Категорія:ч.1 ст.382 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Вишів Любомльського району Волинської області, мешканка АДРЕСА_1 , приватний підприємець, інвалід II-групи, з повною загальною середньою освітою, заміжня, українка, громадянка України, раніше не судима,
засуджена за ч.1 ст.382 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, Апеляційний суд Волинської області, -
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що 11.07.2013 Господарським судом Волинської області винесено наказ №5004/1037/12-1 на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 03.10.2012 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 30.01.2013 року про зобов`язання фізичну особу підприємця ОСОБА_7 звільнити тимчасово зайняту земельну ділянку площею 5 м.кв., кадастровий номер відсутній, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка передана у строкове платне користування згідно договору оренди землі від 19.01.2007 року, термін користування якою закінчився, та провести вказану ділянку у попередній стан.
Так, 18.07.2013 року на адресу ОСОБА_7 була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження. У встановлений державним виконавцем термін для самостійного виконання, рішення суду виконано не було, а тому на фізичну особу підприємця ОСОБА_7 було накладено штраф в розмірі 170 грн., однак остання його не сплатила.
У строк, наданий боржнику для самостійного виконання рішення суду повторно виконано не було, а тому згідно ч.2 ст.89 Закону України «Про виконавчу службу», державним виконавцем на ОСОБА_7 було накладено штраф у подвійному розмірі, тобто в сумі 340 грн., та направлено подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. По даний час рішення суду залишається невиконаним, а штраф не сплаченим. Таким чином ОСОБА_7 без поважної причини умисно продовжує не виконувати рішення суду, що набрало законної сили.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, ухвалити виправдувальний вирок, а кримінальне провадження закрити за відсутністю кримінальної події та відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Посилається на те, що кримінальне провадження щодо неї сфабриковано, досудове розслідування проведено поверхнево, оскільки не досліджувалось місце події. Доказів її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення не зібрано. Постанови державних виконавців щодо неї складені безпідставно, а самі державні виконавці діяли неправомірно. Кримінальне провадження органами досудового розслідування побудоване лише на матеріалах виконавчої справи та подання ВДВС, що свідчить про те, що докази з боку обвинувачення є не належні та не достатні для висунення обвинувачення. Рішення господарського суду нею було виконано, а тому відсутня подія кримінального правопорушення, і всі претензії державної виконавчої служби до неї були необгрунтованими. Викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам встановленим у судовому засіданні. Вважає, що в її діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Посилається на те, що ОСОБА_7 була висунута неконкретна підозра у невиконанні судового рішення, не зазначено якими саме її діями не виконано судове рішення. Будь-яких дій ОСОБА_7 , які були направлені на умисне невиконання судового рішення, в судовому засіданні не встановлено.

В запереченні прокурор у кримінальному провадженні просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду щодо обвинуваченої ОСОБА_7 без змін. Посилається на те, що вирок є законним і обґрунтованим, а вина ОСОБА_7 в умисному невиконанні судового рішення підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом належними і допустимими доказами. Вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 висунута конкретна підозра у невиконанні рішення Господарського суду Волинської області від 03.10.2012 року, яке і на даний час нею не виконується.

Заслухавши доповідача, який виклав суть справи та доводи апеляційних скарг, обвинувачену та її захисника, які апеляційні скарги підтримали, прокурора, який апеляційні скарги заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ці вимоги закону по даному кримінальному провадженню дотримані.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину, при вказаних у вироку обставинах, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав відповідну юридичну оцінку.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що в її діях відсутній склад злочину, що рішення Господарського суду нею було добровільно виконано, що кримінальне провадження щодо неї сфабриковано були предметом ретельного дослідження в судовому засіданні і з обґрунтуванням спростовані з наведенням у вироку відповідних переконливих мотивів.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується:

- поданням державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 23.08.2013 року про притягнення боржника до кримінальної відповідальності згідно якого державною виконавчою службою Луцького районного управління юстиції ставиться питання про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України (а.к.п.4-5);
- наказом Господарського суду Волинської області про примусове виконання рішення №5004/1037/12-1 від 11.07.2013 року згідно якого ОСОБА_7 було зобов`язано звільнити на користь Торчинської селищної ради тимчасово зайняту земельну ділянку площею 5 м.кв. термін користування якої закінчився, що знаходиться по вул. Незалежності в смт. Торчин, Луцького району (а.к.п.6);
- постановою державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2013 року згідно наказу Господарського суду Волинської області про примусове виконання рішення №5004/1037/12-1 від 11.07.2013 року (а.к.п.7);
- актом державного виконавця державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 08.08.2013 року згідно якого встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 боржником ОСОБА_7 не звільнена (а.к.п.8);
- постановою державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції про накладення штрафу від 08.08.2013 року згідно якої за невиконання рішення на боржника ОСОБА_7 накладено штраф в розмірі 170 грн. (а.к.п.9);
- актами державного виконавця державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 21.08.2013 року згідно якого встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 боржником ОСОБА_7 не звільнена (а.к.п.10-11);
- постановою державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції про накладення штрафу від 21.08.2013 року згідно якої за невиконання рішення на боржника накладено штраф в розмірі 340 грн. (а.к.п.12);
- вимогою державного виконавця від 25.07.2013 року згідно якої зобов`язано ОСОБА_7 строком до 06.08.2013 року звільнити на користь Торчинської селищної ради тимчасово зайняту земельну ділянку площею 5 м.кв. термін користування якої закінчився, що знаходиться по вул. Незалежності в смт. Торчин, Луцького району (а.к.п.30).
Про те, що ОСОБА_7 умисно не виконала зазначене у вироку рішення суду, яке набрало законної сили, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Підстав не вірити показанням даних свідків у суда не було, оскільки вони послідовні, співпадають і об`єктивно підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Відповідальність за ч.1 ст.382 КК України настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом. Мотиви злочину на кваліфікацію не впливають.
Встановивши, що ОСОБА_7 умисно не виконала рішення господарського суду від 03.10.2012 року, хоча її неодноразово зобов`язано було його виконати у встановлені державним виконавцем строки, а тому кваліфікація її дій за ч.1 ст.382 КК України є правильною, належним чином у вироку вмотивованою і правильність такої кваліфікації сумнівів не викликає.
Докази, якими суд обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, є належними, допустимими і достовірними.
Провадження судом розглянуто всебічно, повно, неупереджено, а тому твердження в апеляційній скарзі обвинуваченої про неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження колегія суддів визнає безпідставними.
Даних про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 сфабриковане не встановлено.
Сам лише факт оскарження ОСОБА_7 дій державних виконавців та органів досудового розслідування не дає на даний час підстав для висновку про фабрикацію щодо неї кримінального провадження.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої про те, що не було проведено огляд місця події, що в рішенні суду не було зазначено спосіб його виконання не є підставою для скасування вироку.
В рішенні господарського суду від 03.10.2012 року, в наказі господарського суду від 11 липня 2013 року №5004/1037/12-1 чітко вказано, що ОСОБА_7 зобов`язана звільнити на користь Торчинської селищної ради тимчасово зайняту земельну ділянку площею 5 м.кв., термін користування якої закінчився, що знаходиться по АДРЕСА_2 , згідно плану земельної ділянки, який є додатком до договору оренди землі від 19.01.2007 року.
Про це вказано також в постанові про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2013 року, в актах державного виконавця від 08.08.2013 року і 21.08.2013 року.
В договорі оренди землі від 19 січня 2007 року, акті приймання-передачі земельної ділянки від 19 січня 2007 року та приєднаного до них додатку чітко вказано строк дії договору оренди землі, визначено її розмір та місце знаходження (а.к.п.42-46).
Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що відсутня подія кримінального правопорушення, оскільки рішення господарського суду нею було відразу виконано, колегія суддів визнає безпідставними.
По кримінальному провадженню встановлено, що на час подання відділом державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, внесення відомостей до ЄРДР 31.08.2013 року рішення господарського суду ОСОБА_7 умисно не було виконано. (а.к.п.1, 4).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в категоричній формі ствердили, що і на час розгляду справи судом рішення господарського суду обвинуваченою ОСОБА_7 умисно не виконано.
Той факт, що ОСОБА_7 оскаржує рішення господарського суду, яке набрало законної сили, в касаційному порядку не дає підстав для висновку про відсутність події кримінального правопорушення або про відсутність в її діянні складу кримінального правопорушення.
Необґрунтованим колегія суддів визнає і доводи захисника обвинуваченої про те, що вручене ОСОБА_7 письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, є неконкретним, оскільки письмове повідомлення про підозру складено уповноваженою на це посадовою особою, затверджене прокурором і його зміст відповідає вимогам ст.277 КПК України.
При призначенні ОСОБА_7 покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про її особу.
Покарання ОСОБА_7 призначено в межах санкції ч.1 ст.382 КК України з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.50, 65 КК України.
Законних підстав для скасування вироку і закриття кримінального провадження по обставинах, викладених в апеляційних скаргах обвинуваченої та її захисника, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області, -

П О С Т А Н О В И В:
Вирок Луцького міськрайонного суду 24 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4