Справа № 301/2362/13-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2013 року м. Іршава
в с т а н о в и л а:
Скаргу мотивовано тим, що розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 проведено формально, неповно та однобічно, а висновки слідчого про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_5 суперечить фактичним обставинам справи, матеріалам справи та нормам КК України.
У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримав та пояснив, що покази сільського голови ОСОБА_5 про те, що він помилково завірив своїм підписом та скріпив печаткою рішення сільради від 28.07.2011 року, якого фактично не існувало, оскільки довіряв секретарю, який виготовив копію, вказує на наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України. В ході розслідування слідчим не встановлено, хто і з якою метою виготовив підроблене рішення сільради від 28.07.2011 року, ким вказане рішення було передано в земельний відділ для виготовлення державного акту на земельну ділянку ОСОБА_6 Не зясовано фактичної причетності до виготовлення сфальсифікованого рішення самої ОСОБА_6, яка була зацікавлена в оформленні права власності на земельну ділянку, що протягом багатьох років є предметом спору в суді між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Не дивлячись на покази свідків щодо виготовлення підробленого тексту рішення секретарем ради ОСОБА_7 і введення голови сільради в оману саме нею, слідством не встановлено місце її перебування, не проведено її допиту. Пояснив також, що на підставі підробленого рішення сільради ОСОБА_6 було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку, з приводу якої існує багаторічний спір між нею та скаржником по справі, внаслідок чого ОСОБА_4 заподіяно шкоду. Вважав, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, оскільки прийнята передчасно, без проведення повного, всебічного та обєктивного розслідування обставин справи.
Слідча ОСОБА_8 вважала скаргу безпідставною і просила відмовити в її задоволенні, оскільки постанова про закриття кримінального провадження була прийнята відповідно до вимог КПК України після проведення повного і всебічного розслідування по справі. В ході розслідування було встановлено, що голова сільради ОСОБА_5, довіряючи секретарю сільради, яка виготовляє копії рішень, поставив свій підпис на копії рішення сільради від 28.07.2011 року, зміст якого не відповідав дійсності. Сільрада на наступній черговій сесії, яка відбулася 16.09.2011 року, прийняла рішення про передачу ОСОБА_6 у власність земельної ділянки аналогічного змісту. На підставі дійсного рішення сільради від 16.09.2011 року ОСОБА_6 так само могла виготовити державний акт про право власності на землю, тому вважала, що ОСОБА_4 ніякої шкоди помилковою видачею рішення сільради від 28.07.2011 року, зміст якого не відповідав дійсності, фактично не завдано. Крім того, для складу злочинів, що передбачені ст.364, 366 та 367 КК України, повинна бути наявна істотна шкода, якої в даному випадку не має, що стало підставою для закриття кримінального провадження.
Прокурор Перец Б.В. вважав скаргу безпідставною і просив відмовити в її задоволенні, оскільки слідство по справі проведено повно і всебічно, а діях сільського голови ОСОБА_5 відсутній склад злочинів, передбачених ст. 364, 366 та 367 КК України, оскільки у нього не було умислу та корисливих мотивів на підробку рішення сільради, спірне рішення від 28.07.2011 року він підписав помилково, крім того, по даній справі не завдано істотної шкоди, що є необхідним елементом складів вказаних злочинів. Вважав, що не завдано шкоди і самому скаржнику, оскільки на наступному засіданні сесії сільради було прийнято рішення про передачу у власність ОСОБА_6 спірної земельної ділянки.
Оскільки копію постанови заявник ОСОБА_4 отримав 18.09.2013 року, відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України він не пропустив строк подання скарги.
Не дивлячись на те, що заявник ОСОБА_4 вказує на внесення, на його думку, неправдивих відомостей у рішення Брідської сільради від 28.07.2011 року, всі оперативно-розшукові заходи по справі проводяться з приводу «внесення неправдивих відомостей в рішення сесії Брідської сільської ради від 22.10.2010 року та від 16.09.2011 року».
Сектором ДСБЕЗ Іршавського РВ УМВС збиралися матеріали саме з приводу прийняття рішень Брідської сільради від 22.10.2010 року та від 16.09.2011 року, а не з приводу засідання сільради від 28.07.2011 року, чи прийнятого на даному засіданні рішення та факту видачі рішення, що за своїм змістом не відповідало прийнятому на сесії рішенню. Однак, як вбачається з листа начальника Іршавського РВ УМВС №8551 від 05.12.2012 року, доручення слідчого виконано не у повному обсязі у звязку з коротким терміном виконання та великим обсягом роботи ( а.с. 34).
Не дивлячись на покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виготовлення тексту рішення Брідської сільради від 28.07.2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_6В.» секретарем-друкаркою сільради ОСОБА_7, слідством не проведено її допиту.
Згідно матеріалів кримінального провадження, а саме: Розпорядження Брідського сільського голови №1 від 02.01.2013 року та довідки Брідської сільради №136 від 28.01.2013 року ОСОБА_11 звільнена з роботи з посади секретар-друкарки сільради з 02.01.2013 року та станом на 28.01.2013 року знаходиться за межами області на заробітках ( а.с.79, 80).
При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи зясовувалося місце перебування ОСОБА_11 за зареєстрованим місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, чи проводилося опитування членів її сімї, родичів та сусідів з приводу імовірного місця перебування ОСОБА_11 та часу її повернення додому.
Місце перебування ОСОБА_11 на день закриття провадження слідством не встановлено і не встановлювалося.
Відповідно до ч.2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності,допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Встановлення фактичних обставин, що підлягають доказуванню в кримінальній справі, не може ґрунтуватися на переконаннях особи, що проводить досудове розслідування, а докази, що містять лише припущення, не перевірені та не підтверджені будь-якими іншими матеріалами справи, на підставі ст. 65 КК України, не можуть бути визнанні належними та допустимими доказами.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 306-307, 309 ч.2, 376 КПК України,
у х в а л и л а :
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження 07 жовтня 2013 року о 15.00 годин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_12