Справа № 531/313/15-к
Пр. № 1-кп/531/48/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 року м.Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Карлівка кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тепениця Олевського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, освіта середня, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

22 квітня 2004 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2 червня 2004 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 70 КК України приєднано частково відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

10 грудня 2004 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 296 КК України до 6 місяців арешту, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України остаточно засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

26 квітня 2006 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

19 лютого 2009 року Зінківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення призначеного покарання по даному вироку покаранням, призначеним за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 26.04.2006 року, остаточно засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

29 березня 2011 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

2 листопада 2011 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк З роки 6 місяців, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено покарання у виді позбавлення волі на строк З роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України зараховано покарання у виді позбавлення волі на строк 7 місяців, відбуте за вироком Ленінського районного суду м. Полтава від 29.03.2011 року, і остаточно засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 11 місяців. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2012 року вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 2 листопада 2011 року змінено: виключено з обвинувачення ч. 1 ст. 263 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні злочину та закрито провадження у цій частині, за вчинення злочинів передбачених ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 70 КК України засуджено до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України із врахуванням вироку Ленінського районного суду м. Полтава від 29.03.2011 року за сукупністю злочинів остаточно засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

12.07.201.4 року звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання;

13.02.2015 року Карлівським районним судом за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки і на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк на два роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,-

встановив:
Під час досудового розслідування встановлено, що 06 лютого 2015 року близько 20 години ночі, ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до не житлового будинку гр. ОСОБА_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, користуючись відсутністю господаря та тим, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вибивання зачинених на запірний пристрій вхідних дверей, проник до не житлового будинку звідки вчинив крадіжку:

б/в чайний набір з 6 чашок, 3 блюдець, 1 зварника загальною вартістю 137 грн.;

б/в фен марки «Скарлет» вартістю 168 грн.

б/в тканеві валянки вартістю 60 грн.

б/в три кольорові шерстяні ковдри вартістю 594 грн.

б/в одинадцять наволочок розміром 70x70 см., загальною вартістю 264 грн.

б/в два підодіяльника розм. 145x210 загальною вартістю 156 грн.

б/в дві полуторні простинні вартістю 79 грн.

б/в зимові штани розміром 36-38, вартістю 109 грн.

Своїми протиправними діями громадянин ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 1566,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що дійсно він вчинив злочини при вказаних в обвинуваченні обставинах добавивши , що ще дньом рішив піти в дане господарство оскільки там ніхто не проживав. Прийшовши туди вибив вхідні двері і викрав перелічені вище речі. Крав їх для свого вжитку. Дома у нього викрадені речі були знайдені працівниками міліції які пізніше усі були повернуті потерпілій. Окрім цього ОСОБА_4 повідомив , що в квітні 2015 року йому оголосили підозру за ст. 185 ч.3 КК України за аналогічну крадіжку із будинку тільки батарей опалення .

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила , що даний будинок ії дістався в спадок. Свій основний час вона проживає в м.Харкові. В с.В.Ланна прижає до мами. Тоді вона 06.02.2015 року саме приїхала до мами і виявила дану крадіжку після цього звернулась до міліції. На даний час їй повернуто всі речі. Претензій ніякого характеру вона до ОСОБА_4 ..

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого,суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, поєднаній із проникненням у інше приміщення.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , який за даними облікової документації не перебуває під наркологічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра, не одружений, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, не одноразово судимий за аналогічні злочини, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання відсутні .

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення до ухвалення Карлівським районним судом вироку від 13.02.2015 року.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі .

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарань, до призначеного покарання частково зарахувати покарання не відбуте за вироком Карлівського районного суда Полтавської області від 13.02.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання три роки один місяць позбавлення волі .
Запобіжний захід до набрання вироком чинності ОСОБА_4 обрати утримання під вартою , негайно , в залі суду.

Строк відбування покарання вважати з моменту взяття його під варту.
Речові докази по справі: б/в чайний набір з 6 чашок, 3 блюдець, 1 зварника ;б/в фен марки «Скарлет» ;б/в тканеві валянки ;б/в три кольорові шерстяні ковдри ;б/в одинадцять наволочок розміром 70x70 см., ;б/в два підодіяльника розм. 145x210 ;б/в дві полуторні простинні ;б/в зимові штани розміром 36-38, - залишити власнику .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 294 грн.84 коп. за проведення експертизи.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд протягом 30 діб з моменту отримання .

Суддя: ОСОБА_1