Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1959/15-к
Провадження №: 1-кп/332/203/15
Вирок
Іменем України
18 травня 2015 року Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
за участю представника потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою, прибуваючого у шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2009 року народження, працюючого електромонтером в Укрграфіті, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України, суд -
В С Т А Н О В И В:
30.03.2015 року приблизно о 23 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи працівником ПАТ «Запорізький завод феросплавів», перебуваючи на посаді електромонтера, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу намагався таємно викрасти з території цеху № 4 вищевказаного підприємства, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, 14 мотків мідної проволоки, загальною вагою 2кг, вартістю 84грн.17 копійок за 1 кілограм, на загальну суму 168грн.34коп, які заховав у своє взуття, після чого направився до виходу із заводу та з місця скоєння злочину з викраденим майном намагався зникнути. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, через те, що був затриманий охоронцями заводу на контрольно-пропускному пункті заводу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, в скоєному щиро покаявся, не заперечував, що при зазначених у вироку обставинах вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 15 ч.2, 185 ч. 1 КК України.
В ході досудового розслідування між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 30 квітня 2015 року на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України була укладена угода про примирення. Відповідно до умов угоди підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і до моменту оголошення про підозру, сприяв розслідуванню кримінального провадження. Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 за ст. 15 ч 2,185 ч.1 КК України покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.. Підозрюваний ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_5 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди є: для підозрюваного обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статі 474 КПК України. Для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Сторони розуміють, що у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та призначення до судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності встановленої законом.
У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь якого впливу із чиєї б то ні було сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), погоджені з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 1 статті 473 КПК України про обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а також відмову від здійснення прав, передбачених пунктом першим частини четвертої статі 474 КПК України для обвинуваченого, обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди для потерпілого, відсутністю підстав для відмови у затверджені зазначеної угоди, передбачених частиною 7 статі 474 КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.
Як встановлено судом, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування за ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями, що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадання чужого майна (крадіжка), скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.15 ч.2,185 ч.1 КК України.
Визнаючи ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочину, а саме, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, угода про примирення, укладена між потерпілим та обвинуваченим, не суперечить вимогам ст. 471 КПК України, містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджуються із принципами призначення покарань та не перевищує розміру покарання, визначеного санкцією ч 1 ст. 185 КК України. Зокрема, згідно угоди про примирення сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті складає 850гривень, визначивши в угоді істотні умови для вказаного кримінального провадження, а саме: щире каяття ОСОБА_4 , що відповідно до приписів ст. 66 КК України є обставиною, що пом`якшує покарання особи.
Вирішуючи питання щодо міри покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає вчиненому кримінальному правопорушенню та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, з урахуванням даних щодо особи ОСОБА_4 , який працює, має сім`ю та на утриманні малолітню дитину, а також обставину, що пом`якшує покарання до якої суд відносить його щире каяття.
Цивільний позов по справі відсутній.
Речові докази: 14 мотків мідної проволоки, загальною вагою 2кг, які знаходяться на зберіганні в ПАТ Запорізькій завод феросплавів, слід залишити підприємству за належністю.
Керуючись ст.ст. 370, 374,475 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.1 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті складає 850грн.(вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: 14 мотків мідної проволоки, загальною вагою 2кг, які знаходяться на зберіганні в ПАТ Запорізькій завод феросплавів, залишити підприємству за належністю.
Негайно вручити копію вироку, після його проголошення, обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області, через Заводський районний суд м. Запоріжжя, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок постановлений суддею у нарадчій кімнаті в 1-му примірнику.
Суддя: ОСОБА_1