Справа №212/1322/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2013 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Борис О.Н., при секретарі Карповій О.В., за участю прокурора прокуратури м. Кривого Рогу Сілкіна Д.Ю., обвинуваченого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Компаніївка Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, не являється депутатом, інвалідності не має, в силу ст. 89 КК України не судимого, не військовозобов`язаного, працює водієм - експедитором ПП ОСОБА_7, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 29 грудня 2012 приблизно об 11 годині 30 хвилин керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1 здійснював перевезення вантажу, крім того, в кабіні автомобіля перевозив одного пасажира.

У ході руху, водій ОСОБА_2 на вказаному автомобілі виїхав на проїзну частину дворової території поблизу від будинку АДРЕСА_3, після чого зупинивши керований ним автомобіль, мав намір здійснити рух заднім ходом з одночасним поворотом праворуч.

Керуючи автомобілем, водій ОСОБА_2 не зважаючи на вимоги п. 26.1. Правил дорожнього руху України, згідно якого: пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині, при цьому пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не маючи можливості зі свого місця в повному обсязі оглядати проїзну частину, а також прилеглу до неї територію, позаду автомобіля, був непередбачливим, для забезпечення безпеки руху не звернувся до пасажира автомобіля, легковажно розраховуючи на те, що в межах смуги руху його автомобіля не можуть з'явитися пішоходи та діючи зі злочинною самовпевненістю, розпочав небезпечний в даній обстановці рух заднім ходом, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5., 2.3. б,д), 10.1. та 10.9. Правил дорожнього руху України, згідно яких: « 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»; « 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,... д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; «10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; « 10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких виключало настання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_2 на проїзній частині дворової території розташованої поблизу від будинку АДРЕСА_3, допустив наїзд керованого ним автомобіля НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_6

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6, згідно висновку судово-медичної експертизи №37 від 22.01.2013 року, були заподіяні наступні тілесні ушкодження: садна в правій виличній області із розповсюдженням до зовнішнього кута правого ока та в праву надбрівну область, на спинці носа з переходом на праве крило, садно зовнішньої поверхні нижньої третини правого стегна; забійна рана тильної поверхні лівої кисті в проекції 2-ї та 3-ї п'ясткової кісток; синці задньої поверхні нижньої третини правого плеча, із розповсюдженням на бічну поверхню верхньої третини передпліччя, правого стегна; крововиливи під м'якими мозковими оболонками обох лобових та тім'яних часток; переломи нижньої третини правої плечової кістки, верхньої гілки правої лобкової кістки білялобкового зчленування, за шляхом правого крижово-клубового зчленування, верхньої третини основної фаланги 5-го пальця правої кисті, які призвели до розвитку загрозливого для життя явища - шоку. Заподіяні ОСОБА_6 ушкодження як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_6 настала в результаті сполученої травми голови, тулубу, кінцівок, яка супроводжувалася численними переломами кісток, крововиливами під оболонки головного мозку, та ускладнилася шоком.

Між порушенням ОСОБА_2 правил безпеки дорожнього руху в частині виконання вимог п. 10.1. та 10.9. Правил дорожнього руху України і наслідками - настанням смерті ОСОБА_6 є прямий причинний зв'язок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 суду пояснив, що 29 грудня 2012 року він керував автомобілем та здійснював перевезення вантажу. У ході руху виїхав на проїзну частину дворової території поблизу будинку АДРЕСА_3 після чого зупинив вказаний автомобіль та мав намір здійснити рух заднім ходом. Під час руху заднім ходом подав звуковий сигнал та слідкував за проїзною частиною позаду автомобіля через ліве дзеркало заднього виду. В якийсь момент незнайомий чоловік почав жестикулювати про зупинку транспорту та показував в напрямку задньої частини автомобіля. Він відразу зупинив автомобіль та побачив біля задніх коліс травмовану жінку, яка була у свідомості, хотіла підвестись. Через деякий проміжок часу приїхала карета швидкої допомоги, яка забрала постраждалу у лікарню. Через декілька днів родичі постраждалої повідомили, що вона померла. Він у добровільному порядку на досудовому слідстві відшкодував потерпілій завдану шкоду у повному обсязі. Винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю в обсязі пред'явленого обвинувачення, в скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв'язку з чим досліджувати інші докази його провини немає ніякої потреби.

З'ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз'яснивши обвинуваченому ОСОБА_2 правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази: протокол огляду трупа від 31.12.2012 року, висновок експерта №37 від 31 грудня 2012 року , яким встановлено, що потерпілій були заподіяні наступні тілесні ушкодження: садна в правій виличній області із розповсюдженням до зовнішнього кута правого ока та в праву надбрівну область, на спинці носа з переходом на праве крило, садно зовнішньої поверхні нижньої третини правого стегна; забійна рана тильної поверхні лівої кисті в проекції 2-ї та 3-ї п'ясткової кісток; синці задньої поверхні нижньої третини правого плеча, із розповсюдженням на бічну поверхню верхньої третини передпліччя, правого стегна; крововиливи під м'якими мозковими оболонками обох лобових та тім'яних часток; переломи нижньої третини правої плечової кістки, верхньої гілки правої лобкової кістки біля лобкового зчленування, за шляхом правого крижово-клубового зчленування, верхньої третини основної фаланги 5-го пальця правої кисті, які призвели до розвитку загрозливого для життя явища - шоку. Заподіяні ОСОБА_6 ушкодження як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_6 настала в результаті сполученої травми голови, тулубу, кінцівок, яка супроводжувалася численними переломами кісток, крововиливами під оболонки головного мозку, та ускладнилася шоком, заяву потерпілої про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних та послідовних, що дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що його винність у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена повністю.

Допитавши обвинуваченого, і дослідивши інші матеріали кримінального провадження, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 винен у вчиненні зазначених вище дій.

Суд вважає, що провину обвинуваченого ОСОБА_2 доведено в повному обсязі, а його дії кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом'якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному, повне визнання своєї провини в скоєному, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на утриманні має двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, розкаявся в скоєному.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, беручи до уваги той факт, що обвинувачений до скоєння злочину адміністративних правопорушень, в тому числі за порушення Правил дорожнього руху, не вчиняв, працює водієм - експедитором, при цьому даний вид діяльності є єдиним джерелом його заробітку, має на утриманні двох малолітніх дітей, свідомо притримується норм та правил поведінки, встановлених у суспільстві, потерпіла претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України в виді позбавлення воді, проте на мінімальний строк без застосування додаткового покарання.

Суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_2 ст. 69 КК України про призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369,370,371 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді ТРЬОХ років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у вигляді ТРЬОХ років позбавлення волі з випробуванням на ОДИН рік, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього зобов'язання.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_2 такі зобов'язання:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально - виконавчу інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_2 покласти на кримінально - виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя О. Н. Борис