справа № 4-32/2010
Справа № 4-32/10
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» березня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого: судді - Пошкурлат О.М.,

при секретарі - Краснощокій Н.А.,

з участю прокурора Лавренюка М.І., Костенка Р.А.,

заявника - ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали за скаргою ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ ПМ Броварської ОДПІ ОСОБА_3 від 01 вересня 2009 року про порушення кримінальної справи щодо директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Скібр-Інвест» ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою та просить суд скасувати постанову слідчого СВ МП Броварської ОДПІ ОСОБА_3 від 01.09.2009 про порушення кримінальної справи щодо нього, як директора Товариства з обмеженою відповідальністю (в подальшому ТОВ) «Фінансова компанія «Скібр-Інвест» за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В обґрунтування вимог своєї скарги зазначає наступне.

В червні 2009 року Броварською ОДПІ Київської області була проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства на підприємстві ТОВ «Фінансова компанія «Скібр-Інвест», за результатами якої було складно акт від 17.06.2009.

01 вересня 2009 слідчий СВ ПМ Броварської ОДПІ ОСОБА_3 виніс постанову про порушення щодо нього кримінальної справи за ознаками ч. 3 ст. 212 КК України, а саме, в звязку з тим, що в 2005 році ТОВ «ФК «Скібр-Інвест» не було відображено в звітному періоді операції з купівлі-продажу цінних паперів, а в ІІ кварталі 2008 року Товариством було занижено скоригований валовий дохід. Внаслідок таких дій Товариства не було сплачено податок на прибуток.

Вважає, що вказана постанова про порушення кримінальної справи винесена без достатніх на те приводів та підстав, а саме слідчим порушені вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.10.2004 № 15 «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обовязкових платежів», Закон України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ « Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

В судовому засіданні заявник та захисник такого підтримали вимоги поданої заявником скарги та просять такі задовольнити.

Прокурор вважає, що постанова про порушення кримінальної справи від 01.09.2009 щодо ОСОБА_4 винесена обґрунтовано, а тому скарга останнього задоволенню не підлягає.

Заслухавши заявника та захисника такого, думку прокурора, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.. 212 КК України, обєктивною стороною злочину є наявність трьох ознак, а саме, діяння ухилення від сплати податків, зборів, інших обовязкових платежів, що входять до системи оподаткування; суспільно небезпечні наслідки у вигляді фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у особливо великих розмірах, передбачених ч. 3 цієї статті, та причинний зв'язок між діянням та наслідками, що настали. Тобто, обєктом злочину є встановлений законодавством порядок оподаткування юридичних і фізичних осіб, який забезпечує за рахунок надходження податків, зборів та інших обовязкових платежів формування доходної частини державного та місцевих бюджетів, а також державних цільових фондів. Для наявності обєктивної сторони злочину необхідно, щоб діями посадової особи такий порядок був порушений.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.10.2004 № 15 «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обовязкових платежів», злочин, передбачений ст.. 212 КК України є закінченим з моменту фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових коштів, які мали бути сплачені у строки та в розмірах, передбачених законодавством з питань оподаткування.

Статтею 5 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», передбачено строки, в які мають бути сплачені до бюджету податки лише у випадку, якщо податкові зобовязання узгоджені у встановленому законом порядку.

Окрім цього, п. 5.2.3 ст. 5 зазначеного Закону визначено, що скарга про перегляд рішення податкового органу, на строк від дня подання такої заяви до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження, зупиняє виконання платником податків податкових зобовязань, а протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума податкового зобовязання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Зазначене також стверджується пп. 6.2.1 та 6.2 ст. 6 вказаного Закону.

Всупереч вимогам податкового законодавства вказана кримінальна справа була порушена 01.09.2009, в той час, коли ОСОБА_2 перевірки від 17.06.2009 та податкові повідомлення були оскаржені ТОВ до Броварської ОДПІ Київської області 22.06.2009, а 15.09.2009 до ДПА Київської області.

Проте, вищевказаними податковими органами не були прийняті рішення по скаргах ТОВ у встановлені законом терміни. Броварською ОДПІ строк розгляду первинної скарги було продовжено до 07.09.2009, після чого в задоволенні скарги було відмовлено, а ДПА в Київській області строк розгляду повторної скарги продовжено до 13.11.2009, після чого в розгляді скарги було відмовлено. На дану відмову ТОВ направило скаргу в порядку проведення процедури апеляційного узгодження податкового зобовязання.

На даний час позов ТОВ про скасування податкових повідомлень рішень розглядається Київським окружним адміністративним судом, а тому податкові зобовязання ТОВ на даний час є неузгодженими, строк сплати податків, згідно чинного законодавства, не наступив, і за наведених обставин, кваліфікуюча ознака обєктивної сторони злочину, відсутня, оскільки встановлений законом строк сплати податкових зобовязань, не наступив.

Окрім цього, постановою Пленуму Верховного Суду України від 08.10.2004 № 15 «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов»язкових платежів» встановлено, що диспозиція ст.. 212 КК України передбачає кримінальну відповідальність не за сам факт несплати податків, зборів, інших обовязкових платежів в установлений строк, а лише за умисне ухилення від їх сплати.

Проте, в оскаржуваній постанові про порушення кримінальної справи не зазначено, що його дії мали умисел. В свою чергу, слідчий, в своїй постанові зазначив на наявність в діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а саме, не відображення останнім в звітному періоді 2005 року операцій з купівлі-продажу цінних паперів.

При винесенні постанови про порушення кримінальної справи слідчий не з»ясував ту обставину, що в ТОВ на момент перевірки існувало дві особи, директор та головний бухгалтер, які за законом несуть відповідальність за організацію та ведення бухгалтерського і податкового обліку, складання фінансової та податкової звітностей. Вказана обставина стверджується копіями акту планової виїзної перевірки ТОВ «Фінансова компанія «Скібр-Інвест» від 21.11.2007 за № 618/11, де в п. 2 «Загальних положень» зазначено, що директором зазначеного товариства в період з 25.12.2005 по 22.06.2007 працював ОСОБА_5, з 22.06.2007 ОСОБА_1 та головний бухгалтер ОСОБА_6, яка призначена на цю посаду за наказом № 1-К від 27.06.2007.

Вказана обставина стверджується і копією реєстраційної картки юридичної особи, де також зазначені ОСОБА_1, як директор товариства та ОСОБА_6, як головний бухгалтер такого.

У відповідності до цього, кожна посадова особа має відповідні обовязки щодо ведення бухгалтерського обліку та складання податкової звітності, що передбачено Статутом ТОВ та законодавством, яке регулює порядок ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», керівник підприємства (директор), відповідає саме за організацію бухгалтерського обліку і фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій в первинних документах.

На головного бухгалтера покладені обовязки, визначені п. 7 ст. 8 зазначеного Закону, а саме по дотриманню на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організації контролю за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Тобто, саме бухгалтер (головний бухгалтер), складає регістри бухгалтерського обліку, на підставі яких ведеться податковий облік та складаються податкові декларації, які і підписує. В свою чергу, керівник підприємства не бере участі у складанні регістрів, а тому ніяким чином не може нести відповідальність за внесення тих чи інших даних в регістри бухгалтерського та податкового обліку і відображення їх в податковій звітності.

При порушенні кримінальної справи слідчим не зясовано, чи давав ОСОБА_1 розпорядження головному бухгалтеру щодо внесення тих чи інших записів до бухгалтерського обліку, чи мав такий відношення до ведення податкового обліку в 2005 році, не працюючи на той час директором ТОВ «Фінансова компанія «Скібр-Інвест», не перевірено діяльність головного бухгалтера зазначеного ТОВ за період з 2005 по 2008 роки.

Виносячи постанову про порушення кримінальної справи від 01.09.2009 щодо директора ТОВ «Фінансова компанія «Скібр-Інвест» ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, слідчий СВ ПМ Броварської ОДПІ порушив вимоги ст.ст. 94, 98 КПК України, не перевіривши приводи, підстави та достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-РП/2003, суд, розглядаючи скарги на постанови слідчого та прокурора про порушення кримінальної справи, перевіряє наявність приводів і підстав, передбачених ст.ст. 94, 98 КПК України, для винесення таких постанов, тому суд не може взяти до уваги твердження та викладення у своїй скарзі заявником фактів і обставин щодо процесуальних порушень ведення досудового слідства.

Слідчий, на думку суду, не маючи достатніх на те даних, приводів і підстав, в порушення вимог ст. 94 КПК України, не з»ясував фактичних обставин, що передували винесенню цієї постанови, а саме, чи був у ОСОБА_1 умисел на ухилення від сплати у встановлені строки податків, зборів чи інших обовязкових платежів, а також не перевірено та не прийняте процесуальне рішення стосовно головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Скібр-Інвест».

Таким чином, в порушення вимог ст. 94, 98 КПК України, в постанові про порушення кримінальної справи від 01.09.2009 відсутні необхідні та достатні підстави прийняття рішення про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 236-8 ч. 16 п. 2 КПК України, та у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009, суд, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ ПМ Броварської ОДПІ ОСОБА_3 від 01 вересня 2009 року про порушення кримінальної справи щодо директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Скібр-Інвест» ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ ПМ Броварської ОДПІ ОСОБА_3 від 01 вересня 2009 року про порушення кримінальної справи щодо директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Скібр-Інвест» ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України скасувати.

Постанова може бути оскаржена протягом 7 днів до апеляційного суду Київської області.

Суддя О. Пошкурлат