У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М., Кузьменко О.Т.

Кузьменко О.Т.,

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 6 грудня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на судові
рішення про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_1

Постановою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 15 лютого 2007 року кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, судимості не має,

за ч.3 ст.302 і ч.3 ст.303 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК
України за відсутністю в її діях складу злочинів .

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2007 року
зазначену постанову залишено без змін.

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувалася у тому, що вона у
листопаді 2006 року у м. Бердянську Запорізької області втягнула неповнолітню
ОСОБА_2 у заняття проституцією та з метою наживи вчинила звідництво для
розпусти із залученням цієї ж неповнолітньої.

За змістом касаційного подання прокурор, посилаючись на безпідставність
закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_1, оскільки, на його думку, вона є
суб'єктом інкримінованих їй органами слідства злочинів, просить судові рішення
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
подання, колегія суддів вважає, що у задоволенні касаційного подання слід
відмовити.

Твердження прокурора у поданні про безпідставність
закриття судом першої інстанції кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.302 і ч.3 ст.303 КК України, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, провівши попередній
розгляд кримінальної справі по
обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.3 ст.302 і ч.3 ст.303 КК України, суд першої
інстанції прийняв рішення про закриття кримінальної справи щодо неї. Мотивуючи
своє рішення, він зазначив у постанові, що у її діях відсутній склад
інкримінованих злочинів, оскільки ОСОБА_1 на момент учинення вказаних діянь
була неповнолітньою, а тому не є суб'єктом злочинів, передбачених ч.3 ст.302 і
ч.3 ст.303 КК України. З цим рішенням суду першої інтонації погодилася
апеляційна інстанція, а також погоджується й колегія суддів касаційного суду,
оскільки воно ґрунтується на роз'ясненнях, що містяться у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2004 року №2 “Про практику застосування
законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи
іншу антигромадську діяльність”.

Відповідно до п. п. 3, 4 зазначеної Постанови Пленуму
Верховного Суду України кримінальній відповідальності за втягнення
неповнолітнього у злочинну чи іншу антигромадську діяльність можуть бути
піддані особи, які на час вчинення цих дій досягли вісімнадцятирічного віку.

Суд, урахувавши вимоги зазначеної постанови та, що
ОСОБА_1 на час учинення інкримінованих діянь не досягла вісімнадцятирічного
віку, законно й обґрунтовано закрив щодо неї кримінальну справі на підставі п.2
ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в її діях складу злочинів.

При цьому суд істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону не допустив, оскільки, закриваючи справу,
виходив з обсягу того обвинувачення, яке пред'явлено ОСОБА_1 органами
досудового слідства.

З огляду на викладене передбачені законом підстави для призначення справи
до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити у задоволенні касаційного подання прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції.

Судді:

КОНОВАЛОВ В.М.
СКОТАРЬ А.М.
КУЗЬМЕНКО О.Т.