АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Чернівці « 13 » березня 2007 р. колегія судців судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Кифлюка
В.Ф.

суддів Колотила
О.О., Марчака В.Я.

за
участю прокурора Петричука
О А.

та
адвоката (тів) ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією (ями) прокурора
відділу підтримання державного обвинувачення в судах Чернівецької області -
державного обвинувача по справі Петричука ОА. на постанову Першотравневого
районного суду М.Чернівців від 29 грудня 2006 р.

Цією постановою
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження,
українця, гр. України, жителяАДРЕСА_1, маючого вишу освіту, працюючого
адвокатом, не одруженого, не судимого,

в
скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.142 ч.3, 215-3 ч.3 КК України в редакції
1960 р.;

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року

народження,
українця, гр. України, не одруженого, не працюючого, проживаючогоАДРЕСА_2,
раніше судимого:

1.25.01.2001
року Кам'янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ст. 140 ч.2 КК
України на 2 роки виправних робіт з відрахуванням 20% із заробітної плати в
дохід держави з конфіскацією майна;

Справа№
11- 95/2007р. Головуючий
у І інстанції: Марчук В. Т.

Категорія: 142
ч.3 КК України 1960р. Доповідач:
Кифлюк В. Ф.

2.05.09.2003
року Кам'янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ст. 185 ч.2,
75 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

3.
15.09.2004 року Кам'янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ст.
185 ч.2, 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі

в
скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 142 ч.3,15-3 ч.3 КК України в редакції
1960 р. та ст.263 ч.2 КК України в редакції 2001 p.;

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженця та мешканця с.Чагів Оратівського району
Вінницької області, українця, гр. України, маючого середню освіту, одруженого,
маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, раніше судимого:

30.07.1973
року Липовецьким районним народним судом Вінницької області за ст.81 ч.2 КК
України на 2 років позбавлення волі;

08.08.1975
р. міським судом м. Гуністан Узбецької РСР за ст.114 ч.2, 218 ч.І КК Узбецької
РСР на 3 роки 8 місяців 20 днів позбавлення волі;

20.12.1975
року Липовецьким райсудом
Вінницької області за ст. 17, 117 ч.І КК України на 5 років позбавлення
волі, звільненого від призначеного покарання постановою Вінницького облсуду
21.01.1976 р

19.07.1979
р. міським судом м. Гуні стан Узбецької РСР за ст.ст. 125 ч.2, 210 ч.3 КК
Узбецької РСР на 5 років позбавлення волі;

01.02.1983
року міським судом м. Гуністан Узбецької РСР за ст.ст. 125 ч.2, 266 ч.І КК
Узбецької РСР на 6 років 10 місяців позбавлення волі;

20.01.1992
р. Оратівським районним судом Вінницької області за ст. 140 ч. 4 КК України на
5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

10.06.1998
року Хмельницьким міським судом за ст.ст. 140 ч.4, 81 ч.4, 89 ч.І, 187 ч.2 КК
України на 8 років позбавлення волі;

10.10.2005
р. Першотравневим районним судом М.Чернівців за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 198,
70 ч.І КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

в
скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 142 ч.3, 215-3 ч.3 КК України в редакції
1960 року повернуто прокурору Чернівецької області для додаткового
розслідування.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
вигляді

тримання їх під
вартою скасовано, вирішено направити їх для подальшого відбування покарань в
місця позбавлення волі за останнім їх місцем відбуття покарання.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 змінено з тримання під вартою на
підписку про невиїзд.

Органом досудового слідства ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 (кримінальна справа щодо останнього виділена в окреме провадження,
оголошено розшук) обвинувачуються в тому, що 24.01.1997 року вони біля 20-ї
години з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, небезпечне
для життя та здоров'я потерпілих та із погрозами застосування такого
насильства, напали на сім'ю ОСОБА_8 в с
Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, в процесі
якого зад оволоділи грошима потерпілих в сумі 2400 німецьких марок, золотими та
шкіряними виробами, а всього майном на загальну суму 12824 грн.

Після вчинення даного нападу вони ж вчинили угон автомобіля ВАЗ - 2107
вартістю 14000 грн., який належав ОСОБА_8

Крім того, ОСОБА_2 обвинувачується
в незаконному носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу,

Направляючи кримінальну справу для проведення додаткового розслідування,
суд зазначив, що по справі не допитаний ОСОБА_7, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечували свою причетність до злочинів, окрім
визнання своєї вини на досудовому слідстві ОСОБА_3 та ОСОБА_2 інших допустимих
доказів їх вини по справі не здобуто, виділення кримінальної справи щодо
ОСОБА_7 в окреме
провадження потягло за собою неповноту досудового слідства, розгляд даної
справи окремо від кримінальної справи щодо ОСОБА_7. є неможливим, слідчим не
призначались експертизи на предмет належності ОСОБА_7слідів крові та волосся,
які були виявлені при огляді місця події та транспортного засобу, прокуратурою
не проведено перевірку заяв ОСОБА_2
та ОСОБА_3 щодо незаконних методів слідства, що унеможливлює суд дати
оцінку показам вказаних підсудних, як в ході досудового слідства, так і в суді.

Також суд зазначив, що для перевірки показів підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2щодо вчинення на
них тиску в місцях позбавлення волі зі сторони працівників УМВС України в
Чернівецькій області органу досудового слідства необхідно провести ряд слідчих
дій.

Суд також в постанові вказав, що необхідно об'єднати дану кримінальну
справу зі справою по обвинуваченню ОСОБА_7., встановити його місцезнаходження,
допитати його, провести інші слідчі дії та оперта вино-розшукові дії для
зібрання доказів щодо доведеності вини кожного з обвинувачених, встановити
бувшого власника автомобіля «Москвич» та товариша ОСОБА_1, який спонукав
ОСОБА_2 до зміни показів.

Як зазначив суд,
вказана неповнота не може бути усунута в ході судового слідства.

На цю постанову
суду прокурору Петричук О.А. подав апеляцію, в якій просив скасувати її, а справу направити на
новий судовий розгляд. Зазначив при
цьому, що суд допустив однобічність та неповноту судового слідства та вині
передчасну і необгрунтовану постанову про направлення справи на додаткове
розслідування. Апелянт посилався на те, що суд не взяв до уваги протоколи явок
з повинною ОСОБА_3та ОСОБА_2, їх покази дані ними на досудовому слідстві в
присутності захисників та інші протоколи слідчих дій, де ОСОБА_3 і вказували, що
злочини вчинили разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_7, суд не направляв листа в
прокуратуру для перевірки заяви ОСОБА_3про примушування його оперативними
працівниками до дачі визнавальних показів, обвинувачений ОСОБА_7 перебуває в
розшуку і проведення слідчих дій з ним є неможливим, суд не навів доводів
порушення прав ОСОБА_3 при проведенні з ним відтворення обстановки і обставин
події, проведення слідчих дій з ОСОБА_7 і призначення судово-імунологічних
експертиз щодо нього є неможливим, оскільки останні нього оголошено в розшук.
Апелянт також зазначав, що для встановлення попереднього власника автомобіля
«Москвич» суд міг дати доручення в порядку ст.315-1 КПК України, прокурор в
апеляції також зазначав, що суд безпідставно з надуманих мотивів скасував
підсудним міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не обрав інший запобіжний захід, оскільки з ними необхідно
проводити слідчі дії, а їх відправлення в місця позбавлення волі для відбування
покарання ускладнить розслідування справи.

Заслухавши доповідь судді, прокурора Петричука О.А., який просив
задовольнити апеляційні вимоги, посилаючись на ті обставини, що викладені в
апеляції, обвинуваченого ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які
просили відмовити в задоволенні апеляції прокурора, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція
піддягає задоволенню.

Так, колегія суддів вважає, що безпідставними є посилання
суду на порушення права на захист ОСОБА_3 при проведенні з ним відтворення
обстановки і обставин події, оскільки судне навів підтверджуючих доводів того,
ОСОБА_3 бажав мати захисника при проведенні цієї слідчої дії, чи йому не було
роз'яснено його процесуальні права. Не оформлення слідчим відмови від захисника
чи згоди ОСОБА_3 на проведення окремих слідчих дій без участі його захисника
само по собі не свідчить про порушення права на захист підозрюваного,
обвинуваченого.

Неспроможними є також посилання суду, що на досудовому слідстві не було
допитано ОСОБА_7 не призначались
судово-імунологічні експертизи щодо нього, що є на думку суду, неповнотою
досудового слідства.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що кримінальна справа щодо ОСОБА_7 виділена в
окреме провадження, оголошено його розшук, суд дав дозвіл на його затримання і
доставку в суд для вирішення питання про обрання йому міри запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою. Оскільки ОСОБА_7 відсутній, його допит, проведення
імунологічних експертиз щодо нього є неможливим.

В матеріалах кримінальної справи є матеріали, які
вказують, що прокуратурою проводилась перевірка заяви ОСОБА_2 щодо
незаконності проведення з ним слідчих дій і по його заяві прийнято рішення про
відмову в порушенні кримінально справи , а суд 1 інстанції розглядаючи справу
по суті, не доручав прокурору здійснити таку ж перевірку за заявою ОСОБА_3 Тому
посилання суду на те, що прокуратурою не проведена перевірка заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
застосування до них недозволених методів слідства є безпідставним.

Не ґрунтуються також на закону і вказівки суду органу
досудового слідства перевірити покази ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо вчинення на них тиску оперативними працівниками УМВС
України в Чернівецькій області, оскільки, згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України №2 від 11.02.2005 р. «Про практику застосування судами України
законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове
розслідування», такі заяви для перевірки направляються прокурору, який і
приймає відповідне рішення.

Зазначаючи в постанові, що окрім визнання своєї вини в ході досудового
слідства ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, інших допустимих доказів їх вини по справі не здобуто, суд не тільки
дав вірну оцінку дослідженим доказам, а й безпідставно визнав всі інші докази в
тому числі і ті, які не досліджувались судом, такими, що не є допустимими (це
покази свідків, потерпілих, дані відтворення обстановки і обставин події та
інші).

За таких обставин колегія суддів вважає, що передчасним і необгрунтованим є
також висновок суду про неможливість розгляду цієї кримінальної справи щодо
ОСОБА_7.

Крім того, змінюючи та скасовуючи щодо обвинувачених міру запобіжного
заходу, суд своє рішення не обґрунтував та не навів мотивів прийняття такого
рішення.

А тому колегія суддів вважає, що апеляція прокурора є обґрунтованою і її
необхідно задоволити, а постанова суду підлягає скасуванню в повному обсязі.

Враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких
обвинувачується ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, те що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
раніше вчиняли неодноразово злочини, що вони на досудовому і судовому
слідстві неодноразово змінювали свої покази та дані, які вказують на те, що
ОСОБА_1, його родичі та знайомі впливали на інших обвинувачених з метою змусити
їх змінити показання, колегія суддів вважає, що обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3
необхідно обрати запобіжний захід у виді взяття під варту, а обвинувачено
ОСОБА_1змінити міру запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під
варту.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст.365, 366, 367 КПК України, колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора Петричука Л.А. задовольнити.

Постанову Першотравневого районного суду М.Чернівців від 29 грудня 2006
року, якою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
направлено прокурору для проведення додаткового розслідування та змінено і
скасовано запобіжний захід щодо обвинувачених - скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Міру запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_2 та
ОСОБА_3обрати у вигляді взяття під варту, обвинуваченому ОСОБА_1 змінити міру
запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Копію цієї
ухвали направити для виконання начальнику УБОЗ УМВС України в Чернівецькій
області та начальнику слідчого ізолятора №33 в М.Чернівцях.