Справа № 359/5052/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/74/15 Доповідач у 2 інстанції Дрига
Категорія 18 21.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
21 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перегуди, Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2012 року за ч. 2 ст. 309, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, не маючого на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним та засуджено,-

· за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

· за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2012 року за ч. 2 ст. 309, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, до покарання за цим вироком призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком вирішено питання речових доказів та запобіжного заходу.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , 27.07.2013 року, біля 22 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_8 , з її будинку, по АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_8 , ОСОБА_7 підійшов до домоволодіння по АДРЕСА_1 , переліз через паркан та таємно проник на територію домоволодіння.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи на вищезазначеному подвір`ї, ОСОБА_7 , через незачинені двері, проник до будинку де, діючи умисно, таємно та з корисливих мотивів, пройшовши до однієї з кімнат, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав належні потерпілій ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 480 грн., які знаходилися в гаманці, у сумці, що лежала на дивані.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 480 грн.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 09.04.2014 року, біля 12:00 години, ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до ОСОБА_9 , що проживає по АДРЕСА_1 , для того, щоб спільно вжити спиртні напої.

Зайшовши до веранди, щоб вжити із господарями будинку алкогольні напої, ОСОБА_10 побачив на підвіконні у веранді будинку мобільний телефон «Нокіа 6700», який належить ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення вказаного телефону потерпілої ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно таємно та повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у веранді будинку, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_11 мобільний телефон «Нокіа 6700» вартістю 425 грн. з сім-карткою мобільного зв`язку вартістю 25 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій, просить пом`якшити вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не враховано належним чином його особу, щире каяття та сприяння в розкритті кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені і є обґрунтованими. Його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі, тому судова колегія визнає ці висновки правильними.

Крім цього, обвинувачений в судовому засіданні від дачі показів відмовився і суд першої інстанції був позбавлений можливості безпосередньо сприйняти його пояснення, та переконатись у щирості каяття.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів не вбачає порушень кримінально-процесуального закону при застосуванні до ОСОБА_7 ст. 65 КК України. Судом першої інстанції враховано усі пом`якшуючи та обтяжуючі обставини, а також особу обвинуваченого. Крім цього, суд першої інстанції правильно врахував, що виправлення ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства та попередження ним нових кримінальних правопорушень неможливе.

Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і є домірним скоєному.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий

Судді