справа № 488/4130/14-к
провадження № 1-кп/488/29/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2015 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

його законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

1) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 25.02.2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком 1 рік;

· 31.07.2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 189 ч.2, 125 ч.1, 70 ч.4, 72 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком 2 роки; ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.12.2014 року іспитовий строк скасовано, ОСОБА_4 направлено відбувати покарання;

2) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, учня Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
27 квітня 2014 року в нічний час ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , перебували в барі Колиба, розташованому на вулиці Самойловича в місті Миколаєві, де між ними та ОСОБА_8 виник конфлікт. Для вирішення конфлікту вони вийшли з бару та перемістилися вбік Жовтневої ЦРЛ, розташованої на Жовтневому проспекті, 336 в місті Миколаєві. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вимагаючи у ОСОБА_8 належний останньому мобільний телефон, завдали йому руками декілька ударів по голові та тулубу. Отримавши відмову, обвинувачені продовжили наносити ОСОБА_8 удари руками по голові та тулубу, в результаті чого ОСОБА_8 втратив свідомість. Скориставшись цим, ОСОБА_6 дістав з кишені брюк потерпілого мобільний телефон Lenovo A390 та передав його ОСОБА_4 , пізніше вони розпорядилися телефоном на власний розсуд.

В результаті противоправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 спричинені легкі тілесні ушкодження та матеріальна шкода на суму 979,11 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свою вину визнали повністю, щиро розкаялись та пояснили, що вони, при викладених обставинах, завдавши ОСОБА_8 тілесні ушкодження, заволоділи належним йому мобільним телефоном. Цивільний позов прокурора в інтересах держави та законного представника потерпілого визнали повністю.

Встановивши, що показання обвинувачених повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, з`ясувавши, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин і не оспорюють їх, переконавшись у добровільності позиції обвинувачених, роз`яснивши їм, що в цьому випадку вони не зможуть оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ст.349 ч.3 КПК України визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням документів, а також матеріалів, які характеризують обвинувачених.

Вина ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , окрім їх зізнання, доведена сукупністю доказів, зокрема:

· протоколами прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 27.04.2014р.;

· висновком експерта №118 від 21.05.2014р.;

· копією чека №10724 від 17.01.2014р.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , за кваліфікуючими ознаками напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, скоїли злочин, передбачений ст. 187 ч.2 КК України.

Обираючи міру покарання, суд враховує тяжкість та обставини скоєного правопорушення, особи обвинувачених, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема:

ОСОБА_6 не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у кримінальній міліції у справах дітей не перебуває, в службі у справах дітей Корабельного району ММР не перебуває, навчається, працює, самостійно утримує малолітню сестру ОСОБА_10 та мати, яка не працює у зв`язку з тяжким захворюванням;

ОСОБА_4 судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у кримінальній міліції у справах дітей не перебуває, в службі у справах дітей Корабельного району ММР не перебуває. При цьому ОСОБА_4 виховується у багатодітній сім`ї, яка складається з 6-х неповнолітніх дітей, однією матір`ю.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , є щире каяття, а також вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 інкримінований йому злочин скоїв в період іспитового строку, призначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.07.2013 року, покарання слід призначати із застосуванням ст.71 КК України.

З урахуванням осіб обвинувачених, умов їх життя та виховання, обставин вчинення правопорушення, пом`якшуючих обставин та інших обставин, що викладені вище, суд вважає, за можливе призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України; ОСОБА_6 із застосуванням ст.ст. 69, 75, 104 КК України.

Цивільні позови прокурора в інтересах держави та представника потерпілого підлягають задоволенню, як такі, що визнані обвинуваченими та доведені матеріалами провадження.

Питання про запобіжний захід суд не вирішує, оскільки в рамках даного провадження він не обирався.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 370, 373, 374 КПК України,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.07.2013 року, у вигляді 4 років позбавлення волі, і остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши строк попереднього ув`язнення.

ОСОБА_6 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік.

Позовну заяву прокурора в інтересах держави задовольнити, стягнувши солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь держави в особі департаменту фінансів Миколаївської облдержадміністрації витрати на лікування потерпілого в сумі 2231,04 грн.

Позовну заяву законного представника потерпілого ОСОБА_9 задовольнити, стягнувши солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на її користь 1540,28 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином; 5000 грн. в якості моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, особою, що утримується під вартою з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1