Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Зубара В.В.,

суддів: Марчук Н.О., Матієк Т.В.,

з участю прокурора Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні 12
серпня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу відносно ОСОБА_1 за касаційною
скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Михайлівського районного суду
Запорізької області від 29 липня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду
Запорізької області від 30 вересня 2013
року.

Вироком Михайлівського районного суду
Запорізької області від 29 липня 2013
року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин України, в силу ст. 89 КК
України такий, що не має судимості, -

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 3 роки, з позбавленням права
керувати транспортними засобами на
строк 3 роки.

Вироком вирішено питання щодо
цивільного позову та про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 30 вересня 2013 року
зазначений вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду першої інстанції
ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений
за те, що він 10 листопада 2007 року
близько 23 год. 45 хв., керуючи мотоциклом
КМЗ Дніпро-11, д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по
вул. Горького в с. Тимошівці
Михайлівського району Запорізької
області у південному напрямку зі
швидкістю 85 км/год., порушуючи вимоги
п.п. 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху
України, а саме, перевищуючи допустиму
швидкість руху в населеному пункті,
поблизу буд. № 112, не обравши безпечну
дистанцію руху, скоїв зіткнення з
мотоциклом МТ-10/36, д.н.з. НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_3, який рухався
попереду у попутному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної
пригоди пасажиру мотоцикла МТ-10/36
ОСОБА_4 були спричинені тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя в
момент їх заподіяння.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2
просить судові рішення скасувати,
кримінальну справу відносно ОСОБА_1
закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК
України 1960 року через відсутність в
діях засудженого складу злочину. При
цьому посилається на порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
які, на його думку, полягали в неповноті
та однобічності судових рішень,
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам, при цьому
зазначає, що при проведенні експертиз
не враховано показання засудженого,
судом належним чином не перевірено
показання свідків. Не досліджено всіх
доказів та не дано цим доказам
відповідної оцінки. Крім того зазначає,
що висновки суду про винність
засудженого не підтверджуються
матеріалами справи, що апеляційним
судом не було проведено судове
слідство. Також зазначає, що при
призначенні покарання судом не
враховано особу засудженого та
призначено надто суворе покарання.

У запереченнях на касаційну скаргу
потерпілий ОСОБА_4 зазначає про
необґрунтованість касаційної скарги
захисника та вважає, що судові рішення
є обґрунтованими та законними. Просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, судові рішення - без зміни.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який заперечував проти задоволення
касаційної скарги захисника,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Суд першої інстанції, розглянувши
матеріали кримінальної справи, визнав
ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України.

Не погоджуючись з вказаним вироком
суду, захисником ОСОБА_2 подано
апеляцію, в якій зазначалось про
неповноту досудового та судового
слідства, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, при
цьому наводились доводи щодо
незаконності вироку, які, фактично,
аналогічні доводам його касаційної
скарги.

Апеляційний суд в межах повноважень та
в порядку, визначеному ст. 365 КПК
України 1960 року, розглянув у повному
обсязі доводи поданої апеляції, визнав
ці доводи, з наведенням в ухвалі
відповідних мотивів, безпідставними і
обґрунтовано дійшов висновку про
законність вироку відносно ОСОБА_1

Висновки апеляційного суду належним
чином мотивовані. Вважати ці висновки
необґрунтованими чи сумнівними
підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд
призначає покарання, враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

При призначенні засудженому ОСОБА_1
покарання, судом першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції, дотримані
вимоги ст. 65 КК України. Покарання
відповідає ступеню тяжкості вчиненого
засудженим злочину та його особі.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону або
неправильного застосування
кримінального закону при розгляді
справи судами першої та апеляційної
інстанцій, судом касаційної інстанції
не встановлено.

Доводи касаційної скарги захисника
ОСОБА_2 щодо незаконності судових
рішень відносно ОСОБА_1 є
безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15
розділу ХІ Перехідних положень КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2
залишити без задоволення, вирок
Михайлівського районного суду
Запорізької області від 29 липня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Запорізької області від 30 вересня 2013
року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Зубар В.В.
Марчук Н.О.
Матієк Т.В.