Ухвала іменем україни 24 жовтня 2014 року

м. КиївКолегія суддів судової
палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача Суржка А.В.,

суддів: Орлянської В.І.,
Франтовської Т.І.,

розглянувши касаційну скаргу
прокурора, який брав участь у розгляді
кримінального провадження судом
апеляційної інстанції, на вирок
Рівненського міського суду
Рівненської області від 20 травня 2014
року та ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 17 липня 2014 року
щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

вироком Рівненського міського суду
Рівненської області від 20 травня 2014
року засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця
м. Здолбунів Рівненської області,
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

за вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307
КК України до покарання із
застосуванням ст. 69 КК України у виді
позбавлення волі строком на 4 роки без
конфіскації майна. На підставі ст. 75, 104
КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік
та покладено на останнього обов'язки,
передбачені пунктами 2, 3 ст. 76 КК
України.

За обставин встановлених судом і
детально наведених у вироку суду,
ОСОБА_1 06.11.2013 року, 25.12.2013 року та 28.01.2014
року, в денний та вечірній час у м.
Здолбунів Рівненської області,
незаконно придбав, зберігав, перевозив
з метою збуту та повторно збув ОСОБА_2
за 120 гривень, 360 гривень та 200
гривень, особливо небезпечний
наркотичний засіб - канабіс, який в
перерахунку на суху речовину становить
відповідно - 1,657 гр., 7,234 гр. та
4,751 гр.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської
області від 17 липня 2014 року
вищезазначений вирок міського суду
залишений без змін.

У касаційній скарзі прокурор, не
оспорюючи доведеності вини ОСОБА_1
у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
307 КК України, та правильності
кваліфікації його дій, ставить вимогу
про скасування судових рішень у зв'язку
з неправильним застосуванням закону
України про кримінальну
відповідальність та невідповідністю
призначеного судом покарання ступеню
тяжкості кримінального правопорушення
та особі засудженого ОСОБА_1 При цьому,
посилається на те, що міський суд при
призначенні ОСОБА_1 покарання
необґрунтовано та без достатніх на те
підстав застосував статті 69, 75, 104 КК
України, оскільки належним чином не
врахована тяжкість кримінального
правопорушення, яке є тяжким, умисним,
корисливим, що носило системний
характер, а тому посилання суду на щире
каяття є надуманим. Крім того, суд
безпідставно не взяв до уваги
обставину, що обтяжує покарання -
вчинення злочину у стані наркотичного
сп'яніння. Разом з цим, апеляційний суд
належним чином не перевірив вирок суду
першої інстанції, невірно зробив
висновок про його законність та в
ухвалі суду не зазначив мотиви і
підстави відхилення апеляційної
скарги прокурора, а також не навів
доказів, що спростовують його доводи.

Перевіривши касаційну скаргу,
дотримання прокурором порядку, строків
касаційного оскарження та
відповідність касаційної скарги
вимогам закону, доводи касаційної
скарги та надані до неї копії судових
рішень, колегія суддів дійшла висновку,
що у відкритті касаційного провадження
слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК
України суд касаційної інстанції
постановляє ухвалу про відмову у
відкритті касаційного провадження
якщо з касаційної скарги, наданих до
неї судових рішень та інших документів
вбачається, що підстав для задоволення
скарги немає.

Винність засудженого ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення за обставин, що
викладені у вироку суду першої
інстанції та кваліфікація його дій за
ч. 2 ст. 307 КК України, не оскаржуються, а
тому касаційним судом вирок в цій
частині не перевіряється.

Як вбачається з доданих до касаційної
скарги копій судових рішень, суд першої
інстанції при призначенні ОСОБА_1
покарання врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про його особу,
який позитивно характеризується,
спокійний, чесний, врівноважений,
відсутність на його поведінку
будь-яких скарг, навчається у
професійному ліцеї залізничного
транспорту, під час навчання в якому
зарекомендував себе з позитивної
сторони, без поважних причин уроків не
пропускає, доручення педагогічних
працівників ліцею виконує сумлінно і
вчасно, виховується в сім'ї де є батько
і матір, допомагає по господарству,
перебуває у хороших стосунках з
однолітками, а також обставини, які
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості скоєних
злочинів - вчинення кримінального
правопорушення у неповнолітньому віці,
та в результаті оперативних закупок,
проведених одним і тим же органом СБНОН
ЛВ на станції Рівне, який замість того,
щоб припинити злочинну діяльність
неповнолітнього після першого епізоду,
майже через півтора місяця провів
черговий оперативний захід, а через
місяць ще один, і лише після цього
неповнолітній був затриманий, тому
обґрунтовано дійшов висновку про
можливість призначення йому покарання
із застосуванням ст. 69 КК України та
звільнення останнього від відбування
покарання з випробуванням.

Доводи прокурора про те, що суд
безпідставно не взяв до уваги
обставину, яка обтяжує покарання -
вчинення злочину ОСОБА_1 у стані
наркотичного сп'яніння, не
заслуговують на увагу, оскільки у
вироку міського суду зазначено, що
аналіз на вживання наркотичних засобів
було взято 29.01.2014 року і згідно показів
особи, яка проводила освідчення, аналіз
сечі вказував лише на вживання
останнім наркотичного засобу, а не на
вчинення ним злочину у стані
наркотичного сп'яніння.

Апеляційний суд, переглядаючи
кримінальне провадження за
апеляційною скаргою прокурора в
порядку ст. 404 КПК України, перевіривши
ретельно всі її доводи, не знайшов
підстав для скасування вироку міського
суду. Ухвала апеляційного суду
відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є
законною та вмотивованою.

Призначене неповнолітньому ОСОБА_1
покарання із застосування статей 69, 75,
104 КК України, відповідає вимогам
статей 50, 65 КК України, є обґрунтованим
і необхідним для його виправлення та
попередження вчинення нових злочинів,
з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, враховуючи наведене, колегія
суддів не вбачає істотного порушення
вимог кримінального процесуального
закону, яке б слугувало підставою для
скасування оскаржуваних судових
рішень та вважає, що у відкритті
провадження за касаційною скаргою
прокурора слід відмовити на підставі п.
2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428
Кримінального процесуального кодексу
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
прокурора, який брав участь у розгляді
кримінального провадження судом
апеляційної інстанції, на вирок
Рівненського міського суду
Рівненської області від 20 травня 2014
року та ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 17 липня 2014 року
щодо ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.В. Суржок В.І. Орлянська Т.І.
Франтовська