Справа № 1-278/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2011 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі : головуючого Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

з участю прокурора Дзерина В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобича справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської обл. від 24.05.2004 р. по ст.ст. 186 ч.5 75 КК України до 4 р. позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 роки; на підставі постанови Дрогобицького міськрайонного суду від 04.04.2005 р. відмінено ст. 75 КК України та направлено в місця позбавлення волі на строк 4 роки; звільненого 14.11.2008 р. постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 06.11.2008 р. з заміною на виправні роботи на невідбутий термін 1 рік 10 міс. 29 днів, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

встановив :

ОСОБА_1 05.03.2011 року приблизно о 18 год. 30 хв, будучи в стані алкогольного сп'яніння, шляхом вільного доступу, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, зі столу в кімнаті вищевказаної квартири , повторно таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_2, а саме мобільний телефон марки Нокіа-3310вартістю згідно довідки 120 гривень, з поміщеною в нього сім-карткою оператора стільникового зв'язку мережі КиївСтар вартістю згідно довідки 25 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 10 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 155 гривень.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 винним себе визнав повністю і пояснив суду, що 05.03.2011 року, приблизно о 17 год. 30 хв. знаходився в центрі м. Дрогобича і вирішив придбати пляшку горілки в продуктовому магазині Вишеньката сходити в гості до свого знайомого на ім'я Ілько, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Купивши 0,5 л пляшку горілки, він вирушив з центру. По дорозі на вул. Л.Українки поблизу фонтанів він зустрів свого знайомого ОСОБА_3 і сказав, що в нього є пляшка горілки та запропонував йому піти зі ним до Ілька в гості, щоб там розпити дану пляшку. ОСОБА_3 і він пішли до Ілька. Прийшовши, Ілько був вдома та впустив їх до квартири, де вони пройшли на кухню та втрьох почали розпивати спиртне. Під час гостини вони вирішили закурити, однак сірників на кухні не було, і Ілько сказав, що сірники є в кімнаті на столі. Так як ОСОБА_1 сидів близько до виходу з кухні, він пішов в кімнату по сірники. Зайшовши в кімнату, на столі він побачив сірники, також на столі лежав мобільний телефон марки Нокіа-3310. В цей момент в нього виник намір

викрасти даний мобільний телефон. Оглянувшись навколо, він переконався в тому що ніхто за ним не дивиться, взяв даний телефон та поклав його в кишеню своєї куртки. Після цього він пішов на кухню, де вони закурили та продовжили розпивати спиртне. Допивши горілку, він з ОСОБА_3 зібралися та пішли від Ілька з квартири. Спустившись до готелю Тустань, вони з ОСОБА_3 розійшлися і він пішов додому. По дорозі додому виключив телефон та витягнув з нього сім-картку. Телефон і сім-картку заховав в свою кишеню. В подальшому викрадений мобільний телефон він планував продати, щоб отримати за нього гроші для власних потреб. Однак 15.03.2011 року його було затримано працівниками міліції, які в нього при огляді в присутності понятих виявили та вилучили викрадений мобільний телефон. Того ж дня він зізнався у скоєній крадіжці, про що написав явку з повинною. Також 07.03.2011 року до нього додому приходив Ілько та просив, щоб він віддав йому мобільний телефон. На той момент він був вдома та перебував в стані алкогольного сп'яніння. Він збрехав Ількові, що телефон не брав і що в нього його немає, також доповнив, що телефон викрав ОСОБА_3, а сім-картка є в нього. Після цього він віддав Ількові сім-картку. Дану крадіжку він вчинив, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

В скоєному щиросердечно розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що 05.03.2011 року в вечірній період часу до нього в гості прийшли знайомі, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, прізвища якого не знає, з собою вони принесли 0,5 л пляшку горілки, яку вони почали розпивати в приміщенні кухні. Гостилися приблизно одну годину часу. Під час гостини вирішили закурити, і ОСОБА_1 вийшов з кухні та пішов в кімнату, в якій на столі лежали сірники, також на столі лежав його власний мобільний телефон марки Нокіа-3310. ОСОБА_1 вернувся на кухню та вони закурили. Розпивши спиртні напої, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зібралися та пішли додому. Він

залишився вдома, дивився телевізор, після чого ліг спати. На наступний день, зранку, він вирішив зателефонувати, однак виявив відсутність свого телефону на столі. Після цього зателефонував на свій мобільний телефон зі домашнього стаціонарного, однак телефон був виключений. У крадіжці телефону запідозрив ОСОБА_1, який день перед тим гостював у нього. 07.03.2011 року він пішов додому до ОСОБА_1 і сказав йому,щоб той віддав мобільний телефон. Останній відповів, що телефон він не викрадав, а сказав, що це зробив ОСОБА_3, який приходив з ним до нього. Після цього ОСОБА_1 віддав йому сім-карту оператора КиївСтарз телефону, і сказав, що він її забрав у ОСОБА_3. Також ОСОБА_1 доповнив, що забере в ОСОБА_3 телефон та віддасть йому. Однак цього не сталося і він вирішив звернутися з заявою в міліцію.

Оскільки телефон йому повернуто, матеріальних та моральних претензій до підсудного не має, просить суворо не карати його.

Крім повного визнання підсуднім ОСОБА_1 своєї винності та показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2, винність ОСОБА_1 у вчиненому злочині стверджена і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувались, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду і фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, тому суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд переконаний, що дії підсудного ОСОБА_1 правильно кваліфіковано на досудовому слідстві за ст. 185 ч.2 КК України, так як він при вищенаведених обставинах, повторно, таємно викрав чуже майно.

При обранні виду та розміру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, що скоїв злочин, будучи в стані алкогольного сп'яніння, його позитивну характеристику по місцю проживання, що повністю визнав свою винність та щиросердечно розкаявся у вчиненому, незначну суму викраденого, прохання потерпілого суворо не карати його.

З врахуванням всіх вищенаведених обставин та особи винного, суд вважає, що підсудному ОСОБА_1 слід визначити покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

З речовими доказами по справі слід поступити відповідно до вимог ст.ст. 81, 330 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції м. Дрогобича, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в цей орган.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки Нокіа-3310- залишити у власності потерпілого ОСОБА_2

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської обл. на протязі 15 діб з часу його оголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Р.М.Дубель