У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Колесниченка О.В.

розглянула
у судовому засіданні 28 серпня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Харківської області на вирок
Краснокутського районного суду Харківської області від 19 грудня 2007 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженку с. Олексіївки

Краснокутського району Харківської області, не судиму,

засуджено
за ч. 1 ст. 296 КК України на 1 рік обмеження волі, а на підставі ст. 75 КК
України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком 1 рік.

В апеляційному порядку справа не
розглядалась.

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні 19
листопада 2007 року в приміщенні Олексіївської ЗОШ хуліганських дій
відносно заступника директора з виховної роботи Велентій С.В.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину й
правильності кваліфікації її дій, просить скасувати вирок і направити справу на
новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням судом кримінального
закону. Посилається на те, що суд усупереч вимогам ст. 61 КК України призначив
засудженій, яка має на утриманні дитину віком до 14 років, покарання у виді
обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора, який частково підтримав доводи касаційного
подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України
покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних
жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли
пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та інвалідів першої й
другої групи.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має на утриманні дочку ОСОБА_2
1995 року народження.

Усупереч вимогам закону суд призначив ОСОБА_1, яка має на утриманні дитину
до чотирнадцяти років, покарання у виді обмеження волі.

Отже, доводи у касаційному поданні прокурора про
те, що суд неправильно застосував кримінальний закон, є слушними.

Однак, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Згідно положень ст. 75 КК України особу може бути звільнено від відбування
покарання з випробуванням, якщо їй призначено покарання у виді виправних робіт,
обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п'яти років.

Санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу,
або арешту, або обмеження волі.

Оскільки у цьому випадку жодний вид покарання не може бути застосований до
засудженої ОСОБА_1, то, виходячи з роз'яснень, які містяться у ч. 7 п. 8
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року “Про
практику призначення судами кримінального покарання”, вирок суду щодо неї
підлягає зміні зі звільненням засудженої від покарання на підставі ст. 7 КПК
України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и
л а :

касаційне подання прокурора задовольнити частково.

Вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 19 грудня 2007
року щодо ОСОБА_1 змінити, звільнивши її від покарання на
підставі ст. 7 КПК України.

С у д д і :

Верещак В.М.
Канигіна Г.В. Мороз М.А.