.09.2014 року, отримані тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді: закритої травми грудної клітини, яка супроводжувалася переломами 3,4,5,6 ребер ліворуч, геметороксом ліворуч, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, п. 2.1.3 Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою тарвмуючою поверхнею або при ударі об такий предмет, що могло бути в умовах дорожньо-транспортної пригоди в середині салону автомобіля і час їх виникнення відповідає 06.08.2014 року.

Відповідно висновку судової комплексної авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи сектору № 10 ВТКЗ ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області № 58/27-248, № 58/29-247 від 16.09.2014 року, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , керуючи автомобілем БОГДАН 211040, для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно до вимог п. 14.5 Правил дорожнього руху України, і в його діях вбачається невідповідність вимогам п. 14.5 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

В діях водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по керуванню автомобілем БОГДАН 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п.п. 1.5, 2.3(б), 14.5 Правил дорожнього руху України (затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001року), в яких від водія вимагається:

п. 1.5 Дія або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, погрожувати життю або здоров`ю громадян, заподіювати матеріальний збиток;

п. 2.3 (б) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, слідкувати за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

п. 14.5 Водій транспортного засобу, який здійснює обгін, може залишатися на смузі зустрічного руху, якщо після повернення на раніше займану смугу, йому доведеться знову розпочати обгін, за умови, що він не створить небезпеки зустрічним транспортним засобам, а також не перешкоджатиме транспортним засобам, які рухаються за ним з більш високою швидкістю.

Невідповідність вимогам п. 14.5 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 06 серпня 2014 року рухався на легковому автомобілі Богдан по дорозі та почав здійснювати обгін автомобіля і виїхав на смугу зустрічного руху. Обгін не завершив, так як не хватило потужності автомобіля та не розрухував швидкість, аварія сталася на смузі зустрічного руху. Просить суд жорстко не карати, так як на утриманні знаходиться бабуся 1937 року народження, яка отримує пенсію в розмірі 1000 гривень та не позбавляти водійського посвідчення, у зв`язку з тим, що працює неофіційно водієм на агрофірми, іншої професії не має.

В суді потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що вона з покійним сином їхала на автомобілі та перебувала на задньому сидінні. Бачила лише, що автомобіль обвинуваченого виїхав на смугу зустрічного руху та більше нічого не пам`ятає. Обвинувачений відшкодував матеріальну шкоду в повному обсязі. Просить суд не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_5 волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами, так як ОСОБА_5 вибачився, відмовляєтеся від стягнення матеріальної шкоди у зв`язку ії відшкодуванням

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, а також потерпіла ОСОБА_7 також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, згідно ст.337 КПК України розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Показання обвинуваченого дані під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї вини у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння в розкриті злочину та відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, погоджуючись з позицією прокурора та потерпілої, і беручи до уваги з`ясоване у сукупності, суд прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 потрібно призначити покарання за кожне із кримінальних правопорушень, що входять до сукупності, у виді позбавлення волі, враховуючи можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, на підставі ст..75 КК України від відбування призначеного основного покарання обвинуваченого ОСОБА_5 потрібно звільнити з випробуванням, з випробуваним строком з покладанням на обвинуваченого, відповідно до ст.. 76 КК України певні обов`язки.

Вирішуючи питання про додаткове покарання суд враховує, що отримана обвинуваченим професія та специфіка його роботи пов`язана з необхідністю керування транспортними засобами та враховуючи дії обвинуваченого ОСОБА_5 після вчинення кримінальних правопорушень, що були спрямовані на не приховування слідів кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди потерпілій та думка прокурора та потерпілої, які просили суд не позбавляти обвинуваченого права керування транспортним засобом. Тому, враховуючи обставини порушення правил дорожнього руху при скоєнні злочину та поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне не призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана, зокрема, фізичній неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 відмовилася від позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_5 .

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст..100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову прокурора в інтересах Комунального закладу Криворізька міська лікарня №2 Дніпропетровської Обласної Ради суд дійшов до такого висновку, у зв`язку з повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_5 цивільного позову в розмірі, що в зазначеній в позовній заяві суд частково задовольняє цивільний позов, враховуючи спільну вину обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченого, відносно якого кримінальне провадження було закрито, позовні вимоги якого ґрунтується на нормах закону.

Долю судових витрат по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку, що передбаченому ст..124 КПК України та також враховує спільну вину обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченого, відносно якого кримінальне провадження було закрито.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення в пред`явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України у виді 3 (Трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 1 (Один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково враховуючи часткове відшкодування обвинуваченим шкоди. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Криворізької міської лікарні №2 Дніпропетровської Обласної Ради 1804 (одну тисяча вісімсот чотири) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави Україна 738 (сімсот тридцять вісім) гривень 00 копійок за проведення судової комплексної авто технічної експертизи та транспортно трасологічної експертизи.
Речовий доказ, лазерний диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1