Справа № 461/2470/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/186/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004635 від 16.12.2013 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 та прокурора ОСОБА_13 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2014 року про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соснівка Червоноградського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Рогізно Яворівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Оселя Яворівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_14

обвинуваченого: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_11

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією належного на праві власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 16.01.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією належного на праві власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 визначено рахувати з 16.01.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_11 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією належного на праві власності майна.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_9 , частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 14.03.2013 року та призначено остаточне покарання 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з 16.01.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на користь ОСОБА_15 1427,97 грн. завданої майнової шкоди та з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 по 30.000,00грн., з ОСОБА_11 - 15.000,00 грн. / всього 75 000,00грн./ моральної шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 , 16.12.2013 року о 02.00 год., за попередньою змовою, в групі із ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. І.Франка, 87 у м. Львові, вчинили розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_15 , та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень останньому. Зокрема, обвинувачені в зазначений день та час, зустрівши потерпілого на АДРЕСА_4 , з метою незаконного збагачення, діючи спільно, з єдиним умислом, напали на ОСОБА_15 . При цьому, ОСОБА_7 першим наніс потерпілому удар в область грудей від чого той впав на землю, після чого обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , почали наносити потерпілому удари ногами по голові; ОСОБА_9 , зняв із руки ОСОБА_15 золотий перстень вагою 2,5 грами вартістю 1500,00 грн., а ОСОБА_7 , витягнув із внутрішньої кишені куртки ОСОБА_15 , гаманець, з якого забрав кошти у сумі 25,00 грн., та 20,00 Євро, що згідно курсу валют встановлених НБУ станом на 16.12.2013 року становило 219,44 грн. Скориставшись тим, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , оглядають викрадені речі, потерпілий ОСОБА_15 підвівся та намагався втекти із місця події, однак на вул. Снопківській, поблизу Стрийського ринку, останні наздогнали ОСОБА_15 та поваливши його на землю, продовжили наносити йому удари ногами по голові. Згідно висновку судово-медичної експертизи №567/13 від 27.12.2013 року ОСОБА_15 спричинено черепно-мозкову травму у вигляді синців, рани та крововиливів на голові, переломів кісток лицевого черепу, перелому основи правої скроневої кістки, та забою головного мозку, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння. Таким чином обвинувачені, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити у бік пом`якшення призначивши йому покарання з урахуванням ст. 69 КК України. В обґрунтування покликається на те, що судом першої інстанції не в повній мірі взято до уваги того що він визнав вину, допомагав розслідуванню, має на утриманні малолітню дитину, задовільно характеризується за місцем проживання.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити, звільнивши ОСОБА_7 від звинувачення у розбійному нападі, тобто змінити кваліфікацію злочину зі ч.4 ст.187 КК України на ст.128, ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання в межах санкції ст.186 КК України. В обґрунтування покликається на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги недоведеність належними і допустимими доказами факту наявності мети заволодіння чужим майном при вчиненні нападу на потерпілого, тобто наявності у обвинувачених умислу на вчинення розбійного нападу. На його думку в даній справі мали місце не один епізод (розбійний напад), а два послідовні епізоди а саме перший бійка з потерпілим яку слід кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України та другий відкрите вилучення чужого майна яке слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор ОСОБА_13 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_11 за ч.4 ст.187 КК України 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання слід приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В обґрунтування покликається на те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення та їх особи.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування покликається на те, що ОСОБА_9 як на досудовому так і протягом розгляду справи в суді, про застосування до потерпілого ОСОБА_15 насильства завчасно ні з ким недомовлявся, ніяких знарядь для нанесення тілесних ушкоджень з собою не брав, наміру щодо побиття потерпілого він не мав і з наміром побиття потерпілого обвинуваченим ОСОБА_7 обізнаний заздалегідь не був а тому на думку апелянта суд проігнорував ч.2 ст.28 КК України, якою передбачено: злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. Зазначає, що обручку з руки потерпілого ОСОБА_9 зняв за вказівкою ОСОБА_7 а тілесні ушкодження не наносив тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України. Ставить під сумнів висновок експерта щодо нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ударами обвинувачених, а вважає що тілесні ушкодження появились від падіння потерпілим на землю після завдання удару. Звертає увагу на те, що ні досудовим ні судовим слідством не було встановлено внаслідок слідчого експерименту за участю обвинувачених, яким чином і в якій послідовності ними наносились удари потерпілому. Не досліджувалось та не встановлювалось ні досудовим ні судовим слідством роль кожного з обвинувачених по вказаному епізоду. Вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що до ухвалення вироку у цій справі матір`ю ОСОБА_9 відшкодовано потерпілому заподіяну шкоду. Зазначає, що при обранні міри покарання судом першої інстанції не в повній мірі враховано особу обвинуваченого. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції задоволено цивільний позов який не підтверджений відповідними документами.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити, кваліфікувати дії ОСОБА_11 за ч.2 ст.296 КК України та обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування вказує на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що свідок ОСОБА_16 не допитувалась у судовому засіданні, судово-медичний експерт ОСОБА_17 давала вільні пояснення щодо розмежування наявних тілесних ушкоджень та дала відповідь на запитання учасників процесу, що ушкодження, які були нанесені потерпілому, могли бути нанесені і однією людиною. Зазначає, що суд першої інстанції не зазначив на підставі яких доказів прийшов до висновку, що саме ОСОБА_11 наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Звертає увагу на те, що ні в суді ні на досудовому слідстві не доведено, що ОСОБА_11 мав умисел на заволодіння майном потерпілого, а сам потерпілий стверджує, що ОСОБА_11 участі у заволодінні майном потерпілого не приймав. Вказує, що попередньої змови у обвинувачених на вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України не було. Вважає, що вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України не доведена а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора в якому просить таку відхилити як безпідставну.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та захисників у підтримку поданих апеляційних скарг, їх заперечення щодо апеляції прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляцію заперечивши щодо апеляційних скарг обвинувачених і їх захисників, представника потерпілого і самого потерпілого, які залишили питання вирішення апеляцій на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають з наступних підстав.

На думку колегії суддів суд першої інстанції вірно поклав в основу обвинувального вироку покази обвинуваченого ОСОБА_7 даними ним в суді першої інстанції, про те, що 16.12.2013 року він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 гуляли по м. Львову розпиваючи спиртні напої. На вул. І.Франка м. Львова зустріли потерпілого ОСОБА_15 , з яким до цього знайомі не були; він йшов їм на зустріч. Він зачепив потерпілого і попросив закурити, однак, той відповів, що не курить. Тоді він, висловлюючись нецензурними словами почав вимагати у потерпілого сигарет, на що той вдарив його кулаком руки в обличчя з правої сторони. У відповідь він наніс потерпілому ще один удар кулаком правої руки в грудну клітку. Від завданого удару останній впав на землю на спину. Після того, як ОСОБА_15 впав на землю, вони всі троє почали сильно копати його ногами по голові. Потерпілий лежав на землі та намагався прикритися руками, а вони продовжували наносити йому удари ногами по голові. Так тривало приблизно до 5 хвилин. Після цього він присів біля потерпілого та почав перевіряти йому кишені куртки з метою знайти гроші. В зовнішній кишені куртки знайшов блокнот, який був схожий на гаманець, в якому були гроші. Витягнувши гроші із блокнота запхав їх собі до кишені. В даному блокноті також були ще якісь папери, однак не звернув уваги, що там саме було. Після того, як забрав гроші, кинув блокнот на землю. Пояснив також суду першої інстанції, що не може точно сказати скільки саме грошей забрав, оскільки не рахував їх і не звертав на це уваги. В той час, коли він перевіряв кишені та забирав гроші, потерпілий піднявся та почав тікати на іншу сторону вулиці до того місця де почалася бійка; однак, вони втрьох його наздогнали, і він наніс потерпілому удар кулаком в спину від чого той знову впав на землю обличчям до землі. Коли він впав, то вони всі троє знов почали його копати ногами по голові і в цей час хтось із них крикнув втікати, оскільки під`їхали працівники міліції, і всі вони почали бігти по дорозі. Хто саме це крикнув він точно сказати не може, оскільки не пригадує та і не звертав на це уваги. Коли вони перебігли через пару вулиць від місця події та почали йти нормальним кроком, до них під`їхали працівники міліції і запропонували повернутись із ними до потерпілого. Повернувшись побачили, що потерпілого забирала швидка допомога, а їх доставили в приміщення Галицького РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області.

Обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснив, що 16.12.2013 року вночі, він, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 гуляли у центральній частині м. Львова. На вул. І.Франка побачили невідомого мужчину, який стояв біля одного із будинків. Коли підійшли до нього, то ОСОБА_7 сказав до потерпілого «дай закурити». Вони двоє між собою почали сперечатися і потерпілий наніс удар ОСОБА_7 , однак чим саме та куди саме не пригадує. Після цього вони між собою почали битися, і від ударів потерпілий впав на тротуар. ОСОБА_7 почав перевіряти кишені його куртки, в якій знайшов гаманець, який відразу ж поклав собі до кишені штанів. В той час поки перевіряв кишені та виймав гаманець, ОСОБА_7 сказав йому зняти з потерпілого обручку, що він і зробив. Знявши обручку заховав її собі до кишені штанів. Після цього вони всі троє розвернулися та пішли прямо по вулиці. По дорозі, коли вони йшли, ОСОБА_7 відкрив викрадений ним гаманець та забрав з нього гроші. Скільки саме там було грошей точно сказати не може, однак приблизно там було 15-20 грн. Гаманець після того, як він витягнув гроші, викинув десь на вулицю, куди саме сказати не може, оскільки не бачив. Коли вони йшли по вулиці, до них підійшли працівники міліції, які зупинилися та запитали про побиття невідомого чоловіка на вулиці. Підійшовши до ОСОБА_15 побачили, що той був непритомний, нічого не говорив, обличчя і голова були в крові. Потерпілого забрала швидка допомога, а їх доставили в приміщення Галицького РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області. При їх поверхневому огляді викраденої обручки, яка була в нього кишені куртки, працівники міліції не виявили, і добровільно він її не видав. В подальшому він із ОСОБА_11 обручку здали у ломбард в м. Яворові. Обвинувачений ОСОБА_9 також ствердив, що коли вони пограбувавши ОСОБА_15 відійшли від потерпілого, то останній чомусь пішов за ними, а коли вони зайшли за поворот даної вулиці, то ОСОБА_7 повернувся назад до потерпілого та повалив його на землю і почав знову наносити йому удари по голові ногами, а потім скочив ОСОБА_15 на голову та почав на ній скакати. ОСОБА_11 в цей час стояв збоку і ударів не наносив.

Обвинувачений ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснив, що 16.12.2013 року у вечірній час він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 гуляли центральною частиною м. Львова і на вул. І Франка побачили невідомого їм чоловіка, який йшов на зустріч та був у стані алкогольного сп`яніння. Коли він порівнявся з ними, то ОСОБА_7 попросив його дати сигарету. Потерпілий відповів, що він не курить і штовхнув ОСОБА_7 в груди. ОСОБА_7 у відповідь наніс йому удар по обличчю кулаком, від чого той впав на землю. ОСОБА_7 і ОСОБА_9 почали копати ногами лежачого на тротуарі потерпілого; ОСОБА_7 присів коло ОСОБА_15 та витягнув у нього з кишені гаманець, який забрав собі. В цей час над`їхало таксі і він відбіг в сторону. Здалеку бачив, що ОСОБА_7 наніс лежачому мужчині ще пару ударів ногами по голові. Чи забирав щось ОСОБА_9 у потерпілого він не бачив. Також пару ударів потерпілому наніс ОСОБА_9 . Він ударів не наносив. Так тривало приблизно до 5 хвилин. Тоді ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , залишивши мужчину лежачого на тротуарі, підійшли до нього і всі троє пішли по вулиці. Про те, що ОСОБА_9 забрав золоту обручку у ОСОБА_15 йому стало відомо лише на наступний день від ОСОБА_9 , коли вони пішли та здали її до ломбарду у м. Яворів. Гроші, які отримали від продажу обручки вони пропили.

Потерпілий ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснив, що 16.12.2013 року о 01.40 год. вийшов з дому та направився на вул. Снопківську в м. Львові проводжаючи гостей. Дійшовши до вул. І. Франка, побачив ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , з якими до цього знайомий не був. ОСОБА_7 , проходячи повз нього, різко схопив його за лікоть та потягнув на себе, сказавши при цьому: «Слава Україні», чому не вітаєшся» і раптово наніс удар кулаком в обличчя. Всі троє повалили його на землю, та почали наносити удари ногами по голові приблизно протягом 5 хвилин. В якийсь момент він відчув, як один із нападників схопив його за палець та силоміць зняв золотий перстень (обручку). Лежачи на тротуарі обличчям до землі він відчув, як обшукують кишені його куртки. В одній з кишень були в блокноті гроші в сумі 25 грн. та 20 євро, які в нього викрали разом з посвідченням охоронця фірми. Подальші події достеменно пригадати не може, оскільки від нанесених ударів втрачав свідомість. Настоює на тому, що на нього вчинили напад і наносили побої всі троє обвинувачених, яких він сприймав, як одну групу нападників, і які діяли спільно з метою його пограбування.

Свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції пояснив, що 16.12.2013 року о 02.00 год. від оперативного чергового по РВ було отримано виклик, що на вул. І.Франка 87 у м. Львові бійка, однак, по приїзді на вказане місце нічого підозрілого вони не помітили, проте проїжджаючи по вул. Снопківській побачили трьох невідомих осіб, які б`ють лежачого мужчину. Помітивши автомобіль міліції нападники почали різко втікати в напрямку вул. Шота Руставелі, вул. І.Франка у м. Львові. Під`їхавши до потерпілого та оглянувши його, звернув увагу на сильні побої, кров та непритомний стан останнього; викликав карету швидкої медичної допомоги. В цей час, інші працівники міліції ОСОБА_19 та ОСОБА_16 затримали осіб, що втікали та підійшли до місця пригоди. Вони намагались з`ясувати у потерпілого, чи саме затримані громадяни здійснили побиття, однак потерпілий, через травми нічого відповісти не міг. В подальшому затриманих осіб було доставлено в приміщення Галицького РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області.

Свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції пояснив, що 16.12.2013 року о 02.00 год. від оперативного чергового по РВ ними було отримано виклик, що на вул. І.Франка 87 у м. Львові бійка, однак по приїзді на вказану вулицю ними жодної бійки помічено не було. Після цього, на вул. Снопківській, вони побачили трьох невідомих осіб, які б`ють лежачого чоловіка. Побачивши їх автомобіль вони почали різко втікати в напрямку вул. Шота Руставелі, вул. І.Франка у м. Львові. Під`їхавши до потерпілого, ОСОБА_18 вийшов із автомобіля, а він та ОСОБА_19 поїхали за втікачами. На вул. І.Франка - пл. І.Франка у м. Львові ними було затримано підозрюваних. На його запитання з яких причин вони побили потерпілого, вони відповіли, що нікого не били та просто йдуть по вулиці. Після цього, вони повернулися до потерпілого. В цей час ОСОБА_18 повідомив, що викликав карету швидкої допомоги, оскільки той в поганому стані. Вони намагались з`ясувати у потерпілого, чи саме затримані здійснили його побиття, однак потерпілий через травми нічого відповісти не зміг. В подальшому затриманих осіб було доставлено в приміщення Галицького РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції пояснив, що 16.12.2013 року о 02.00 год. від оперативного чергового по РВ ними було отримано виклик з повідомленням про те, що на вул. І.Франка 87 у м. Львові бійка. По приїзді на вказану вулицю жодної бійки ними помічено не було. Після цього, на вул. Снопківській вони побачили трьох невідомих осіб, які б`ють лежачого чоловіка. Однак, побачивши їх автомобіль нападники почали різко втікати в напрямку вул. Шота Руставелі, вул. І.Франка у м. Львові. Під`їхавши до потерпілого, ОСОБА_18 вийшов з автомобіля, а він та ОСОБА_16 поїхали за цими хлопцями. На вул. І.Франка - пл. І.Франка у м. Львові ними було затримано підозрюваних. На їх запитання, з яких причин вони побили потерпілого, вони відповіли, що нікого не били та просто йдуть по вулиці. Після цього вони повернулися до потерпілого. В цей час ОСОБА_18 повідомив, що викликав карету швидкої допомоги, оскільки потерпілий перебував в поганому стані. Вони намагались з`ясувати у потерпілого, чи саме затримані громадяни здійснили його побиття, однак потерпілий, через травми нічого відповісти не зміг. В подальшому затриманих осіб було доставлено в приміщення Галицького РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області.

Суд підставно прийняв до уваги покази потерпілого та свідків, оскільки вони об`ективно підтверджують доведеність обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 у скоенні дій , за які вони засуджені. Ці покази послідовні, взаемопов`язані, доповнюють одні одних та створюють логічну та мотивовану картину подій, що трапились. Жодних підстав для сумніву у достовірності цих показів у суду не було.

Винуватість обвинувачених також стверджується протоколами пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2014р., з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_15 серед пред`явлених йому осіб опізнав ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які 16.12.2013р. в групі осіб нанесли йому тілесні ушкодження /а.с.67-84/.

З протоколу слідчого експерименту від 23.01.2014р., вбачається, що потерпілий ОСОБА_15 вказав, при яких обставинах на нього було здійснено напад обвинуваченими 16.12.2013р./а.с.200-215/.

Згідно висновку експерта №567/13 від 27.12.2013р. вбачається, що у потерпілого ОСОБА_15 була черепно-мозкова травма у вигляді синців, рани та крововиливів на голові, переломів кісток лицевого черепа, переломи основи правої скроневої кістки, забою головного мозку. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 16 грудня 2013 року та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння. Судово-медичних даних про те що тілесні ушкодження ОСОБА_15 отримав самостійно, немає.

Експерт ОСОБА_17 в суді першої інстанції висновок експерта №567/13 від 27.12.2013 року підтримала в повному обсязі. Відповідно до висновку у потерпілого ОСОБА_15 виявлено черепно-мозкову травму у вигляді синців, рани та крововиливів на голові, переломів кісток лицевого черепу, перелому основи правої скроневої кістки, та забою головного мозку, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння. Експерт виключає отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень самостійно, чи при падінні з висоти власного росту. При цьому вона виходить із характеру нанесених тілесних пошкоджень, їх локалізації, та цілеспрямованих ударів в область голови, тощо.

Таким чином, винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їм злочину при вказаних у вироку обставинах, на думку колегії суддів доведена повністю, а їх діям дана правильна кримінально-правова оцінка за ч.4 ст.187 КК України, оскільки вони вчинили напад саме з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи , яка зазнала нападу( розбій) , вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

При цьому дії обвинувачених були узгодженими, послідовними і спрямованими на негайне заволодіння майном потерпілого шляхом застосування насильства, яке мало місце з боку усіх обвинувачених, характеризувалось їх наміром подавити його волю, не даючи можливості піднятись та чинити опір. Крім того , заволодівши спільно майном потерпілого, обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_11 спільно ж ним і розпорядились здавши в ломбард та пропивши виручені гроші.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд І інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працював, має на утриманні малолітню дитину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд І інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд І інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставину яка пом`якшує покарання обвинувачених часткове визнання вини.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставину, яка обтяжує покарання обвинувачених - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також вірно суд першої інстанції врахував роль кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення.

Призначене ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі є обґрунтованим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б вплинули на законність постановленого рішення колегія суддів не знаходить.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду І інстанції є законним та обґрунтованим, а тому подані апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 та прокурора ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2014 року про обвинувачення щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно.

Ухвала набрала законної сили 17.04.2015 року

Суддя Апеляційного суду
Львівської області ОСОБА_2 .
Дата оформлення копії 17.04.2015 року

Помічник судді ОСОБА_20 .