Справа № 1-40 2007 рік
ВИРОК іменем України

14 лютого
2007 року Деснянський районний суд м.
Чернігова в складі:

головуючого - судді - Стеблини А.В.

при секретарі - Курч
Н.М., Горбик Н.А.

з участю прокурора - Шахов А.В.

адвоката - ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисника -
ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 розглянувши у
відкритому судовому
засіданні в залі
суду в

м. Чернігові
справу за обвинуваченням ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з базовою
загальною середньою освітою, не працюючого,
не одруженого, раніше судимого: 24.06.1997 року Деснянським районним судом м.
Чернігова за ст.ст. 17 ч. 2, 140 ч. З КК України 1960р. до 3 років позбавлення волі
з Відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

07.12.2000 року Деснянським районним судом

м. Чернігова за ст.ст. 141 ч. 2,
142 ч. 2
КК

України 1960р. до 6 років позбавлення волі,

звільненого з
місць позбавлення волі 22.08.2005

року за постановою Балаклейського

районного
суду Харківської області умовно-

достроково на 6
місяців 15
днів, проживаючого

за адресою: АДРЕСА_1, -у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2,187 ч. 2
КК України, -

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.
Равнопілля Чернігівського
району Чернігівської області, українця, громадянина України, з базовою
загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

27.06.2001 року Деснянським районним судом

м. Чернігова за ст.ст.

17 ч.
2, 81 ч.
З КК України. 1960р. до 3 років
позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік; 08.01.2002 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 185 ч. 2, 186
ч. 2 КК України 1960р. до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 21.10.2005 року по відбуттю строку покарання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2,
190 ч. 2
КК України, -

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Чернігова, росіянина, громадянина України, з базовою
загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 18.07.2006 року Деснянським районним судом м. Чернігів за ст. 186ч. 1
КК України до 1 року позбавлення
волі з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_3,
-у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2,
187 ч. 2
КК України, -

встановив:

1) В середині грудня 2005 року, в денний час, ОСОБА_12, знаходячись поблизу зупинки громадського
транспорту „Одинцова", розташованої по
вул. Рокосовського м. Чернігова, з метою заволодіння чужим майном,
шляхом обману та зловживання довірою
ОСОБА_14, діючи повторно, заволодів належним йому мобільним телефоном «Нокіа»
вартістю 470
грн., обіцяючи згодом повернути вказане майно власнику,
після чого зник з місця скоєння злочину.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_12, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 190 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
вчиненого ним злочину.

Крім свідчень підсудного ОСОБА_12 його вина у вчиненні інкримінованого йому
злочину також підтверджується і іншими дослідженими у суді доказами.

Так, відповідно до оголошеного у суді протоколом допиту потерпілого
ОСОБА_14, в грудні 2005
року, він на вулиці зустрів ОСОБА_12 і в розмові з ним
він сказав, що розшукує ОСОБА_15. ОСОБА_12 запропонував йому свою допомогу в
цьому, і попросив у нього мобільний телефон для зв'язку. Він дав йому свій
мобільний телефон „Нокіа" - 1100 з умовою термінового
повернення. Через деякий час він дізнався, що ОСОБА_12 його мобільний телефон
продав. При зустрічі, він сказав ОСОБА_12, щоб той повернув йому мобільний
телефон. На це, ОСОБА_12 відповів, що з часом він купить йому новий телефон. В
подальшому ОСОБА_12 так і не повернув йому мобільний телефон. (т. 1 а.с. 228)

Вина підсудного ОСОБА_12 також підтверджується заявою ОСОБА_14 від 15.05.2006 року, де той просить прийняти міри до ОСОБА_12, який в грудні 2005 року взяв у нього його мобільний телефон і не повернув (т. 1 а.с. 222).

2) 10.02.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну
діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між собою, з метою відкритого заволодіння чужим
майном, прибули до зупинки громадського транспорту
„Одинцова", що розташована поблизу нічного
клубу „Магнолія" по вул. Рокосовського
в м. Чернігові, де в цей час знаходився ОСОБА_16.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на відкрите
викрадення майна ОСОБА_16, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 напали на того та нанесли йому декілька ударів кулаком по обличчю та тулубу, чим заподіяли потерпілому тілесні
ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м'яких тканин обличчя, голові, які згідно
висновку судово-медичної експертизи по ступеню
тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оглянули речі
ОСОБА_16 та відкрито викрали у нього мобільний телефон „LG" вартістю 300 гривень разом з сім-карткою „Діджус" вартістю 50
гривень та з залишком грошей на рахунку в сумі 5
гривень, гаманець вартістю 20
гривень, гроші в сумі 7
гривень, телефонну картку вартістю 9
гривень, проїзний квіток вартістю 12
гривень, один долар США, що згідно офіційного курсу НБУ на 10.02.2006
року становить 5,05
грн., а всього на загальну суму 414,5
гривень, які належали ОСОБА_16.

Заволодів викраденим майном та грошима потерпілого
ОСОБА_16, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 187 ч. 2 КК України не визнав повністю та показав, що 10.02.2006 вони з ОСОБА_12 знаходились біля нічного клубу „Магнолія". ОСОБА_12 на деякий час
відійшов від нього за ларьки. Повернувшись,
ОСОБА_12 не говорив куди і для чого він відходив. Після цього, вони пішли по своїм справам. Наступного дня
ОСОБА_12 запропонував йому продати
мобільний телефон. Звідки у того був мобільний телефон він не знає.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_12,
свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по
ст. 187 ч.
2 КК
України визнав частково та показав,
що ОСОБА_11 у вчиненні
ним розбійного нападу на ОСОБА_16 участі
не приймав, а знаходився неподалік і з кимсь розмовляв.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини ОСОБА_12 та
повне заперечення своєї вини ОСОБА_11, їх вина повністю підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, згідно оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_16, 10.02.2006 року,
у вечірній час, коли він знаходився на зупинці громадського транспорту біля нічного клубу „Магнолія", то
до нього підійшли двоє хлопців, і один
з них запитав, чи є у нього проблеми. Він відповів, що у нього проблем не має,
і він не хоче неприємностей. Він розумів, що був випивши, і битись не хотів.
Після того, як він відповів тим хлопцям, один з них наніс йому удар кулаком в
обличчя, і між ними почалась бійка. Під час
бійки, він пропустив один удар в обличчя і втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то обличчя
у нього було розбито і відсутні речі.
А саме, мобільний телефон „ЛДЖ", гаманець з грошима, проїзний білет та студентський квиток. Прийшовши додому, його мати повезла до травмпункту. Потім, він звернувся до міліції з
заявою. З приводу спричинення йому тілесних
ушкоджень він проходив амбулаторне лікування (т. 1
а.с. 249).

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому
засіданні доказами:

· заявою ОСОБА_16 від 11.02.2006
року, в якій той просить провести перевірку за фактом
завдання йому тілесних ушкоджень біля зупинки громадського транспорту
„Магнолія" (т. 1
а.с. 240);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від 03.08.2006 року, в якій той показав, що в середині лютого 2006 року, він разом з ОСОБА_12 біля нічного клубу „Магнолія" на зупинці
громадського транспорту побачили молодого чоловіка, який був випивший. Вони
підійшли до нього та запитали, чи є у того проблеми. Хлопець їм грубо відповів
і у них зав'язалась бійка, в ході якої ОСОБА_12 забрав у хлопця мобільний
телефон (т. 1
а.с. 246);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 03.08.2006 року, в якій той показав, що в середині лютого 2006 року, він разом з ОСОБА_11 біля нічного клубу „Магнолія" на зупинці
громадського транспорту побачили молодого чоловіка, який був випивший. Вони
підійшли до нього, та запитали, чи є у того проблеми. Хлопець їм грубо відповів
і у них зав'язалась бійка, в ході якої він забрав у хлопця мобільний телефон
(т. 1
а.с. 244);

- висновком
судово-медичного експерта № 2026 від 08.09.2006 року, згідно

якого у ОСОБА_16 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-

мозкової травми, струсу головного мозку, забою м'яких тканин обличчя,
голови, які

могли утворитись 10.02.2006
року від дії тупих предметів і відносяться до категорії

легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (т. 1

а.с. 258=259);

- протоколом відтворення
обстановки та обставин події за участю

обвинуваченого ОСОБА_11 від 15.09.2006 року, в ході якого той показав на

місце, розташоване на зупинці громадського транспорту поблизу нічного клубу

„Магнолія" по вул. Рокосовського м. Чернігова та розповів про
обставини

пограбування ним та ОСОБА_12 незнайомого хлопця (т. 4 а.с. 71-76);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю
обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006 року, в ході якого той
показав на місце, розташоване на зупинці громадського транспорту поблизу
нічного клубу „Магнолія" по вул. Рокосовського м. Чернігова та розповів
про обставини пограбування ним та ОСОБА_11 незнайомого хлопця (т. 4 ах. 66-70).

3) 11.02.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну
діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між собою на заволодіння чужим
майном, прибули до нічного клубу „Магнолія", розташованого по вул.
Рокосовського, 12
м. Чернігова, поблизу якого зустріли ОСОБА_17.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на відкрите викрадення майна ОСОБА_17, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 напали на того та нанесли йому декілька ударів кулаком
по обличчю, а також ногами по тулубу, чим завдали потерпілому фізичного болю.
Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
оглянули речи
ОСОБА_17 та відкрито викрали у нього мобільний телефон
„Самсунг" вартістю 669
гривень разом з сім-карткою „Київстар" вартістю 25 гривень та з залишком грошей на рахунку в сумі 20 гривень, а всього на загальну суму 714 гривень, які
належали ОСОБА_17

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_17, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця події, а згодом розпорядились
викраденим на власний розсуд.

Будучи
допитаним у
судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по
ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та
повністю підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_17

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та повністю
підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_17

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_17, 11.02.2006 року, він разом з своїми друзями пішов до нічного клубу „Магнолія", щоб відмітити день народження.
Там він знаходився до 02-00 год. ночі 12.02.2006 року. Потім, він вирішив піти додому спати. Коли він
вийшов з нічного клубу, то вирішив піти через двори будинків, щоб скоротити
собі шлях додому. Відійшовши від
нічного клубу „Магнолія", він почув, що хтось позаду нього біжить. Він вирішив на це уваги не звертати, і
захотів покурити. Прикуривши цигарку,
він відчув удар в голову і впав на землю та закрив голову руками. Він відчув, що його стали бити, декілька разів вдарили
по гами та тулубу. Потім, він відчув,
що рука нападника полізла в його кишеню і звідти витягли мобільний телефон „Самсунг С-230". Коли нападники
уходили від нього в бік „Магнолії", то він побачив, що їх було двоє. Після того, як нападники
пішли, він піднявся з землі, перевірив
кишені і виявив зникнення мобільного телефону. Повернувшись до нічного клубу „Магнолія" він розповів своїм товаришам
про все, що з ним трапилось.
Вони всі вийшли на вулицю, але там нікого не знайшли. З приводу його пограбування він звернувся з заявою до міліції (т. 2 а.с. 13).

Вина підсудних ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 також підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

-
заявою ОСОБА_17
від 15.02.2006 року, в якій той просить провести перевірку за фактом зникнення його мобільного
телефону, який він виявив 12.02.2006 року після конфлікту з двома невідомими біля нічного
клубу „Магнолія" (т. 2 а.с. 4);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від 15.09.2006
року, в ході якого той показав місце
та розповів про обставини пограбування 12.02.2006 року ним та ОСОБА_12 незнайомого їм чоловіка біля
нічного клубу „Магнолія" по вул. Рокосовського м. Чернігова (т. 4
а.с. 71-76);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року, в ході якого той показав
місце та розповів про обставини пограбування
12.02.2004 року
ним та ОСОБА_11 незнайомого їм чоловіка біля нічного клубу
„Магнолія" по вул. Рокосовського м. Чернігова (т. 4 а.с. 66-70).

4)
18.02.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну
діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між собою на заволодіння чужим майном, прибули до середньої
школи № 27, розташованої
по вул. 50 років СРСР, 4 м. Чернігова, поблизу якої зустріли ОСОБА_18

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_18,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 напали на того та нанесли йому декілька ударів кулаком в
потилицю, чим завдали потерпілому фізичного болю.

Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оглянули речі ОСОБА_18 та відкрито викрали у
нього мобільний телефон „Сіменс"
вартістю 300 гривень
разом з сім-карткою „Київстар" вартістю 25 гривень та з залишком грошей на рахунку в сумі 15 гривень, а всього на загальну суму 340
гривень, які належали ОСОБА_18.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_18,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12
зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_18

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186
ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини пограбування
ОСОБА_18

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_18, 18.02.2006
року, приблизно о 23-00
год., він провів свого товариша на зупинку громадського транспорту і повертався до
себе додому. Коли він проходив поблизу
середньої школи № 27, то
раптом відчув удар кулаком по потилиці і впав на землю. Йому не дали оговтатись, і він відчув що його
схопили під руки та потягли в
прохід, який розташований між школою та 9-ті поверховим будинком. Він зрозумів, що зараз будуть бити і почав
вириватись. Коли його тягнули, то він відчув, що один з нападників йому весь
час надавлював на голову, щоб він не міг подивитись на їх обличчя. Коли його
затягнули в прохід, то він почав відбиватись. Відбігши від них, він перевірив свої кишені і зрозумів, що у нього забрали мобільний телефон „Сіменс С-45". Разом з
товаришем вони зателефонували на його мобільний
телефон. Після того, як відбулось з'єднання він сказав, що того його телефон і запропонував зустрітись. Йому відповіли,
щоб він „відпочивав", телефон пішов. Він сказав, що вони телефон
все одно більше ніж за сто гривень не продадуть,
і що він готов його купити. Йому відповіли що їм гроші від нього не потрібні.
Потім, він звернувся з заявою до міліції (т. 2
а.с. 30).

Вина підсудних ОСОБА_11
та ОСОБА_12 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому
засіданні доказами:

· заявою ОСОБА_18 від 18.02.2006 року, в якій той просить допомогти розшукати його мобільний телефон, який зник 18.02.2006
року після конфлікту з невідомими (т. 2
а.с. 19);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 14.07.2006
року, в якій той розповів про те, що в середині лютого 2006
року він разом з ОСОБА_11 біля
с/ш № 27 по
вул. 50 років СРСР пограбували чоловіка та забрали у нього
мобільний телефон (т. 2
а.с. 24);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від
17.07.2006 року,
в який той розповів про те, що в
середині лютого 2006 року
він разом з ОСОБА_12 біля с/ш № 27 по вул.
50 років
СРСР пограбували чоловіка та забрали у нього мобільний телефон (т. 2 а.с. 26);

· протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав місце та
розповів про обставини пограбування 18.02.2006 року ним та ОСОБА_12 незнайомого їм чоловіка біля с/ш №
27 по вул. 50
років СРСР м. Чернігова (т. 4
а.с. 71-76);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року, в ході якого той показав місце
та розповів про обставини пограбування 18.02.2004 року ним та ОСОБА_11 незнайомого їм чоловіка біля
с/ш № 27 по
вул. 50 років
СРСР м. Чернігова (т. 4 а.с.
66-70).

5)
23.02.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11
та ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну
діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між собою на заволодіння чужим майном, прибули до будинку №
206, розташованого по проспекту Мира м. Чернігова, поблизу якого
зустріли ОСОБА_19.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_19,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 напали на того та нанесли йому декілька ударів кулаком в потилицю, чим завдали
потерпілому фізичного болю. Після
цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри, ОСОБА_11
та ОСОБА_12 оглянули речі ОСОБА_19 та відкрито викрали у нього
мобільний телефон „Нокиа"
вартістю 650 гривень
разом з сім-карткою „UMC"
вартістю 40
гривень та з залишком грошей на
рахунку в сумі 80 гривень,
гроші в сумі 70 гривень
та золотий ланцюжок вартістю 1500
гривень, а всього на загальну суму 2340
гривень, які належали ОСОБА_19.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_19,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12
зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_19

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та повністю
підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_19

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_19, 23.02.2006
року, приблизно о 23
год., він повертався додому від свого
кума, де вживали спиртні напої. Коли він
направлявся до свого будинку, то раптом відчув удар ногою йому під коліно. Не втримався на ногах, він
впав на руки. Коли він спробував піднятись, то відчув удар в голову. Останнє,
що він бачив, так це те, що хлопець,
який знаходився приблизно на відстані півтора метра, тримав в руках якусь пляшку. Потім, він втратив свідомість.
Скільки пройшло часу, поки був без свідомості,
він не пам'ятає, але коли він прийшов до тями, то зрозумів що замерзає, оскільки лежав на снігу. Він став перевіряти
кишені і виявив відсутність мобільного телефону, ключів та грошей. Він піднявся, вийшов на вулицю, піймав таксі і попросив таксиста відвезти його додому. Приїхавши
додому, він помітив, що зник золотий
ланцюжок вагою 20 грамів.
З приводу пограбування він звернувся з заявою до міліції (т. 2
а.с. 44-45).

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому
засіданні доказами:

- заявою
ОСОБА_19 від 05.03.2006 року,
в якій той просить провести

перевірку за фактом зникнення у
нього грошей, мобільного телефону та золотого

ланцюжка 23.02.2006 року в районі „Ремзаводу" (т.
2 а.с. 34);

- явкою
з повинною ОСОБА_12 від 08.08.2006 року,
в якій той розповів про

те, що 23
лютого 2006
року, він разом з ОСОБА_11 біля
гастроному по

проспекту Миру м. Чернігова
побачили чоловіка, який був випивший і вирішили

його пограбувати. Зайшовши в двори
вони підбігли до нього ззаду, збили з ніг,

декілька разів при цьому ударивши,
після чого забрали мобільний телефон та

золотий ланцюжок (т. 2 а.с. 41);

- явкою
з повинною ОСОБА_11 від 17.07.2006 року,
в якій той розповів

про те, що 23
лютого 2006
року, він разом з ОСОБА_12 біля
гастроному по

проспекту Миру м. Чернігова
побачили чоловіка, який був випивший і вирішили

його пограбувати. Зайшовши в двори,
вони підбігли до нього ззаду, збили з ніг,

декілька разів при цьому ударивши,
після чого забрали мобільний телефон та

золотий ланцюжок (т. 2 а.с. 42);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав місце та
розповів про обставини пограбування 23.02.2006 року ним та ОСОБА_12 незнайомого їм чоловіка біля буд. №
206 по проспекту Мира м. Чернігова (т. 4
а.с. 71-76);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року, в ході якого той показав місце
та розповів про обставини пограбування 23.02.2004 року ним та ОСОБА_11 незнайомого їм чоловіка біля буд. №
206 по проспекту Мира м. Чернігова (т. 4
а.с. 66-70).

6)
Того ж дня, 23.02.2006
року, в нічний час, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну
діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між собою на заволодіння чужим майном, прибули до магазину „Союз", розташованого по вул. Рокосовського, 21
м. Чернігова, поблизу якого
зустріли ОСОБА_6

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_6,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 напали на того та нанесли йому удар кулаком в потилицю, чим завдали потерпілому фізичного
болю. Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 оглянули речі ОСОБА_6
та відкрито викрали у нього мобільний телефон „Сименс" вартістю 376 гривень разом з сім-карткою „Джинс" вартістю 40
гривень та з залишком грошей на рахунку в сумі 10
гривень, куртку вартістю 750
гривень, черевики вартістю 180 гривень, сумку вартістю 30
гривень, тапочки вартістю 20
гривень, рушник та шпаку, які для
потерпілого ОСОБА_6 матеріальної цінності не мають, а всього на загальну суму 1406
гривень, які належали ОСОБА_6.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_6,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на
власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_6

Будучи
допитаним у
судовому засіданні підсудний ОСОБА_12,
свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст.
186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_6

Допитаний у суді потерпілий ОСОБА_6 показав, що 23.04.2006
року, у вечірній час, він разом з своїми товаришами пішли до
бані, де знаходились приблизно до 23-00
години. В той вечір він вживав
спиртні напої. Повертаючись додому,
він за магазином „Сіверський" присів на лавочку покурити і прокинувся без одягу вже на чорному ході в магазин. Чому він
втратив свідомість не знає. У нього
зник мобільний телефон, взуття куртка та сумка з банними речами. Плече у нього
було пошкоджене, а на руках синці. Потім, він звернувся з заявою до міліції.

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також
підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

-
заявою ОСОБА_6 від 24.02.2006
року, в який той вказав, що 23.02.2006
року біля магазину „Сіверський"
по вул. Рокосовського зникли його особисті речі (т. 2
а.с. 51);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від 15.09.2006
року, в ході якого той показав місце
та розповів про обставини пограбування 23.02.2006 року ним та ОСОБА_12 незнайомого йому чоловіка біля чорного ходу до магазину
„Союз" по вул. Рокосовського м. Чернігова (т. 4 а.с. 71-76);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року, в ході якого той показав місце
та розповів про обставини пограбування
23.02.2004 року
ним та ОСОБА_11 незнайомого йому чоловіка біля чорного ходу до магазину
„Союз" по вул. Рокосовського м. Чернігова (т. 4 а.с. 66-70).

7)
24.02.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, за попередньою
змовою між собою на заволодіння чужим майном, прибули до будинку №
29, розташованого по вул. Рокосовського
м. Чернігова, поблизу якого зустріли неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите заволодіння майном ОСОБА_5, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 напали на останнього і тримаючи за горло, чим позбавили доступу
повітря, дочекались коли ОСОБА_5 втратить свідомість. Коли ОСОБА_5
вже не міг оказати їм опір,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12
перенесли його за декілька метрів від місця нападу, де нанесли ОСОБА_5 ще декілька ударів ногами по
голові, чим заподіяли потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, забою м'яких тканин
правої тім'яної ділянки, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, які потягли
за собою короткочасний розлад здоров'я. Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
оглянули речі ОСОБА_5 та заволоділи грошима в сумі 15
гривень, МП-3 плеером
вартістю 350
гривень, мобільним телефоном „Самсунг" вартістю 560
гривень, разом з сім-карткою „Джинс" вартістю 20
гривень та з залишком грошей на
рахунку в сумі ! 5 гривень,
а також сім-картками операторів
мобільного зв'язку „Мобі" і „Лайф", які для потерпілого матеріальної цінності не мають, шнурком до
МП-3 плеера вартістю
10 гривень, шнурком для
ключів вартістю 15
гривень та 4 ключами
загальною вартістю 40
гривень, а всього на загальну суму 1025
гривень, які належали ОСОБА_5

Заволодів викраденим майном та грошима потерпілого ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що 24.02.2006 року може він і був з ОСОБА_12, але у вчиненні
злочину участі не приймав.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 187 ч. 2 КК
України визнав частково та показав,
що розбійний напад на потерпілого ОСОБА_5 він
вчинив один і заволодів всім тим майном, що
зазначено в його обвинуваченні. ОСОБА_11 участі в цьому не приймав і
знаходився в той час приблизно за 10 метрів від місця тих подій.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини
ОСОБА_12 та повне заперечення
своєї вини ОСОБА_11 їх вина повністю підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_5 показав, що 24.02.2006
року, десь біля 1 год. ночі, він йшов додому в наушниках
і слухав музику. Коли проходив біля будинку № 29 по вул. Рокосовського, то почув позаду себе крик,
але увагу на це не звернув, і йшов далі. Коли
крикнули вдруге, він повернувся і побачив двох чоловіків. Підсудний ОСОБА_12 у нього запитав, чому він
не обернувся на крик і став душити
його за шию. Після цього, до нього підбіг підсудний ОСОБА_11 і
став його тримати за руки, щоб він не виривався. Потім він втратив свідомість і
прийшов до тями вже під огорожею.
Хтось з нападників лазив у нього по кишеням. Він підняв голову і відразу отримав
удар ногою по голові. Забравши плеєр, один з нападників запропонував піти. Але інший нападник
запропонував пошукати у нього телефон.
Витягнувши у нього з кишені мобільний телефон та 15 грн. нападники наказали йому лежати, а самі побігли. Він намагався їх
наздогнати, але не зміг. Наступного дня його
поклали в лікарню.

Вина підсудних ОСОБА_11
та ОСОБА_12 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому
засіданні доказами:

- заявою
ОСОБА_20 від 24.02.2006року в який той просить провести

перевірку за фактом завдання його
сину 24.02.2006 року
тілесних ушкоджень та

зникнення мобільного телефону (т. 1 а.с. 127);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 22.06.2006
року, в який той показав, що він в кінці лютого 2006 року разом з ОСОБА_11 побачили
хлопця, який йшов біля буд. 29 по вул. Рокосовського, і ОСОБА_11 запропонував
йому пограбувати того хлопця. Коли хлопець повернув у двір будинку, то ОСОБА_11 побіг
за ним, а коли повернувся, то вони разом побігли в бік ринку
"Хитрий", де ОСОБА_11 показав йому МПЗ плеер який він забрав у того хлопця (т. 1
а.с. 146);

· протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання
від 07.08.2006 року,
в ході якого ОСОБА_5 впізнав особу, зображену на
фотокартці під № 2, на
який був зображений ОСОБА_12, як ту особу,
яка била його ногами 24.02.2006 року,
після чого його пограбували (т. 1 а.с. 200-202);

· протоколом
пред'явлення фотознімків для
впізнання від 07.08.2006 року,
в ході якого ОСОБА_5 впізнав особу, зображену на фотокартці під №
2, на який був зображений ОСОБА_11, як
ту особу, яка його душила, а його товариш бив ногами 24.02.2006 року, після чого його пограбували (т. 1
а.с. 203-205);

· протоколом очної ставки від 08.09.2006
року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_11, в
ході якої ОСОБА_5 прямо вказав
на ОСОБА_11, як на ту особу, яка його 24.02.2006 року пограбувала та завдала тілесні ушкодження (т. 1
а.с. 209);

· висновком судово-медичного експерта №
1718 від 03.05.2006 року, згідно якого у ОСОБА_5 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку,
забою м'яких тканин правої тім'яної ділянки, які могли утворитись 24.02.2006 року від дії тупих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я (т. 1 а.с. 140-141).

8) 27.02.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи
свою злочинну діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між
собою на заволодіння чужим майном, прибули до магазину „Рута", розташованого по проспекту Мира, 247
м. Чернігова, поблизу якого зустріли
ОСОБА_21.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на відкрите
викрадення майна ОСОБА_21, ОСОБА_11
та ОСОБА_12 напали на того та нанесли
йому декілька ударів кулаками по голові
та тулубу, чим завдали потерпілому фізичного болю. Після цього, продовжуючи
свої спільні злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оглянули речі ОСОБА_21 та відкрито викрали
у нього мобільний телефон „Самсунг" вартістю 600
гривень разом з сім-карткою
,Діджус" вартістю 50 гривень
та з залишком грошей на рахунку в сумі 3 гривень, а всього на загальну суму 653
гривні, які належали ОСОБА_21.

Заволодів викраденим майном та грошима потерпілого
ОСОБА_21, ОСОБА_11
та ОСОБА_12 зникли з місця події, а
згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_21

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_12,
свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по
ст. 186 ч.
2 КК
України визнав повністю та повністю
підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_21

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_21, 27.02.2006
року, приблизно біля 1-ї
години ночі, він разом зі своїм
товаришем ОСОБА_22 повертались додому. При цьому, він на своєму мобільному
телефоні слухав музику. Коли вони проходили
поблизу магазину „Рута", то біля під'їзду будинку, який розташований неподалік від вказаного
магазина, він побачив двох невідомих
йому молодих хлопців. Вони проходили в 3-4 метрах від під'їзду, і один з хлопців запитав у нього „що він там слухає?"
Зрозумівши, що хлопці зараз почнуть
до нього чіплятися, він виключив телефон та віддав його ОСОБА_22.
Весь цей час вони продовжували йти. Потім ті хлопці їх наздогнали,
відразу штовхнули ОСОБА_22 в спину і почали битись з
ними. Коли почалась бійка, то до них підбігло
ще двоє хлопців, які їх розтягнули. Ті хлопці запитали їх, що трапилось. ОСОБА_22 відповів, що двоє хлопців чіплялись до
них із-за телефону. Один з тих двох хлопців попросив показати телефон.
ОСОБА_22
показав телефон, тримаючи
його в руках, і знову поклав його в кишеню. Коли ОСОБА_22
показав телефон, то ті хлопці вже в чотирьох почали їх бити. В
ході бійки хлопці розірвали ОСОБА_22 кишеню, і з кишені випав його телефон та гаманець ОСОБА_22.
Коли ті хлопці побачили, що випав
гаманець та телефон, вони їх схопили та побігли в бік опорного пункту. Він пішов додому спати. Наступного дня він пішов до міліції, щоб написати заяву з приводу його пограбування, але у
нього заяву не прийняли, оскільки
йому ще на той час не було 18-ті років. Тоді він розповів матері що трапилось, і вони вже в двох пішли до міліції і
написали заяву (т. 2 а.с. 128).

Згідно оголошеного у судовому засіданні протоколу допита
свідка ОСОБА_22, 27.02.2006 року, приблизно біля 1-ї
години ночі, він разом зі своїм
товаришем ОСОБА_21 поверталися додому. Щоб не
було скучно, ОСОБА_21 включив на
своєму мобільному телефоні музику. Коли вони проходили поблизу магазину „Рута", то біля під'їзду будинку,
який розташований неподалік від вказаного
магазина, він побачив двох хлопців. Вони проходили в 3-4
метрах від під'їзду, і один з них
запитав у ОСОБА_21 „що він там слухає?". ОСОБА_21 виключив телефон та віддав йому. Він зрозумів, що хлопці
зараз почнуть до них чіплятись. Весь це й час вони
продовжували йти, але ті хлопці їх наздогнали, відразу ж штовхнули його в спину і почали битись з ним.
Коли почалась бійка, то до
них підбігло ще двоє хлопців, які їх розтягнули. Ті двоє хлопців запитали, що трапилось. Він відповів, що двоє хлопців чіплялись
до них із-за телефону. Один з тих
двох хлопців попросив показати телефон. Він показав телефон тримаючи його в руках, і знову поклав його в кишеню. Коли він
показав телефон, то ті хлопці вже в чотирьох
почали їх бити. Під час бійки хлопці розірвали йому кишеню, і звідти випав телефон ОСОБА_21 та його гаманець. Коли ті
хлопці побачили, що випав гаманець
та телефон, вони схопили їх та побігли в бік опорного пункту. Наступного дня він знайшов свій гаманець з грошима на місці
бійки (т. 2 а.с.
133).

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також
підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

· заявою ОСОБА_21 від 02.03.2006 року, в якій та просить провести перевірку за фактом завдання її сину ОСОБА_21
тілесних ушкоджень 27.02.2006 року
в районі магазину по проспекту Мира м. Чернігова (т. 2
а.с. 118);

·
явкою
з повинною ОСОБА_12 від 13.07.2006 року,
в якій той розповів про те,
що в кінці лютого 2006 року
він разом з ОСОБА_11 знаходився неподалік від магазину „Рута" по
проспекту Мира м. Чернігова. Там вони помітили, як біля одного з будинків декілька хлопців били двох хлопців.
Вони підійшли туди, і у одного
з двох хлопців вони помітили мобільний телефон. Тоді, ОСОБА_11 підійшов до хлопця та вибив у того з руки
мобільний телефон і вони пішли (т. 2 а.с. 122);

·
явкою
з повинною ОСОБА_11 від 17.07.2006 року,
в якій той розповів про те, що в кінці лютого 2006 року він разом з ОСОБА_12 знаходився неподалік
від магазину „Рута" по проспекту Мира м. Чернігова. Там вони помітили, як біля одного з будинків декілька хлопців били
двох хлопців. Вони підійшли туди, і у
одного з двох хлопців вони помітили мобільний телефон. Тоді, він підійшов до
хлопця та вибив з руки мобільний телефон і вони пішли (т. 2
а.с. 124);

протоколом відтворення обстановки
та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від 15.09.2006 року, в ході якого той
показав місце та розповів про обставини пограбування 27.02.2006 року ним та ОСОБА_12 незнайомого йому хлопця навпроти магазину „Рута"
по проспекту Мира м. Чернігова (т. 4 а.с. 71-76);

протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю
обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006 року, в ході якого той
показав місце та розповів про обставини пограбування 27.02.2004 року ним та ОСОБА_11 незнайомого йому хлопця навпроти магазину „Рута"
по проспекту Мира м. Чернігова (т. 4 а.с. 66-70).

9) Того ж дня, 27.02.2006
року, близько 4 години ранку,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, за
попередньою змовою між собою на заволодіння чужим майном, прибули до нічного
клубу „Оазіс", розташованого по вул. Одинцова, 5 м. Чернігова, де зустріли ОСОБА_7.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на заволодіння майном ОСОБА_7,
ОСОБА_11 і ОСОБА_12 напали на того та погрожуючі ножем, який ОСОБА_12 тримав у
руці, заволоділи мобільним телефоном „Сіменс А 57" вартістю 360
гривень разом з сім-карткою „UMC" вартістю ЗО гривень з залишком
грошей на рахунку в сумі 10
гривень, а всього на загальну суму 400 гривень, які належали ОСОБА_7 Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наказали
ОСОБА_7 лягти на землю та рахувати. Коли потерпілий виконав вказівку, то
ОСОБА_11 з ОСОБА_12 нанесли йому удар в потилицю, в наслідок чого ОСОБА_7
втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку
судово-медичної експертизи, по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що 27.02.2006 року він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_23 були в нічному клубі „Оазіс",
але участі в розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_7 не приймав. Коли вони виходили з нічного
клубу, то він та ОСОБА_23 пішли, а ОСОБА_12 затримався. Потім, як тільки він
пішов забирати ОСОБА_12, то той вже йшов йому на зустріч. Коли йшов на зустріч
ОСОБА_12, то бачив, як потерпілий ОСОБА_7 лежачі на животі віддавав ОСОБА_12
мобільний телефон. Він запитав у ОСОБА_12, хто це, і той відповів, що то його
боржник.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_12, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 187 ч. 2 КК України визнав частково та показав, що 27.02.2006 року, приблизно о 4
год., він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_23 вийшли
на вулицю з нічного клубу „Оазіс". ОСОБА_11 та ОСОБА_23 пішли вперед, а він затримався. Потім, він пристав до потерпілого
ОСОБА_7, заставляв його присідати та лягати, після чого забрав у того мобільний
телефон. Наздогнавши ОСОБА_11 та ОСОБА_23, він розповів
їм, що забрав телефон у свого боржника.
Потерпілого він не бив. ОСОБА_11
участі в пограбуванні ОСОБА_7 не приймав.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини
ОСОБА_12 та повне заперечення
своєї вини ОСОБА_11 їх вина повністю підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_7 показав, що в
ніч з 26.02.2006 року
на 27.02.2006 року,
коли закінчилася дискотека в нічному клубі „Оазіс", то він з товаришами зібрали апаратуру і збирались йти
додому. Він вийшов на вулицю чекати
таксі, а його товариш ОСОБА_24 з апаратурою залишився на площадці. Перебуваючи на вулиці, він побачив, що з
нічного клубу вийшло троє хлопців, серед яких були підсудні. Двоє пройшли повз
нього і пішли далі, а ОСОБА_12 підійшов до нього і почав ставити питання з
нецензурною лайкою. Він йому нічого
не відповідав і продовжував чекати таксі. Потім, ОСОБА_12 зразу ж йому сказав, щоб він віддав мобільний телефон. Він
повернувся і побачив, що позаду нього
знаходяться двоє чоловіків. Він зрозумів, що їх троє і нічого зробити не зможе. Побачивши у ОСОБА_12 в руці предмет схожий
на ніж, якій той тримав перед
собою, він дуже злякався. При цьому, ОСОБА_12 сказав йому, щоб він не намагався рухатись або бігти. Він достав свій
мобільний телефон і віддав ОСОБА_12
Також, ОСОБА_12 запитав, чи є у нього гроші. Він відповів, що не має. Тоді,
ОСОБА_12 наказав йому лягти обличчям до низу, повернути голову до стіни і рахувати до 50. В лежачому положенні він дістав з кишені дрібні
гроші і віддав. Потім, він відчув удар по голові і
втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що біля нього стоїть таксі. Він встав на ноги,
підійшов до таксі, і в цей час вийшов
ОСОБА_24. Той запитав у нього, що трапилось. Так як з голови йшла кров, його
відвезли додому. По дорозі він розповів, що його пограбували. Дома він побачив, що у нього розбитий ніс і запливає око.
Він так зрозумів, що після удару, коли вже втратив свідомість і знаходився на
землі, його ще декілька раз вдарили. Також, ОСОБА_24
йому сказав, що роздивився тих хлопців.

Згідно до оголошеного у суді протоколу допита свідка
ОСОБА_24, 26.02.2006 року,
він домовився з своїм товаришем ОСОБА_7 разом провести дискотеку в нічному клубу „Оазіс". Десь о 22-00
годині він туди приїхав і вони
почали проводити дискотеку. Приблизно о 4-00 годині ранку вони закінчили проводити дискотеку, і почали збирати апаратуру. Потім
вони викликали таксі, апаратуру вони винесли на сходи, і ОСОБА_7 пішов на
вулицю зустрічати таксі, а він залишився
поруч з апаратурою. В цей час поруч нього пройшло троє чоловіків і вони пішли до низу на вулицю, але потім знову
піднялись і знову пішли до низу. Хвилин
через 5-ть він побачив через вікно, що таксі під'їхало, а ОСОБА_7 не піднімався
і він вирішив спуститись до низу, щоб
подивитись, що там таке. Коли він підійшов до виходу, то ОСОБА_7 йшов йому на зустріч, і він побачив, що у того почало
„запливати" око, і він був весь якийсь
„потеряний". Він запитав його, що трапилось, і ОСОБА_7 йому відповів, що його побили та
забрали мобільний телефон. Він сказав, щоб
вони уходили звідти, забравши апаратуру. Вони в двох винесли апаратуру, погрузили
її в таксі і поїхали до нього
додому. Коли вони приїхали, то ОСОБА_7 йому розповів, що коли він знаходився на
вулиці, то до нього пристали троє хлопців, поклали на землю погрожуючі ножем, забрали мобільний
телефон, і вдарили по голові від чого він втратив
свідомість. Потім ОСОБА_7 пішов до дому. Впізнати тих хлопців які проходили повз мене нього він зможе, він їх дуже добре
роздивився (т. 2
а.с. 97-98).

Свідок ОСОБА_23 у суді показав, що з підсудними
він знайомий. Про обставини вчинених підсудними злочинів йому нічого не відомо.
27.02.2006 року,
він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 відпочивали
в нічному клубу "Оазіс". Коли вийшли з
клубу, то він разом з ОСОБА_11
пішли вперед і відійшли приблизно на 10 - 15 метрів. В ході розмови вони звернули увагу на те, що з ними не має ОСОБА_12 ОСОБА_11 повернувся
та почав кликати ОСОБА_12
ОСОБА_12 відповів, що зараз буде і ОСОБА_11 пішов
до нього, а він направився в бік зупинки. Потім,
його наздогнали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 і вони пішли разом.

Вина підсудних ОСОБА_11
та ОСОБА_12 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому
засіданні доказами:

· заявою ОСОБА_7 від 28.02.2006 року, в який той вказав, що 27.02.2006
року, приблизно о 4
год. ранку біля нічного клубу
„Оазіс" по вул. Одинцова у нього виник конфлікт з невідомими йому особами,
які забрали у нього його мобільний телефон (т. 2 а.с. 65);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від
22.06.2006 року,
де той вказав, що він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_23 відпочивали в нічному клубу
„Оазіс". Приблизно о 4-ї
год. вони вийшли з клубу на вулицю і
побачили біля входу незнайомого їм
хлопця з довгим волоссям. ОСОБА_12 сказав тому хлопцю сидіти, лягти, і хлопець ці команди виконував. Він підійшов
ближче та почув, як ОСОБА_12
сказав хлопцю, щоб той віддав телефон. Хлопець віддав телефон, після чого ОСОБА_12 сказав хлопцю, щоб той знаходячись на
снігу та рахував до 50, і
вони пішли (т. 2 а.с. 81);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 22.06.2006
року, де той вказав, що він разом з
ОСОБА_11 та ОСОБА_23 відпочивали в нічному клубу „Оазіс". Приблизно о 4-ї год. вони вийшли з клубу на вулицю, і побачили біля
входу незнайомого їм хлопця з довгим
волоссям. ОСОБА_23 забрав у того хлопця телефон, а ОСОБА_11 сказав,
щоб той віддав гроші. Хлопець все віддав, потім вони пішли (т. 2
а.с. 83);

· висновком судово-медичного експерта №
2115 від 18.09.2006 року, згідно з якого у ОСОБА_7 мали місце тілесні
ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які могли утворитись 27.02.2006
року від дії тупих предметів та відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я (т.
2 а.с. 92-93);

· протоколом пред'явлення фотознімків для пізнання
свідку ОСОБА_24 від 19.08.2006 року, в ході якого той впізнав особу, зображену на
фотокарточці під № 3, на
якій був зображений ОСОБА_23, як ту особу, яка проходила повз нього в нічному клубі „Оазіс" 27.02.2006
року перед тим, як пограбували його
товариша ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 102-104);

· протоколом пред'явлення фотознімків для пізнання
свідку ОСОБА_24 від 19.08.2006 року,
в ході якого той впізнав особу зображену на фотокарточці під №
1, на якій був зображений ОСОБА_12, як
ту особу, яка проходила повз нього в нічному клубі „Оазіс" 27.02.2006 року перед тим, як пограбували його товариша ОСОБА_7 (т. 2
а.с. 106-107);

·
протоколом пред'явлення
фотознімків для пізнання свідку ОСОБА_24 від 19.08.2006 року, в коді якого той впізнав особу зображену на
фотокарточці під № 1, на
якій був зображений ОСОБА_11,
як ту особу, яка проходила повз
нього в нічному клубі „Оазіс" 27.02.2006
року перед тим, як пограбували його
товариша ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 108-109);

·
протоколом
очної ставки між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_11
від 19.09.2006 року, в ході якої ОСОБА_7 прямо вказав на ОСОБА_11, як на ту особу, яка була присутня
під час його пограбування, і тоді коли,
його товариш погрожуючі йому ножем, забрав у нього мобільний телефон (т. 2 а.с. 111-112);

·
протоколом
очної ставки між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_12 від 19.09.2006 року, в ході якої ОСОБА_7 прямо вказав на ОСОБА_12, як на ту особу, яка погрожуючі йому ножем,
забрала його мобільний телефон (т. 2 а.с. 113-114);

·
протоколом
відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав на місце,
розташоване біля нічного клубу „Озіас" по вул. Одинцова м. Чернігова та розповів про обставини пограбування ним та
ОСОБА_12 незнайомого йому чоловіка з довгим
волоссям (т. 4
а.с. 71-76);

·
протоколом
відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року в ході якого той показав на
місце, розташоване біля нічного клубу „Озіас" по вул. Одинцова м.
Чернігова та розповів про обставини пограбування ним та ОСОБА_11 незнайомого
йому чоловіка з довгим волоссям (т. 4 а.с. 66-70).

10) 04.03.2006 року, близько 23 години, ОСОБА_11, продовжуючи
свою злочинну діяльність, діючи повторно,
з метою відкритого заволодіння чужим майном, прибув до зупинки громадського транспорту „вул. Боженко", що розташована по проспекту Миру м. Чернігова, де в
цей час знаходився ОСОБА_25.

Здійснюючі свій злочинний намір на відкрите заволодіння майном ОСОБА_25, ОСОБА_11 напав
на того і тримаючи його за горло, чим позбавив доступу повітря, дочекався коли ОСОБА_25 втратить свідомість. Коли ОСОБА_25 вже не міг оказати йому опір,
ОСОБА_11 ще наніс ОСОБА_25
декілька ударів ногою по голові, чим завдав останньому фізичного болю. Після цього, продовжуючи свої злочинні
наміри, ОСОБА_11 оглянули речі ОСОБА_25 та відкрито викрав у нього гроші в
сумі 4 гривні,
мобільний телефон „Нокиа"
вартістю 960 гривень
разом з сім-карткою „Джинс" вартістю 20 гривень та залишком грошей на рахунку в сумі 13
гривень, а всього на загальну суму 997
гривень, які належали ОСОБА_25

Заволодів викраденим майном та грошима потерпілого
ОСОБА_25, ОСОБА_11 зник
з місця події, а згодом розпорядився викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_25

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита потерпілого ОСОБА_25, 04.03.2006 року, біля 23-00 год., він повертався додому. Вийшовши на зупинці громадського транспорту, він перейшов
дорогу і пішов в бік свого будинку. Коли йшов по вулиці, яка була освітлена,
оскільки горіло два нічних ліхтаря,
він на землі помітив тінь, яка стрімко наближалась до нього. Він зрозумів, що
його хтось здоганяє, і вирішив озирнутись, щоб подивитись, хто там у нього позаду. Як тільки він зібрався повернутись, то відчув,
що його шию ззаду захопили руками, на сгиб ліктя, і почали душити. Його звалили на землю, і
чоловічий голос йому сказав - „віддай телефон". Він відповів, що у нього телефону
не має, але його не відпускали, та ще сильніше
здавили шию, і він втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив, що знаходиться на землі
обличчям до низу. Він піднявся і
його 3 або
4 рази
вдарили ногою в голову, від чого він знову впав на землю. Коли він вже зміг встати з землі, то побачив, що
один хлопець біг в бік магазину
„Союз" по вул. Бойова. Перевіривши свої кишені він виявив відсутність мобільного телефону, який знаходився у нього в
кишені джинсів. Потім він пішов до дому (т. 2 а.с. 144-145).

Вина підсудних ОСОБА_11 також
підтверджується і іншими наданими та перевіреними у
судовому засіданні доказами:

- заявою
ОСОБА_26 від 07.03.2006 року,
в якій той вказав, що

04.03.2006 року
його син, ОСОБА_25 був побитий та пограбований

біля буд. № 98 по вул. Боженко
(т. 2
а.с. 138);

- явкою
з повинною ОСОБА_11 від 10.08.2006року, де той вказав, що на

початку березня 2006
року, він їхав в тролейбус і помітив
молодого хлопця, який

був випивший, і у нього був мобільний телефон. На зупинці
громадського

транспорту той хлопець вийшов з
тролейбусу, і він вирішити пограбувати його. Він

вийшов за тим хлопцем, перейшов
дорогу, підбіг до нього ззаду і звалив його на

землю. Потім, він оглянув у хлопця
кишені і забрав мобільний телефон (т. 2 а.с.

142);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав місце та розповів про обставини пограбування 04.03.2006
року ним незнайомого йому хлопця біля зупинки громадського транспорту по
вул. Боженка м. Чернігова (т. 4 а.с. 71-76).

11) 08.03.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11
та ОСОБА_12, продовжуючи
свою злочинну діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між
собою на заволодіння чужим майном, прибули до кафе „Гурман", розташованого по вул. Рокосовського, 12
м. Чернігова, поблизу якого зустріли
ОСОБА_27.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_27, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 напали на того та нанесли декілька ударів кулаками та ногами по голові та тулубу
потерпілого, чим завдали йому фізичного
болю. Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 оглянули речі ОСОБА_27 та відкрито викрали у нього мобільний телефон „Сименс" вартістю 400
гривень разом з сім-карткою
„Лайф" вартістю 35
гривень та з залишком грошей на
рахунку в сумі 50 гривень,
дублянку вартістю 800
гривень, а всього на загальну суму 1285
гривень, які належали ОСОБА_27.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_27,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця події, а згодом розпорядились
викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_27.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та повністю
підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_27.

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_27, 08.03.2006
року, в нічний час, після роботи,
він повертався додому, був випивший.
Проходячи неподалік від кафе „Гурман", він почув, що за ним хтось іде. Він тільки зібрався подивитись, хто там за ним іде,
як він відчув удар в потилицю. Він
впав на коліна і його почали бити руками та ногами. Скільки йому було нанесено ударів він не знає, але він впав на землю
та втратив свідомість. Коли він прийшов
до тями, то на ньому вже не було куртки, дублянки, зник мобільний телефон „Сименс С-55" та гроші в сумі 30
гривень. З нічного клубу
„Магнолія" він викликав міліцію та написав заяву
т. 2 а.с. 163).

Вина підсудних ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 також підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- заявою
ОСОБА_27 від 08.03.2006 року,
в який той вказав, що

08.03.2006 року
біля кафе „Гурман" по вул. Рокосовського м. Чернігова він після

конфлікту з невідомими виявив
зникнення його особистих речей (т. 2 а.с. 153);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від
22.06.2006 року,
в якій той вказав, що в березні 2006
року, він разом з ОСОБА_12
пограбували чоловіка, забравши його куртку типу
„дублянка" (т. 2
а.с. 160);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 23.06.2006року, в
якій той вказав, що на початку
березня 2006 року,
він разом з ОСОБА_11 біля кафе „Гурман" пограбували чоловіка, забравши його куртку типу
"дублянка" (т. 2 а.с.
158);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав місце та
розповів про обставини пограбування 08.03.2006року ним та ОСОБА_12 незнайомого йому чоловіка
біля кафе „Гурман" по вул. Рокосовського м. Чернігова (т. 4
а.с. 71-76);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року, в ході якого той показав
місце та розповів про обставини пограбування
08.03.2006 року
ним та ОСОБА_11 незнайомого йому чоловіка біля кафе „Гурман" по вул.
Рокосовського м. Чернігова (т. 4 а.с. 66-70).

12) 09.03.2006 року, в денний час, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи
повторно, за попередньою змовою між
собою на заволодіння чужим майном, прибули в будинок №
193, розташований по проспекту Перемоги м. Чернігова, де зустріли ОСОБА_28.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на відкрите
викрадення майна ОСОБА_28, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
напали на того та нанесли декілька ударів
кулаками по голові та тулубу потерпілого, чим завдали йому фізичного болю. Після цього, продовжуючи свої спільні
злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
оглянули речі ОСОБА_28 та відкрито викрали у нього мобільний телефон „Панасоник" вартістю 70 гривень разом з сім-карткою „Джинс" вартістю 25
гривень та з залишком грошей на
рахунку в сумі 15 гривень,
а всього на загальну суму 110 гривень, які належали ОСОБА_28.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_28,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця події, а
згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186
ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_28

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та повністю
підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_28

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допит
потерпілого ОСОБА_28, 09.03.2006
року, десь о 16-00
- 16-30 годині, він повертався додому від магазину, який розташований по вул. 50
років СРСР. Коли він зайшов до
під'їзду та почав підніматись по сходам, то між
3 та
4 поверхами
його обігнав хлопець, а другий
йшов за ним. В той момент, коли хлопець обігнав його, то він став на сходах таким чином, що не міг його обійти. Він сказав хлопцю,
щоб той дав йому пройти. Хлопець нічого не відповів і зразу ж його вдарив
кулаком в обличчя. Він почав кричати, і в цей час
зразу ж підбіг другий хлопець та почав його бити. Він спробував відбитись і кричав. Хлопці втекли, а він виявив, що з кишені викрали
його мобільний телефон (т. З а.с. 226).

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також
підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

· заявою ОСОБА_29 від 09.03.2006 року, в якій та просить провести перевірку по факту зникнення мобільного телефону у
її сина ОСОБА_28 після конфлікту з
невідомими, які задали йому тілесні ушкодження (т. З а.с. 212);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від 08.08.2006
року, в якій той вказав, що на початку березня 2006 року, він разом з ОСОБА_12 побачили хлопця, який
проходив поруч з магазином. Вони вирішили пограбувати його і пішли за ним до
одного з будинків по проспекту Перемоги. Коли вони піднялись за тим хлопцем, то
ОСОБА_12 обігнав його, а він залишився з заду. Потім, вони зупинили того хлопця
і ОСОБА_12 наніс йому удар кулаком в черево, після чого оглянули його кишені і забрали мобільний телефон (т. З а.с. 223);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 08.08.2006
року, в якій той вказав, що на
початку березня 2006 року,
він разом з ОСОБА_11 побачили хлопця, який проходив поруч з магазином і вони вирішили пограбувати
його. Вони пішли за ним до одного з будинків по проспекту Перемоги. Коли вони
піднялись за тим хлопцем, то
він обігнав його, а ОСОБА_11 залишився ззаду. Потім, вони зупинили того хлопця і він наніс йому удар кулаком в черево,
після чого оглянули його кишені і забрали мобільний
телефон (т. З а.с. 221);

протоколом відтворення обстановки та обставин
події за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від 15.09.2006
року, в ході якого той показав місце
та розповів про обставини пограбування 09.03.2006 року ним та ОСОБА_12 в під'їзді будинку №
193 по проспекту Перемоги раніше
незнайомого їм хлопця (т. 4 а.с. 71-76);

.
протоколом відтворення обстановки та
обставин події за участю обвинуваченого
ОСОБА_12 від 08.09.2006 року,
в ході якого той показав місце та розповів про обставини пограбування 09.03.2006
року ним та ОСОБА_11
в під'їзді будинку №
193 по проспекту Перемоги раніше
незнайомого їм хлопця (т. 4 а.с. 66-70).

13) 30.03.2006 року, в вечірній час, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, за попередньою
змовою між собою на заволодіння чужим майном, прибули до магазину
„Смак", розташованого по проспекту
Перемоги, 78 м.
Чернігова, поблизу якого зустріли ОСОБА_30

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_30, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 напали на того та нанесли декілька
ударів кулаками та ногами по голові
та тулубу потерпілого, чим завдали йому фізичного болю. Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оглянули речі ОСОБА_30 та відкрито викрали у нього ключ який для
потерпілого матеріальної цінності не представляє, а також мобільний телефон „Самсунг" вартістю 1250
гривень разом з сім-карткою
„Лайф" вартістю 50 гривень
та з залишком грошей на рахунку в сумі 125 гривень, а всього на загальну суму 1425
гривень, які належали потерпілій ОСОБА_8

Заволодів викраденим майном потерпілих ОСОБА_30 і ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця
події, а згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186
ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_30

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та повністю
підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_30

Відповідно до оголошеного протоколу допита
потерпілого ОСОБА_30,
30.03.2006 року,
у вечірній час, десь о 21-00 год., він
приїхав в м. Чернігів на маршрутному
таксі. У нього з собою був мобільний телефон „Самсунг Х450„ що належав його матері, який вона дала йому на час
поїздки до м. Києва. Коли він підійшов до 5-ти
поверховому будинку за магазином „Смак" по проспекту Перемоги, де його чекав товариш, хтось запитав у
нього цигарку. Він відповів, що цигарок
у нього не має і йшов до під'їзду. Потім, хлопці запитали за запальничку. Він відповів, що запальнички у нього не має і
повернувся до них. В цей час один з тих хлопців зайшов йому за спину, і він
відчув, як його схопили руками за шию, а саме ліктем перехватили горло, і потягнули назад. Він впав на землю, і його почали
бити ногами. Всі удари наносились
йому в голову. В голові у нього все „поплило", стало погано, і він зрозумів, що його ще будуть бити.
Тоді, він прикинувся, що втратив
свідомість. Коли ті хлопці побачили, що він лежить і не реагує на удари, то вони вдвох почали перевіряти його кишені, і
дістали звідти мобільний телефон його матері та ключі від квартири. Після цього, хлопці побігли дворами в бік
готелю „Україна", а він побіг додому і
розповів все своїй матері. Потім, разом з своїм батьком поїхав до міліції, де написали заяву з приводу
його пограбування (т. 2 а.с.
192)

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що 30.03.2006 року додому прийшов її син -
ОСОБА_30 та розповів, що він по мобільному телефону, який вона дала йому в тимчасове
використання, домовився зі своїми товаришами
зустрітись за магазином „Смак". Коли він туди підійшов, то його наздогнали
двоє хлопців. Хлопці спитали за цигарки, і один з них збив його з ніг, після
чого нанесли ряд ударів ногами. Потім, один з нападників забрав у сина її мобільний телефон. З цього приводу вона звернулась
з заявою до міліції.

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також
підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

·
заявою
ОСОБА_30
від 30.03.2006 року,
в якій він просить провести перевірку
за фактом зникнення мобільного телефону, який зник після конфлікту з двома невідомими за магазином „Смак" по
проспекту перемоги м. Чернігова (т. 2 а.с. 168);

·
заявою
ОСОБА_8, в
якій та просить провести перевірку за фактом зникнення її мобільного телефону у її сина ОСОБА_30 після конфлікту з двома невідомими за магазином
„Смак" по проспекту перемоги м. Чернігова, та завдання йому тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 169);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від
22.06.2006року, в який той розповів, що на початку березня 2006 року, він разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_12 проходили повз магазину Прогрес. Коли вони проходили біля
магазину „Смак", то побачили, що
з магазину вийшов молодий хлопець і в руках тримав мобільний телефон. Вони вирішили пограбувати його і пішли за ним, а
ОСОБА_23 залишився по заду. Вони наздогнали
хлопця, і він з заду схопив його за плечі та забрали мобільний телефон (т. 2
а.с. 186);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 22.06.2006
року, в якій той вказав, що на початку березня 2006 року, він разом з ОСОБА_11
та ОСОБА_23 побачили молодого хлопця,
який виходив з магазина „Смак". Вони вирішили пограбувати його. ОСОБА_23 залишився, а вони пішли. Коли
хлопець підійшов до під'їзду, то ОСОБА_11 вдарив
його декілька разів і забрав мобільний телефон (т. 2
а.с. 188);

· протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання
потерпілому ОСОБА_30
від 14.08.2006 року,
в ході якого той впізнав на фотокарточці особу, зображену під № 3, на якій був зображений ОСОБА_11, як
ту особу, яка його душила, а потім
наносила удари ногами, після чого забрали телефон його матері 30.03.2006
року (т. 2 а.с. 199-201);

· протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання
потерпілому ОСОБА_30
від 14.08.2006 року,
в ході якого той впізнав на фотокарточці особу зображену під № 2, на якій був зображений ОСОБА_12, як ту особу, яка
наносила йому удари ногами по
голові, після чого разом з своїм товаришем забрав речі його матері 30.03.2006 року (т. 2
а.с. 202-204);

·
протоколом відтворення
обстановки та обставин
події за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав місце та
розповів про обставини пограбування 30.03.2006 року ним та ОСОБА_12 незнайомого йому хлопця за магазином „Смак" (т. 4
а.с. 71-76);

протоколом відтворення обстановки та обставин
події за участю обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року, в ході якого той показав місце
та розповів про обставини пограбування
30.03.2006 року
ним та ОСОБА_11 незнайомого йому хлопця за магазином „Смак" (т. 4
а.с. 66-70).

14) 01.04.2006 року, в вечірній час, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи
повторно, за попередньою змовою між
собою на заволодіння чужим майном, прибули на АДРЕСА_4, де поблизу будинку НОМЕР_1
зустріли неповнолітнього ОСОБА_31, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
заволодіння майном ОСОБА_31,
ОСОБА_11
та ОСОБА_12 напали на потерпілого,
тримаючи його за горло, звалили на землю, а потім
нанесли декілька ударів кулаками в обличчя потерпілого, чим заподіяли ОСОБА_31 тілесні
ушкодження у вигляді: синців та забиття
м'яких тканин обличчя, крововиливу та поверхневих саден слизової нижньої губи, саден на шиї та відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень.

Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні
наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
оглянули речі ОСОБА_31 та заволоділи мобільним телефоном „Нокіа" вартістю 600
гривень, разом з сім-карткою
„КиївСтар" вартістю 50 гривень
та з залишком грошей на рахунку в сумі 25 гривень, а також МП-3 плеером вартістю
397 гривень,
а всього на загальну суму 1072 гривні, які належали ОСОБА_31.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_31, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця події, а згодом розпорядились
викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_31

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та повністю
підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_31

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допит
потерпілого ОСОБА_31, 01.04.2006
року, в вечорі він знаходився на
вулиці разом з своїми знайомими дівчинами - ОСОБА_32 та ОСОБА_33. Вже було біля 21-00
год., і ОСОБА_33 попросила його провести
ОСОБА_32 додому. Він погодився і вони в трьох пішли до ОСОБА_32 додому, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4.
Коли вони туди прийшли, то зайшли до під'їзду. В цей час до
під'їзд зайшли чотири молодих хлопця
і поїхали кудись на верхні поверхи. ОСОБА_33 сказала, що вона щось забула у ОСОБА_32, і по сходам пішла до неї, а він вийшов
на вулицю і став чекати ОСОБА_33. В цей час, троє хлопців, які перед цим заходили в
під'їзд, вийшли на вулицю.
Побачивши його, один з хлопців відразу відійшов від нього метра на 3-4
і почав дивитись на дорогу, яка веде до будинку. Другий
хлопець залишився біля під'їзду, а
один присів біля нього. Він чекав ОСОБА_33, і вирішив зайти в під'їзд. Коли він підійшов до дверей, то побачив, що двері в
під'їзд зачинені на кодовий замок. Він
почав пробувати підібрати код, але у нього нічого вийшло. Тоді він вирішив спитати у хлопців, який код в дверях. Хлопці не
знали. Він знову розвернувся до дверей,
і в цей час почув, що до нього з заду хтось наближався. Потім він відчув, що його схопили захватом за шию і потягнули назад.
Відкинувши голову, він вдарив їй
нападника в ніс. Хлопець шию не відпустив, але відійшов потягнувши його за собою. В цей час хлопець, який сидів на
волошках біля під'їзду, наніс йому удар
в око кулаком. Він не втримався та впав на землю. Коли він впав, то той хлопець, який його вдарив, присів на його ноги і
декілька разів вдарив кулаком в обличчя.
Від останнього удару у нього з обличчя пішла кров. Оскільки другий хлопець весь час тримав його за горло руками, він
був позбавлений можливості відбиватись.
Йому стало погано. Той хлопець, який сидів у нього на колінах, почав перевіряти у нього кишені. В правій кишені його
джинсів вони знайшли мобільний телефон марки „Нокіа 3410"
без чохла. Хлопці побачили у нього
на шиї навушник і спробували
зняти. Оскільки його все ще тримали за горло, і він почав впиратись, то той хлопець заніс руку, щоб його ще раз вдарити.
Він побачив, що якісь люди проходили
по дорозі, і той хлопець, який його бив, почав говорити „гей брате, вставай, треба було так напитись". Люди
проходили і він спробував покликати на допомогу, але хлопець, який тримав його за горло, ще сильніше його здавив, 1
у нього нічого не вийшло. Далі, хлопець, який його бив,
зняв з нього МП-3 плеер з
навушниками. Вони його відпустили і
він знову впав на землю, а хлопці побігли в будинки. В цей час з під'їзду вийшла ОСОБА_33, яка
побачила, що він весь в крові і запитала,
що трапилось. Він сказав, що його побили та пограбували. Потім, вони пішли до ОСОБА_32, де він привів себе в порядок та
пішли до нього додому. Наступного дня
його батько звернувся з заявою до міліції (т. 2 а.с. 230-231).

Згідно оголошеного у судовому засіданні протоколу
допита свідка ОСОБА_33,
01.04.2006 року, у вечірній час, вона разом з ОСОБА_31 пішла проводжати свою подругу додому, яка мешкає по
АДРЕСА_4. Коли
вони її провели, то спустились до низу, і
вона згадала, що забула свої речі у ОСОБА_32 і вирішила їх забрати. В цей час
повз них з ОСОБА_31 пройшли декілька хлопців, які зайшли в ліфт. Вона
подивилась на них, і вирішила що з ними в ліфту вона не поїде і пішла по сходах до ОСОБА_32 додому. Там вона
знаходилась десь 10 хвилин,
а коли вона вийшла на вулицю, то вона побачила ОСОБА_31, у якого все обличчя
було в крові. ОСОБА_24 їй розповів, що з під'їзду
вийшли хлопці, що проходили раніше повз них, побили його і забрали речі. Потім вона повела ОСОБА_31 до
ОСОБА_32, де привели його в порядок і провела
його додому (т. 2
а.с. 255).

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також
підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- заявою
ОСОБА_34 від 02.04.2006 року,
в якій той просить провести

перевірку за фактом завдання його
сину ОСОБА_31 тілесних
ушкоджень та

наступний його пограбуванням (т. 2 а.с. 207);

·
явкою
з повинною ОСОБА_11 від 22.06.2006 року, в якій той вказав, що на початку квітня 2006 року, він разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_12 проходили в
районі „Дружби". Там вони
побачили молодого чоловіка і разом з ОСОБА_12 вирішили його пограбувати. Коли вони підійшли до нього,
то нанесли ряд ударів і забрали МПЗ плеер та мобільний телефон (т. 2 а.с. 225);

·
явкою
з повинною ОСОБА_12 від 22.06.2006року, в який той вказав, що на початку квітня 2006 року він разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_11 проходили в районі „Дружби". Там вони побачили молодого
чоловіка, і разом з ОСОБА_11 вирішили
його пограбувати. Коли вони підійшли до нього, то нанесли ряд ударів і забрали МПЗ
плеер та мобільний телефон (т. 2 ах. 227);

· протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання
потерпілому ОСОБА_31 від 07.08.2006 року, в ході якого той впізнав на фотокарточці
особу зображену під № 2, на якій був зображений ОСОБА_11, як ту особу, яка завдавала йому удари в обличчя і забрала мобільний телефон та МПЗ
плеер (т. 2 а.с. 234-236);

· протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання
потерпілому ОСОБА_31 від 07.08.2006 року, в ході якого той впізнав на фотокарточці
особу зображену під № 1, на
якій був зображений ОСОБА_12, як ту особу, яку він вдарив головою і він його тримав під час пограбування (т. 2 а.с. 243-245);

- висновком
судово-медичного експерта № 2122 від 19.09.2006 року, згідно

якого у ОСОБА_31 мались
тілесні ушкодження у вигляді: синців та забиття

м'яких тканин обличчя, крововиливу
та поверхневих саден слизової нижньої шуби,

саден на шиї, котрі виникли від дії
тупих предметів і відносяться до категорії

легких тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 250-251);

- протоколом
очної ставки між потерпілим ОСОБА_31
та ОСОБА_11

від 18.09.2006 року, в ході якої
потерпілий ОСОБА_31 прямо вказав на

ОСОБА_11, як
на ту особу, яка його 01.04.2006 року
пограбувала за завдала

тілесних ушкоджень '(т. 2 ах. 256);

протоколом відтворення обстановки та обставин
події за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав місце та
розповів про обставини пограбування 01.04.2006 року ним та ОСОБА_12 незнайомого йому хлопця біля під'їзду будинку НОМЕР_1
по АДРЕСА_4 (т. 4 а.с. 71-76);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року, в ході якого той показав місце
та розповів про обставини пограбування
01.04.2006 року
ним та ОСОБА_11 незнайомого йому хлопця біля під'їзду будинку НОМЕР_1
по АДРЕСА_4 (т. 4
а.с. 66-70).

15) 02.04.2006 року, в нічний час,
ОСОБА_11
та ОСОБА_12, продовжуючи
свою злочинну діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між собою на заволодіння чужим майном, прибули до
магазину „Меблі", розташованому
по вул. Рокосовського, 14 м. Чернігова, поблизу якого зустріли ОСОБА_35.

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_35, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, напали на потерпілого та погрожуючі
застосуванням фізичного насильства щодо ОСОБА_35, відкритого викрали у нього мобільний телефон „Нокиа"
вартістю 735 гривень
разом з сім-карткою „Джинс" вартістю 40
гривень, срібний ланцюжок з
хрестиком загальною вартістю 175
грн., а всього на загальну суму 950
гривень, які належали ОСОБА_35.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_35,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12
зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи
допитаним у
судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по
ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та
повністю підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_35

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та повністю
підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_35

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_35, 02.04.2006 року,
десь біля 3-ї години
ночі, він повертався додому з дискотеки „Оазіс". Він йшов пішки і проходив по вул. Рокосовського. Коли він
підходив магазин „Меблі", то його
вдарили в обличчя. Від удару він впав на землю. Відразу ж його вдарили ногою в голову і потягли за руки в бік
арки між домами, де було темно.
Там його почали бити ногами. Всі удари приходились йому тільки в голову. Скільки йому ударів нанесли він не знає. Коли його
перестали бити, то один з хлопців
запитав його, чи є у нього телефон. Він відповів, що немає. Тоді, один з нападників почав перевіряти у нього кишені.
Телефон знаходився у нього в штанах, тому він засунув руку в кишеню і тримав його. Той хлопець відчув, що у
нього є телефон, і спробував його забрати,
але він не віддавав. Хлопець звертаючись до своїх товаришів сказав, що він не може забрати телефон, і
зразу ж після його слів він
відчув удар ногою в обличчя, а саме в брови. Після того удару, він відразу ж відпустив телефон. Хлопець забрав телефон і вони
почали уходити. Але, коли вони майже
відійшли від нього, то один з нападників сказав, стійте, у нього є ланцюжок.
Хлопець підійшов до нього та зірвав з нього ланцюжок. Потім, вони пішли. Він ще
хвилин 5
був на землі, прийшов до тями та
пішов додому. Наступного дня він звернувся в лікарню за
медичною допомогою (т. З а.с. 37).

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також
підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- заявою
ОСОБА_36 від
02.04.2006року про відкрите викрадення майна її сина - ОСОБА_35 та завдання йому тілесних ушкоджень (т. З а.с. 4);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від 22.06.2006
року, в якій той вказав, що на початку квітня 2006 року він разом з ОСОБА_12 біля магазину
„Меблі" побачили бійку між хлопцями. Коли
вони підійшли туди та почали розбиратись що там таке, то один з тих, хто бився сказав, що хлопець,
якого вони б'ють забрав у них мобільний
телефон. Він взяв його подивитись і вже не віддав. Також, трохи пізніше
ОСОБА_12 показав йому хрестик з ланцюжком, який він забрав у того хлопця (т. З а.с. 33);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 03.07.2006
року, в якій той вказав, що на початку квітня 2006 року він разом з ОСОБА_11 біля магазину
„Меблі" побачили бійку між хлопцями. Коли
вони підійшли туди та почали розбиратись що там таке, то один з тих, хто бився, сказав, що хлопця,
якого вони б'ють забрав у них мобільний
телефон. ОСОБА_11 взяв телефон подивитись і вже не віддав. Також, трохи пізніше він показав ОСОБА_11 хрестик з
ланцюжком, який він забрав у того хлопця (т. З а.с. 35);

- протоколом
відтворення обстановки та обставин події за участю

обвинуваченого ОСОБА_11 від 15.09.2006
року, в ході якого той показав на

місце, розташоване біля магазину
„Меблі" по вул. Рокосовського м. Чернігова та

розповів про обставини пограбування
ним та ОСОБА_12 незнайомого йому

хлопця (т. 4 а.с. 71-76);

- протоколом
відтворення обстановки
та обставин події
за участю ,
обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року, в ході якого той показав на
місце, розташоване біля магазину
„Меблі" по вул. Рокосовського м. Чернігова та розповів про обставини пограбування ним та ОСОБА_11
незнайомого йому хлопця (т. 4 а.с. 66-70);

- висновком
судово-медичного експерта № 995 від 15.05.2006 року, згідно

якого у ОСОБА_35 маються тілесні
ушкодження у вигляді: закритої черепно-

мозкової травми, струсу головного
мозку, закритого перелому кісток спинки носу

без зміщення, субкон'юктивального
крововиливу лівого ока, забійно-рваних ран

обличчя, крововиливу та поверхневих
саден слизової нижньої губи, саден на

обличчі, котрі виникли від дії тупих
предметів, могли утворитися 02.04.2006 року і

відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що
спричинили

короткочасний розлад здоров'я (т. З а.с. 24-25).

16)
Того ж дня, 02.04.2006
року, в нічний час, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, за
попередньою змовою між собою на заволодіння чужим
майном, прибули до будинку № 14, розташованого
по вул. Рокосовського м. Чернігова, поблизу якого зустріли ОСОБА_37

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_37,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 напали на того та нанесли декілька ударів ногами і кулаками по голові та тулубу потерпілого, чим заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та
забиття м'яких тканин обличчя, шиї, лівого стегна, крововиливів та поверхневих
саден слизової обох губ, які, згідно висновку
судово-медичної експертизи, по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього,
продовжуючи свої спільні злочинні
наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оглянули речі ОСОБА_37 та відкрито викрали у нього мобільний телефон
„Моторола" вартістю 200 гривень разом з сім-карткою „Джинс" вартістю 20 гривень, а всього на загальну суму 220
гривень, які належали потерпілому ОСОБА_37.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_37,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця події, а
згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою
вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст. 186 ч.
2 КК
України визнав повністю та
повністю підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_37

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим
йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК
України визнав повністю та повністю
підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_37

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_37, 02.04.2006
року, приблизно о 23
год., він повертався додому і біля свого під'їзду дістав з кишені мобільний телефон „Моторола
С116", щоб подивитися скільки часу. Він побачив який час і став
відкривати кодовий замок до під'їзду. Відкривши двері, він почув, що за ним хтось біжить. Повернувши голову він побачив одного хлопця, який знаходиться на
відстані півтора метра від нього, а інший
трохи далі, і вони йшли в його напрямку. Він почав заходити в під'їзд, і в цей час відчув, що ззаду його схопили руками за шию та
розвернули. Вийшло так, що він опинився обличчям
до одного хлопця, а інший знаходився у нього ззаду. Той, . хто стояв навпроти нього, нічого не пояснюючі, наніс йому удар кулаком в
обличчя, в ліве око. Другий хлопець почав нишпорити у нього по кишеням, і
відразу ж витягнув у нього з кишені мобільний телефон. Весь час, той хлопець,
який був попереду наносив йому удари по тулубу та в обличчю. Від ударів він
впав на підлогу, і в цей час, той же хлопець наніс йому два удари ногами в
обличчя, а хлопець, який був позаду нього запитав, чи є у нього гроші. Він
відповів, що грошей не має, після чого ті хлопці повернулись та пішли.
Прийшовши додому, він розповів матері, що його побили та забрали мобільний
телефон. Того ж дня мати звернулася з заявою до міліції (т. З а.с. 58).

ОСОБА_38 у суді пояснила, що 02.04.2006 року, після 23
год., її син повернувся додому і розповів, що на нього в
під'їзді напали двоє невідомих, побили його та забрали мобільний телефон. У
сина було розбито обличчя і він весь був в крові. Вона відразу ж звернулася до
міліції з заявою.

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у
судовому засіданні доказами:

· заявою ОСОБА_38 від 02.04.2006
року, в якій та просить провести перевірку за фактом
зникнення у її сина його мобільного телефону, який відбувся після конфлікту з
двома невідомими в під'їзді їх будинку 02.04.2006 року (т. З а.с. 46);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від 03.08.2006 року, в якій той вказав, що на початку квітня 2006 року, він разом з ОСОБА_12 побачили хлопця, який заходив в під'їзд будинку.
Вони вирішили його пограбувати. В під'їзді будинку вони схопили його ззаду,
після чого викрали у нього мобільний телефон (т. З а.с. 54);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 03.08.2006 року, в якій той вказав, що на початку квітня 2006 року, він разом з ОСОБА_11 побачили хлопця, який заходив в під'їзд будинку.
Вони вирішили його пограбувати. В під'їзді будинку вони схопили його ззаду,
після чого викрали у нього мобільний телефон (т. З а.с. 56);

· протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання від 08.08.2006 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_37 впізнав особу зображену на
фотокартці під №
З, на якій був зображений ОСОБА_11, як ту особу, яка 02.04.2006
року забрала у нього мобільний телефон і виходячи з
під'їзду включила підсвітку телефону (т. З а.с. 67-69);

·
висновком
судово-медичного експерта № 2024 від 08.09.2006 року, згідно якого у ОСОБА_37 мались тілесні ушкодження у вигляді: синців
та забиття м'яких тканин обличчя, шиї, лівого стегна, крововиливів та
поверхневих саден слизової обох губ, котрі виникли від дії тупих предметів і
могли утворитись 02.04.2006
року та відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень (т. З а.с. 80-81).

·
17)
05.04.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи
свою злочинну діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між собою на
заволодіння чужим майном, прибули до кафе „Лакомка", розташованого по вул. Рокосовського, 16-А м. Чернігова, поблизу якого зустріли
ОСОБА_39

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на відкрите
викрадення майна . ОСОБА_39,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12
напали на того та нанесли декілька ударів
ногами та руками по голові і тулубу потерпілого, чим заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді синців, забою м'яких
тканин та саден обличчя, які, згідно
висновку судово-медичної експертизи, по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього,
продовжуючи свої спільні злочинні
'наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оглянули речі ОСОБА_39 та відкрито
викрали у нього мобільний телефон „Самсунг" вартістю 640
гривень разом з сім-карткою „Київстар" вартістю 50
гривень, з залишком грошей на
рахунку в сумі 5 гривень, а всього на загальну суму 695
гривень, які належали ОСОБА_39

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_39, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця події, а
згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням
по ст. 186 ч.
2 КК
України визнав повністю та повністю підтвердив
викладені вище обставини пограбування ОСОБА_39

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_12, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186
ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_39

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_39,
04.04.2006 року,
у вечірній час, він повертався з дня народження свого товариша і був трохи випивший. Його друзі підвезли до кафе „Лакомка", і автомобіль поїхав далі розвозити
людей, а він вирішив трохи пройтись пішки. Коли він проходив поруч з аптекою „Зубицьких", то йому на зустріч вийшло
двоє хлопців. Це вже було десь між 23-00
та 24-00 годиною, але вуличні ліхтарі ще горіли. Він на них
уваги не звертав, оскільки думав, що хлопці ідуть по своїм справам. Коли хлопці проходили поруч з ним, то
той, який був ближче до нього, зразу
ж вдарив його кулаком в обличчя. Він від удару не впав, але похитнувся.
Побачивши, що від удару він не впав, той хлопець відразу наніс йому ще декілька
ударів в обличчя. Як міг він
захищався. Потім, до них підбіг другий хлопець і також почав бити його кулаками. Він спробував втекти від
нападників, але його збили з ніг.
Коли він впав на землю, то вони вдвох почали наносити йому удари ногами в голову та по тулубу. Від ударів він втратив
свідомість. Скільки він був без свідомості
він не знає, але коли прийшов до тями, то побачив, що лежить на землі неподалік
від „Лакомки". У нього дуже боліла голова. Він почав перевіряти кишені, і виявив, що з
поясної сумки у нього забрали мобільний телефон. В якому часу він прийшов додому не знає, але мати сказала що була
вже перша година ночі. Він був весь
в крові. Про те, що з ним трапилось, він розповів матері, яка відразу викликала
міліцію та швидку допомогу.
Впізнати тих хлопців, які його били він зможе, оскільки дуже добре запам'ятав їх обличчя ( т. З а.с. 105).

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також
підтверджується і іншими
наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

-
заявою ОСОБА_39 від 05.04.2006 року, в якій той просить провести перевірку за фактом завдання йому тілесних
ушкоджень під час конфлікту з невідомими (т. З а.с. 88);

· явкою
з повинною
ОСОБА_11 від 04.07.2006 року, в якій він вказав, що на початку квітня 2006 року, він разом з ОСОБА_12 побачили чоловіка, який
проходив поблизу входу „Хіт-ринку" і вони вирішили його пограбувати. Вони
наздогнали його, збили з ніг, після чого викрали мобільний телефон та зарядний пристрій (т. З а.с. 103);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 22.06.2006
року, в якій він вказав, що на початку квітня 2006 року він разом з ОСОБА_11 побачили
чоловіка, який проходив поблизу входу
„Хіт-ринку" і вони вирішили його пограбувати. Вони наздогнали його, збили
з ніг, після чого викрали мобільний телефон та зарядний пристрій (т. З а.с. 101);

· протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання
від 09.08.2006 року,
в ході якого потерпілий ОСОБА_39
впізнав особу зображену на
фотокартці під № З,
на якій був зображений ОСОБА_12, як ту особу, яка 04.04.2006року наносила йому удари по тулубу та голові під час пограбування (т.
З а.с. 106-108);

· протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання
від 09.08.2006 року,
в ході якого потерпілий ОСОБА_39
впізнав особу зображену на
фотокартці під № 2, на
якій був зображений ОСОБА_11,
як ту особу, яка 04.04.2006
року почала наносити йому удари по обличчю (т. З а.с. 109-111);

· висновком судово-медичного експерта №
2008 від 07.09.2006 року, згідно якого у ОСОБА_39
мались тілесні ушкодження у вигляді: синців, забою м'яких тканин та садна обличчя, які могли утворитись від дії
тупих предметів і відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень (т. З а.с. 122-123).

18) 15.04.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи
повторно, за попередньою змовою між собою на заволодіння чужим майном,
прибули до будинку №
14, розташованого по вул. Київська м.
Чернігова, поблизу якого зустріли ОСОБА_40

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на відкрите
викрадення майна ОСОБА_40, ОСОБА_11
та ОСОБА_12 напали на потерпілу, та
шляхом зриву сумки з рук потерпілої ОСОБА_40,
відкрито викрали у неї сумку вартістю 120 гривень, шкіряний гаманець вартістю 200
гривень, гроші в сумі 5
гривень, помаду вартістю 50 гривень, туш вартістю 50
гривень, ключі в кількості 3
шт. вартістю 45
гривень, мобільний телефон
„Самсунг" вартістю 1450 гривень,
разом з сім-карткою „UMC" вартістю 60 гривень, а всього на загальну суму 1980
гривень, які належали ОСОБА_40

Заволодів викраденим майном потерпілої ОСОБА_40, ОСОБА_11
та ОСОБА_12 зникли з місця події, а
згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, свою вину
за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини пограбування
ОСОБА_40

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_12,
свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186
ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_40

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілої ОСОБА_40, 15.04.2006 року,
вона разом з своїми товаришами знаходилась в нічному клубі „Світофор". Коли вона поверталась додому і проходила біля буд. № 14 по вул. Київській, то відчула ривок за
сумку. Від ривка її розвернуло, і вона побачила хлопця з чорним волоссям та короткою зачіскою, яки тримаючи її сумку в
руках почав тікати. Придивившись, вона побачила в метрах 10-ті від того місця,
де її пограбували, хлопця зі світлим волоссям, який стояв біля ліхтаря, і світ
йому падав на обличчя. Але вона на
нього уважно не придивлялась, оскільки побігла за хлопцем, який вирвав у неї сумку. Хлопця вона не
здогнала, і повернулась додому. Дома
вона розповіла батькам, що її пограбували та викрали речі. Батьки відразу ж викликали міліцію і вона написала заяву з приводу
її пограбування. Через декілька днів,
проходячи по ринку „Центральний" м. Чернігова, вона побачила на прилавку одного з ларьків свій телефон. Вона подивилась
телефон, перевірила імейл і впевнилась, що це саме її телефон. Після чого, вона
звернулась до працівників міліції і
повідомила, що знайшла свій телефон. Наступного дня вона забрала свій телефон
в міліції (т. 4
а.с. 17);

Згідно оголошеного у судовому засіданні протоколу
допита свідка ОСОБА_41, він працює
приватним підприємцем на ринку „Центральний" і в бутику
продає мобільні телефони. 16.04.2006
року, десь о 16-00
годині до нього в магазин прийшли двоє хлопців і запропонували йому придбати
у них мобільний телефон „Самсунг
Е 700". Він
подивився, телефон був в справному стані і погодився його придбати. Коли він запитав у хлопців, де документи на
телефон, то вони відповіли, що
телефон належить їх подружці, і що документи вони принесуть на наступний день. Він погодився та придбав мобільний телефон.
Наступного дня він поклав цей телефон
на вітрину, щоб продати. 18.04.2006 року
до його бутику підійшла
дівчина разом з батьками, і вона попросила подивитись саме цей телефон. Він їм
показав телефон, дівчина подивилась його і
повернула назад. Через деякий час до нього в бутик прийшли працівники міліції з тою дівчиною. Дівчина
показала на телефон і сказала, що
це її телефон. Він розповів працівникам міліції звідки у нього цей телефон.
Після цього, в присутності двох понятих працівник міліції вилучили у нього той телефон. Про те, що телефон був крадений,
він не знав (т. 4 а.с.
22).

Вина підсудних ОСОБА_11
та ОСОБА_12 також підтверджується і іншими наданими та перевіреними у судовому
засіданні доказами:

- заявою
ОСОБА_40 від 15.04.2006 року,
в якій та просить провести

перевірку по факту крадіжки її
сумочці з речами після конфлікту з невідомими (т. 4

а.с. 4);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від 31.08.2006
року, в якій той вказав, що він
разом з ОСОБА_12 проходили поблизу кафе "Єтуаль" біля 3
години ночі і побачив, як ОСОБА_12 пішов за якоюсь дівчиною. Він пішов
за ним. Коли йшов за ОСОБА_12, то
побачив, як той вихватив сумочку у дівчини та втік, і він побіг за ним (т. 4
а.с. 12);

· явкою з повинною ОСОБА_12 від 31.08.2006
року, в якій той вказав, що він разом ОСОБА_11 проходив поблизу кафе
"Єтуаль" біля 3 години
ночі і побачив молоду дівчину. Він пішов за тою дівчиною. Коли він наздогнав
дівчину, то вихватив з її рук сумку та втік. ОСОБА_11 побіг
за ним (т. 4 а.с. 14);

- протоколом
пред'являння фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_41

від 22.09.2006 року, під час якого той пізнав особу під №
3, на якій був зображений

ОСОБА_11, як
ту особу, яка 16.04.2006 року
продала йому мобільний телефон

(т. 4 а.с. 30-32);

- протоколом пред'являння фотознімків для впізнання свідку
ОСОБА_41

від 22.09.2006 року, під час якого той пізнав особу під №
3, на якій був зображений

ОСОБА_12, як
ту особу, яка 16.04.2006 року
продала йому мобільний телефон (т. 4 а.с. 33-35);

- речовим доказом - мобільним телефоном „Самсунг Е- 700"
(т. 4 а.с. 20);

- протоколом
відтворення обстановки та обставин події за участю

обвинуваченого ОСОБА_11 від 15.09.2006
року, в ході якого той показав місце

та розповів про обставини
пограбування 15.04.2006 року
ним та ОСОБА_12

незнайомої йому дівчини біля будинку
№ 14 по
вул. Київська м. Чернігова (т. 4 а.с.

71-76).

19) 20.04.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11, продовжуючи свою злочинну діяльність,
діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою особою на заволодіння чужим майном, прибули до
будинку № 17, розташованого
по вул. Академіка Павлова м.
Чернігова, поблизу якого зустріли ОСОБА_9

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_9, ОСОБА_11 та
невстановлена особа напали на потерпілого, під час чого ОСОБА_11 тримав
ОСОБА_9 за горло, перекриваючі доступ повітрю, а потім, разом з невстановленою особою нанесли ще декілька
ударів руками та ногами по тулубу та голові
потерпілого, чим заподіяли йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден та забоїв м'яких тканин
голови, обличчя, забою шийного відділу хребта, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, по ступеню тяжкості
відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри,
ОСОБА_11 та невстановлена
особа оглянули речі ОСОБА_9 та
заволоділи мобільним телефон „LG"
вартістю 800
гривень, разом з сім-карткою
„Лайф" вартістю 50 гривень,
з залишком грошей на рахунку в
сумі 10 гривень,
та гроші в сумі 20 гривень,
а всього на загальну суму 880 гривень, які належали
ОСОБА_9

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_9,
ОСОБА_11 та невстановлена
особа зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він зі своєю подругою на ім'я ОСОБА_42 та
знайомим на ім'я ОСОБА_43 їхали в тролейбусі, який йшов в депо. В тролейбусі
він зустрів свого знайомого. На вул. Академіка Павлова, за будинками він наздогнав хлопця, який йшов попереду по
вул. Академіка Павлова, схопив його та повернувши до себе запитав, коли той поверне йому гроші. Оскільки там було темно, то він
переплутав його з іншим хлопцем.
Між ними почалася бійка. Вони попадали на землю. Коли потерпілий сидів на ньому зверху, то підбіг ОСОБА_43 і
відтягнув того. Після того, як потерпілий втік, він побачив на землі мобільний телефон і забрав
його собі. В подальшому він продав той телефон.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини
ОСОБА_11, його вина повністю
підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_9 показав,
що 19.04.2006 року,
він повертався додому з роботи. Приблизно о 00-30 годині, він вийшов на зупинці громадського транспорту „Стадіон Ю.Гагаріна" і пішов
по вул. Академіка Павлова, • щоб скоротити собі шлях додому. Коли він проходив біля
арки 9-ти поверхового будинку по
вул. Академіка Павлова, то почув за собою шаги. Він повернувся і побачив, що позаду його йшов підсудний ОСОБА_11 Він
вирішив на нього уваги не звертати і іти далі.
Потім, коли він зайшов вже в арку, то почув, що хтось з заду біжить до нього. Він тільки зібрався повернутись,
щоб подивитись, що там таке, і
відразу ж схопили рукою за горло, тобто ліктем перехватили за горло. ОСОБА_11
сказав, що він винен йому гроші. Він відповів, що той обізнався і йому нічого не винен. Коли він закричав, то
ОСОБА_11 став душити
його ще сильніше, і другою рукою почав
наносити йому удари по голові. Після цього, вони впали на землю. Коли вони
знаходились на землі, до них підбіг хлопець, який почав наносити йому удари ногами по тулубу та голові, ОСОБА_11
продовжував його тримати за шию. Йому стало дуже погано, він майже не міг
дихати. Хтось нападників почав нишпорити у нього по кишеням. Він відчув, що у
нього забирають мобільний телефон та ключі.
Також, у нього забрали гроші в сумі 20 гривень.

Згідно оголошеного у судовому засіданні протоколу
допита свідка ОСОБА_44, 20.04.2006 року,
в ночі, вона поверталась до дому разом з своїм хлопцем -ОСОБА_11. Додому вони їхали на тролейбусі. Оскільки
було темно, то вона майже засипала. Коли вони
проїхали зупинку громадського транспорту „стадіон Гагаріна", то тролейбус повернув в депо. Вони вийшли з
тролейбуса і вирішили іти додому пішки. Також, з
ними був знайомий ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_43. Вони пішли по вул. Академіка Павлова. Попереду їх йшов
хлопець, і у ОСОБА_11 та ОСОБА_43 зав'язалась якась розмова. ОСОБА_11 сказав
їй, щоб вона йшла до дому. Вона пішла додому, а вони пішли наздоганяти того
хлопця. Що там відбувалось, вона
не бачила, тому що хлопці завернули в провулок між будинками. Через деякий час її наздогнав той хлопець, за яким пішли
ОСОБА_11 та ОСОБА_43, і почав чіплятись до неї та кричати де хлопці. Коли вона придивилась до нього, то побачила у
того на обличчі кров. Вона відповіла, що не
знає, оскільки іде додому, і спробувала вирватись. Хлопець схопив її за сумку. Вона покинула сумку та втекла
додому. Через деякий час додому прийшов
ОСОБА_11. Де він був, і що робив вона не питала (т. 4
а.с. 85-86);

Вина підсудного ОСОБА_11 також підтверджується і
іншими наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами:

-
рапортом о/у ВКР ДВМ ЧMB
УМВС України в Чернігівській області
М.1. Козлова,
згідно якого, він 20.04.2006 року
в складі слідчо-оперативної групи виїздив
за адресою: АДРЕСА_5, за заявою ОСОБА_9, у якого виникла сутичка з невстановленими особами, в
наслідок чого у ОСОБА_9 зник мобільний телефон
(т. З а.с.
131);

- явкою з повинною ОСОБА_11 від 22.06.2006 року, в якій той власноручно вказав, що
в 20-х числах квітня 2006 року, він разом зі своїм наочно знайомим на ім'я ОСОБА_43 та зі своєю дівчиною ОСОБА_42
проходив по вул. Академіка Павлова.
Там, він побачив незнайомого йому раніше чоловіка, який звернув в будинки, і він пішов за ним. Також, за ним пішов і
ОСОБА_43. Коли він наздогнав того хлопця,
то між ними виникла бійка, в яку втрутився ОСОБА_43. Під час бійки він побачив, що у хлопця з кишені випав мобільний
телефон. Він забрав його та втік (т. З а.с. 136);

· висновком судово-медичного експерта №
2005 від 07.09.2006 року, згідно якого у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден та забоїв м'яких тканин
голови, обличчя, забою шийного відділу хребта, які могли утворитись 20.04.2006
року від дії тупих предметів і
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (т. З а.с. 150-151);

· протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання
потерпілому ОСОБА_9 від 15.08.2006
року, в ході якої той впізнав особу
під № 3, на
якій була зображена ОСОБА_44, як ту дівчину,
яка знаходилась поруч з тими особами, яки завдали йому тілесні ушкодження та
забрали його речі (т. З а.с. 155);

· протоколом очної ставки від 25.09.2006
року між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_11, в
ході якої потерпілий ОСОБА_9 прямо вказав на ОСОБА_11, як
на ту особу, яка напала на нього, завдала тілесні ушкодження та викрала його речі (т. З а.с. 161);

протоколом відтворення обстановки та обставин події за
участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав місце та
розповів про обставини пограбування 20.04.2006 року ним та наочно знайомим йому хлопцем на ім'я
ОСОБА_43 раніше незнайомого йому хлопця (т. 4 а.с. 71-76).

20) 23.04.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11
та ОСОБА_12, продовжуючи
свою злочинну діяльність, діючи повторно, за попередньою змовою між собою на заволодіння чужим майном, прибули до
магазину „Союз", розташованого
по вул. Бойова, 1 м.
Чернігова, поблизу якого зустріли ОСОБА_45

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на відкрите
викрадення майна ОСОБА_45, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 напали на того та нанесли декілька ударів ногами та руками по голові і тулубу потерпілого, чим завдали останньому фізичного болю. Після цього, продовжуючи свої
спільні злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оглянули речі ОСОБА_45
та відкрито викрали у нього мобільний телефон „Сименс" вартістю 700 гривень, разом з сім-карткою „Джинс "
вартістю 25
гривень, з залишком грошей на
рахунку в сумі 3 гривні,
а всього на загальну суму 728 гривень, які належали
ОСОБА_45

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_45,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12
зникли з місця події, а згодом розпорядились викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що він не грабував потерпілого ОСОБА_45 і
взагалі 23.04.2006 року
його в м. Чернігові не було. Він і раніше
про це говорив слідчому, але той умовив його взяти цей епізод на себе.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_12,
свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по
ст. 186 ч.
2 КК
України не визнав та показав, що
він не грабував потерпілого ОСОБА_45 і взагалі 23.04.2006 року його в м. Чернігові не було. Він і раніше про це говорив слідчому, але той умовив
його взяти цей епізод на себе.

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
потерпілого ОСОБА_45, 23.04.2006 року,
він повертався додому, і коли проходив біля магазину „Союз" по вул. Бойовій, то почув, що за ним хтось біжить.
Повернувшись, він відчув удар в тулуб
і впав на землю. Потім, його декілька раз вдарили ногами по тулубу і забравши щось з землі нападники пішли. Коли він
прийшов в себе і став перевіряти кишені, то виявив відсутність свого мобільного
телефону „Сименс". Тоді він згадав, що перед тим, як на нього напали, мобільний телефон він тримав в руках. Від
нанесеного удару він його впустив і
нападники забрали його телефон з землі. Прийшовши додому, він зразу ж викликав міліцію (т. 4
а.с. 51).

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також
підтверджується і іншими дослідженими у суді
доказами:

- рапортом
о/у ВКР ДВМ ЧMB УМВС
України в Чернігівській області ОСОБА_46, згідно якого 24.04.2006
року, він в складі
слідчо-оперативної групи здійснював

виїзд за адресою: АДРЕСА_6,
де мешкає ОСОБА_45 Під час

спілкування з останнім було
встановлено, що той після вживання спиртних напоїв

повертався до дому і по дорозі у
нього виник конфлікт з невідомими, після чого він

виявив відсутність свого мобільного телефону (т. 4 а.с. 40);

- явкою з повинною
ОСОБА_11 від 31.08.2006 року, в якій той

власноручно виклав, що він разом з
ОСОБА_12 в квітні 2006 року
проходили

поблизу магазину „Союз" по вул.
Бойова. Там вони побачили хлопця. ОСОБА_12

підійшов до нього та зав'язав
розмову. Потім, між ними почалась якась сутичка. Він

підбіг до них і забрав у того хлопця
мобільний телефон (т. 4 а.с. 48);

- явкою
з повинною ОСОБА_12 від 31.08.2006 року,
в якій той власноручно

виклав, що він разом з ОСОБА_11 в
квітні 2006 року
проходив поблизу

магазину „Союз" по вул.
Бойова. Там вони побачили хлопця. Він підійшов до

хлопця і декілька разів ударив
його, після чого забрали з кишені мобільний телефон

(т. 4 а.с. 46);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав місце та
розповів про обставини пограбування 24.04.2006 року ним та ОСОБА_12 незнайомого йому чоловіка біля
магазину „Союз" по вул. Бойова м. Чернігова (т. 4
а.с.
71-76);

протоколом відтворення обстановки та обставин події
за участю обвинуваченого ОСОБА_12 від 08.09.2006
року, в ході якого той показав місце
та розповів про обставини пограбування 24.04.2006 року ним та ОСОБА_11 незнайомого йому чоловіка біля
магазину „Союз" по вул. Бойова м. Чернігова (т. 4
а.с.
66-70).

21) 01.05.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11, продовжуючи свою злочинну діяльність,
діючи повторно, з метою відкритого заволодіння чужим майном, прибув до будинку №
22-А, розташованого по вул.
Рокосовського м. Чернігова, поблизу якого зустрів ОСОБА_4

Здійснюючі свій злочинний намір на відкрите
викрадення майна ОСОБА_4, ОСОБА_11
напав на останнього та схопивши його за шию, чим позбавив доступу повітря та заподіяв фізичного болю, дочекався
коли ОСОБА_4 втратить свідомість. Після цього,
продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_11 оглянули речі ОСОБА_4 та відкрито
викрав у нього гроші в сумі 150 гривень, мобільний телефон „Сименс" вартістю 250
гривень з чохлом вартістю 25
гривень, разом з сім-карткою „Лайф" вартістю 50
гривень, з залишком грошей на
рахунку в сумі 1 гривня, а також сім-картку „Київстар" вартістю
50 гривень,
з залишками грошей на рахунку в сумі 3
гривні, а всього на загальну суму 529
гривень, які належали ОСОБА_4.

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_4,
ОСОБА_11 зник з місця події, а згодом розпорядився викраденим на власний
розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_4

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що
01.05.2006 року,
приблизно о 21
год. ЗО хв., він повертався на маршрутці
з роботи додому. По дорозі в
маршрутку зайшов підсудний ОСОБА_11
з дівчиною. Він познайомився з тою
дівчиною і вона запропонувала вийти на вул. Доценка і випити по сто грамів.
Коли він, дівчина та ОСОБА_11 вийшли з
маршрутки, то направились до 14-ти поверхового будинку по вул. Рокосовського і випили там.
Йому стало погано і він став
збиратися додому. Потім, ОСОБА_11 схопив його ззаду рукою за шию і далі він нічого не пам'ятає. Коли прийшов до тями,
то виявив відсутність свого мобільного телефону і
грошей.

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита
свідка ОСОБА_44, 01.05.2005 року
вона разом з ОСОБА_11 поверталася додому. В маршрутці №
11 до
неї підійшов чоловік і почав знайомитися з нею. Коли вони всі вийшли з
маршрутки, то чоловік запропонував їм випити. Вони пішли до буд. 22
по вул. Рокосовського і стали там
випивати. Потім, вона відійшла від них в туалет. Через п'ять хвилин до неї
підійшов ОСОБА_11 і вони пішли додому. По дорозі в руках у ОСОБА_11,
вона побачила мобільний телефон (т.
4 а.с.
85-86);

Вина підсудного ОСОБА_11 також підтверджується і іншими дослідженими у суді доказами:

- заявою
ОСОБА_4 про його пограбування 01.05.2006 року та викрадення

речей (т. 1 а.с. 75);

- протоколом
відтворення обстановки та обставин події за участю

обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого той показав на

місце, розташоване біля буд. №
22 по вул. Роксовського м. Чернігова
та розповів

про обставини пограбування ним
незнайомого йому чоловіка (т. 4 а.с. 71-76).

22) 20.05.2006 року, в денний час, ОСОБА_11, продовжуючи свою злочинну діяльність,
діючи повторно, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, на заволодіння чужим майном, прибули до будинку № 12, розташованого по вул. Доценка м. Чернігова, поблизу
якого зустріли ОСОБА_10

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_13
напали на останнього та нанесли декілька
ударів ногами та руками по тулубу потерпілого, чим заподіяли йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців обличчя, сукон'юктивального крововиливу
правого ока, які, згідно висновку
судово-медичної експертизи, по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за
собою короткочасний розлад здоров'я.
Після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри, ОСОБА_11
та ОСОБА_13 оглянули речі ОСОБА_10 та заволоділи мобільним телефон „Сони-Ерексон" вартістю 650
гривень, разом з сім-карткою
„Джинс" вартістю 20 гривень,
з залишком грошей на рахунку в сумі 5 гривень та сумку для телефону вартістю 35 гривень, а всього на загальну суму 710
гривень, які належали ОСОБА_10

Заволодів викраденим майном потерпілого ОСОБА_10, ОСОБА_11
та ОСОБА_13.
зникли з місця події, а згодом розпорядився викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 187 ч. 2 КК України не визнав та показав, що 20.05.2006 року, в денний час, він разом з ОСОБА_13 прийшли
до буд. 12 по вул. Доценка, останній хотів позичити гроші у
своєї знайомої. Вони трохи
посиділи на лавочці, а потім ОСОБА_13. сказав, що він скоро підійде і зайшов до сусіднього під'їзду. Потім, він почув з
під'їзду якийсь звук. Коли зайшов туди,
то побачив ОСОБА_13,
який сидів на потерпілому. Він розгубився. ОСОБА_13. віддав йому мобільний телефон і сказав, щоб він
йшов звідси. Він взяв той телефон і пішов до
магазину. Через деякий час його наздогнав ОСОБА_13 і запропонував продати той мобільний телефон, що в
подальшому вони і зробили.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_13, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по
ст. 187 ч.
2 КК
України визнав частково та
показав, що 20.05.2006 року,
в денний час, разом з ОСОБА_11
вони прибули до буд. 12 по вул. Доценка, де він хотів у своєї знайомої
позичити гроші. Коли вони перебували біля третього під'їзду, то він побачив
ОСОБА_10, який грався мобільним телефоном.
Підійшовши до ОСОБА_10, він вштовхнув того до під'їзду, де наніс йому декілька ударів в обличчя і
забрав мобільний телефон з сумкою
для нього. Після цього, до під'їзду забіг ОСОБА_11, він
віддав йому мобільний телефон і той пішов.
Потім, він вибіг з під'їзду та догнав ОСОБА_11, який
віддав йому телефон. На таксі вони поїхали на центральний ринок і там він продав
викрадений телефон. ОСОБА_11
він пояснив, що чоловік йому був винен гроші, тому і забрав у нього телефон. Попередньої домовленості з ОСОБА_11 у нього не було. Він сам вчинив розбійний напад на
потерпілого.

Допитаний у суді потерпілий ОСОБА_10 показав, що 20.05.2006
року, він вийшов на вулицю погуляти з собакою. На вулиці він
відпустив собаку, а сам сів біля
під'їзду та читав сме повідомлення на своєму телефоні. Коли собака стала
забігати до під'їзду, то і він пішов за нею. Коли він зайшов в тамбур під'їзду,
то відчув, що його ззаду хтось схопив
рукою за горло, почав душити і тягнути назад. В цей час підсудний ОСОБА_11, який
йшов попереду, розвернувся і зразу ж вдарив кулаком в обличчя. Потім, його повалили на підлогу і стали наносити
йому удари по обличчю. Його так вдарили
разів 10-15, і
коли у нього вже все „поплило" перед
очима, то вони з рук вихватили його мобільний телефон та втекли. Також, з пояса зняли сумку-чохол до його телефону.

Вина підсудних ОСОБА_11
та ОСОБА_13 також підтверджується і іншими дослідженими у суді доказами:

-
заявою ОСОБА_10 від 20.05.2006
року, в якій той просить провести перевірку за фактом зникнення його мобільного
телефону 20.05.2006 року,
після конфлікту з двома невідомими біля під'їзду № 3 по вул. Доценко м. Чернігова (т. З а.с. 167);

·
явкою
з повинною ОСОБА_11 від 20.07.2006 року, в якій той власноручно виклав, що
в кінці травня 2006 року,
він разом з ОСОБА_13 знаходились біля будинку № 12 по вул. Доценка м. Чернігова. Сидячи на лавочці,
вони побачили хлопця, який біля під'їзду № 3 розмовляв по мобільному телефону. Вони вирішили його пограбувати. Коли хлопець почав
заходити до під'їзду, то ОСОБА_13.
підбіг до нього ззаду, схопив його та почав утримувати. В цей час він також
підбіг до хлопця і забрав у того мобільний телефон „Сони Ерексон" синього кольору та поясну сумку до телефону (т. З а.с. 189);

·
явкою з повинною ОСОБА_13. від 26.07.2006
року, в якій той власноручно
виклав, що в кінці травня 2006 року, він разом з ОСОБА_11 знаходились
біля будинку № 12 по
вул. Доценка м. Чернігова. Сидячи на лавочці, вони побачили хлопця, який біля під'їзду №
3 розмовляв по телефону. Вони вирішили його пограбувати. Він підійшов до того
хлопця та попросив запалити. Хлопець відповів йому в грубій формі і він зайшов
за ним до під'їзду. Там він почав завдавати
хлопцю удари по різним частинам тіла, від чого той впав. Коли він утримував того хлопця на підлозі, то в цей час до
під'їзду забіг ОСОБА_11 і вихватив
у хлопця мобільний телефон та поясну сумку до телефону (т. З а.с. 192);

·
висновком
судово-медичного експерта № 1714, згідно якого у ОСОБА_10 мались тілесні ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного
мозку, синців обличчя, субкон'юнктивального крововиливу правого ока, які могли утворитись 20.05.2006 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я (т. З а.с. 183-184);

·
протоколом
пред'явлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 08.08.2006 року, в ході якої той впізнав особу під №
1, на який був зображений ОСОБА_11, як
того чоловіка, який 20.05.2006 року
наносив йому удари кулаком в обличчя і забрав у
нього мобільний телефон (т. З а.с. 200-202);

протоколом відтворення обстановки та обставин події за
участю обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
в ході якого ОСОБА_11 показав місце та розповів про обставини
пограбування 20.05.2006 року
ним та ОСОБА_13 раніше незнайомого йому хлопця (т. 4
а.с. 71-76).

23) 30.05.2006 року, в вечірній час, ОСОБА_11 та ОСОБА_13, продовжуючи свою злочинну діяльність,
діючи повторно, за попередньою змовою між собою на заволодіння чужим
майном, прибули до будинку № 206, розташованого
по проспекту Мира м. Чернігова, поблизу якого зустріли ОСОБА_47

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на відкрите
викрадення майна ОСОБА_47, ОСОБА_11
та ОСОБА_13 напали на потерпілу, під час чого,
ОСОБА_13,
тримаючи потерпілу за горло, утримував останню на місці, після цього, продовжуючи свої спільні злочинні наміри,
ОСОБА_11 та ОСОБА_13 оглянули
речі ОСОБА_47 та відкрито викрали у неї гроші в сумі 700
гривень, мобільний телефон вартістю 350 гривень, чохол до телефону вартістю 80
гривень, разом з сім-карткою „Київ-Стар" вартістю 30
гривень, з залишком грошей на рахунку в сумі 87 гривень, сумочку вартістю 65
гривень, 2
пачки цигарок загальною вартістю 4 гривні, дві запальнички загальною вартістю 0,8
грн., носову хустку вартістю 0,5
грн., набір тіней вартістю 30 гривень, 2
губні помади загальною вартістю
40 гривень,
підпитник до вік вартістю 27 гривень, а всього на загальну суму 1414,3
які належать ОСОБА_47

Заволодів викраденим майном та грошима потерпілої ОСОБА_47, ОСОБА_11 та ОСОБА_13. зникли з місця події, а згодом розпорядився викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_47

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_13, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_47

Відповідно до оголошеного у суді протоколом допиту
потерпілої ОСОБА_47, коли вона
поверталась додому від батьків своєї подруги, то йшла в бік зупинки громадського транспорту. В цей час згадала,
що їй повинен телефонувати знайомий.
Також, вона згадала, що в її телефоні знаходиться сім-картка, номера якої знайомий не знає. Вона вирішила поміняти сім-карту,
і присівши почала її шукати. В цей
час вона відчула, що її хтось схопив за горло руками і стиснув пальці на шиї, щоб вона не кричала. Потім, другий чоловік
вихопив у неї сумку і вони втекли (т. 1 а.с. 67-68)

Вина підсудних ОСОБА_11
та ОСОБА_13 також підтверджується
і іншими дослідженими у суді доказами:

- заявою
ОСОБА_47 від 01.06.2006 року,
в якій та просить провести

перевірку за фактом зникнення її
мобільного телефону та грошей з документами (т.

1 а.с. 62);

· явкою з повинною ОСОБА_11 від 16.06.2006
року, в якій той власноручно виклав, що в останніх числах
квітня 2006
року, він разом з ОСОБА_13
пограбували дівчину, яка знаходилась в дворах будинку по проспекту Миру. Вони у неї забрали сумку з
документами, гроші та мобільний телефон (т. 1 а.с. 72);

· явкою з повинною ОСОБА_13 від 16.06.2006
року, в якій той власноручно виклав, що в останніх числах
квітня 2006
року, він разом з ОСОБА_11 пограбували
дівчину, яка знаходилась в дворах будинку по проспекту Миру. Вони у неї забрали сумку з документами,
гроші та мобільний телефон (т. 1 а.с. 71);

- протоколом
пред'явлення особи для впізнання від 21.06.29006 року, в ході

якого потерпіла ОСОБА_47 впізнала ОСОБА_13, як ту особу, яка її тримала

за шию та спільно з іншим хлопцем пограбувала (т. 1 а.с. 95);

- протоколом
очної ставки від 13.06.2006 року
між підозрюваним ОСОБА_13
та підозрюваним ОСОБА_11,
в ході якої ОСОБА_13 розповів про обставини пограбування ним та ОСОБА_11 дівчини
в будинках по проспекту Мира м. Чернігова (т. 1 а.с. 43);

- протоколом
відтворення обстановки та обставин події за участю

обвинуваченого ОСОБА_11 від
15.09.2006 року,
згідно якого той на місці показав та розповів про
обставини пограбування ним та ОСОБА_13 незнайомої
їм дівчини біля буд. № 206 по проспекту Мира м. Чернігова (т. 4
а.с. 71-

76).

24) 31.05.2006
року, в
нічний час, ОСОБА_11 та
ОСОБА_13,

продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи
повторно, за попередньою змовою між собою
на заволодіння чужим
майном, прибули до
будинку № 19-А,
розташованого по
вул. Рокосовського м.
Чернігова, поблизу якого
зустріли ОСОБА_48

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на
відкрите викрадення майна ОСОБА_48, ОСОБА_11 та ОСОБА_13. напали на потерпілого, під час чого, ОСОБА_13, тримаючи потерпілого за горло, повалив його на землю, а
потім ОСОБА_11
та ОСОБА_13. нанесли декілька ударів руками та
ногами по голову та тулубу ОСОБА_48,
чим завдали йому фізичного болю.
Після цього, продовжуючи свої спільні
злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_13.
оглянули речі ОСОБА_48
та відкрито викрали у нього
банківську картку „Укрсимбанк"
вартістю 10 гривень,
обкладинку для документів вартістю 3 гривні, гроші в сумі 40 гривень,
ключ вартістю 10 гривень,
ковбойську шляпу вартістю
100 гривень,
а всього на загальну суму 163 грн., які належать ОСОБА_48

Заволодів викраденим майном та грошима потерпілого ОСОБА_48,
ОСОБА_11
та ОСОБА_13. зникли з місця події, а згодом
розпорядився викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_11, свою вину
за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини пограбування ОСОБА_48

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_13, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені вище обставини
пограбування ОСОБА_48

Відповідно до оголошеного у суді протоколу допита потерпілого ОСОБА_48,
31.05.2006 року, він разом з своїми товаришами
відпочивав в „Світ Розваг". Там він
познайомився з дівчиною, вони спілкувались. Потім, та дівчина запросила його до себе додому. Він відмовився, і
сказав, що йому потрібно йти.
Дівчина запитала його, куди саме йому потрібно. Він відповів і дівчина сказала, що їй потрібно в той же бік, і вони пішли.
Коли він відійшов від грального клубу,
то відчув, що його ззаду схопили за шию руками та вдарили кулаком по голові. Його звалили на землю, потім стали бити
ногами. В той час, хтось з чоловіків
сказав „віддавай телефон", а другий нишпорив по кишеням. У нього забрали документи, гроші та шляпу.
Після цього, нападники пішли (т. 1
а.с. 50-51)

Згідно оголошеного у судовому засіданні свідка
ОСОБА_44, 01.06.2006 року,
в нічний час, вона, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 були біля „Магнолії". Полаявшись з ОСОБА_11 вона пішла в бік ринку „Нива". Коли
проходила біля розважального центру „Світ Розваг", то вирішила туди зайти,
щоб подивитись, чи не має там її знайомих.
Біля входу знаходився молодий чоловік в ковбойській шляпі, і вона з ним познайомилась. Він запропонував їй піти попити
пива, на що вона погодилась, і вони
зайшли в середину. Потім, до розважального центру зайшов ОСОБА_11 та ОСОБА_13,
і вони також почали грати. Через
деякий час той хлопець на ім'я ОСОБА_48,
запропонував їй кудись піти. Вона погодилась. Коли вони вийшли з розважального центру, то пішли в бік магазину
„Союз", і навпроти меблевого магазину
їх наздогнали ОСОБА_11 та ОСОБА_13. ОСОБА_11 їй сказав, щоб вона йшла додому. Вона
перейшла дорогу і залишилась чекати ОСОБА_48. Потім,
вона побачила, що через дорогу до неї ідуть ОСОБА_13 та ОСОБА_11. Вона зрозуміла, що ОСОБА_48 вже не прийде і пішла додому (т. 4 а.с. 85).

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_13. також підтверджується
і іншими дослідженими у суді доказами:

- заявою ОСОБА_48 від 07.06.2006
року, в який останній просить

провести перевірку за фактом завдання йому тілесних
ушкоджень 31.05.2006
року

та викрадення його документів (т. 1 а.с. 4);

- протоколом добровільної
видачі ОСОБА_13 документів на ім'я ОСОБА_48 від 13.06.2006
року (т. 1 а.с. 11);

- протоколом відтворення
обстановки та обставин події від 15.09.2006 року за

участю обвинуваченого ОСОБА_11, згідно якого той на місці показав та

розповів про обставини пограбування ним та ОСОБА_13
незнайомого їм

чоловіка біля магазину „СОЮЗ" по вул. Рокосовського
м. Чернігова (т. 4 а.с. 71-

76);

- протоколом очної ставки від 13.06.2006 року між
підозрюваним ОСОБА_13 та підозрюваним ОСОБА_11, в ході
якої ОСОБА_13. розповів про обставини пограбування ним та ОСОБА_11 чоловіка
біля грального клубу „Світ розваг" (т. 1 а.с. 43).

- речовими доказами по
справі -
інвестиційним сертифікатом, водійським

посвідченням, талоном, тимчасовим талоном виданими на
ім'я ОСОБА_48,

які добровільно видав ОСОБА_13. (т. 1
а.с. 52)

25) 05.06.2006 року, в нічний час, ОСОБА_11
та ОСОБА_13, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно,
за попередньою змовою між собою на заволодіння чужим майном, прибули до будинку
№ 6, розташованого по вул. Одинцова м. Чернігова, поблизу якого зустріли
ОСОБА_49

Здійснюючі свій спільний злочинний намір на відкрите викрадення майна
ОСОБА_49, ОСОБА_11 та ОСОБА_13. напали на потерпілого, під час чого, ОСОБА_13,
тримаючи потерпілого за горло, повалив його на землю, а потім ОСОБА_11 та
ОСОБА_13. нанесли декілька ударів руками та ногами по голову та тулубу
ОСОБА_49, чим завдали йому фізичного болю. Після цього, продовжуючи свої
спільні злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_13. оглянули речі ОСОБА_49 та
відкрито викрали у нього мобільний телефон „Нокиа" вартістю 425 гривень,
разом з еїм-карткою „Ді-джус" вартістю 50 гривень, гроші в сумі 195
гривень, ключі в кількості 4 шт. загальною вартістю 24 гривні та записну книжку, яка для потерпілого матеріальної цінності не має,
а всього на загальну суму 694 гривні, які належать
ОСОБА_49.

Заволодів викраденим майном та грошима потерпілого ОСОБА_49, ОСОБА_11
та ОСОБА_13. зникли з місця події, а згодом розпорядився викраденим
на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2
КК України визнав повністю та повністю підтвердив
викладені вище обставини пограбування ОСОБА_49

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_13, свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 186 ч. 2
КК України визнав повністю та повністю підтвердив
викладеш вище обставини пограбування ОСОБА_49

Відповідно до оголошеного протоколу допита потерпілого
ОСОБА_49, 05.06.2006 року,
в ночі, він повертався від свого кума до себе додому і коли йшов між будинками № 6 та № 12 по вул. Одинцова, то відчув, що його наздоганяють.
. Він
повернувся і побачив, що до нього наблизився молодий чоловік, який схопив його шію та почав душити. Він спробував вираватись, але чоловік його не відпустив, та збив з ніг. Коли він впав, той
чоловік наніс йому удар кулаком в обличчя,
в інший рукою в пах. Він закричав, щоб його не били. Коли один чоловік тримав його за шию, то нишпори у нього по кишеням.
У нього забрали мобільний телефон,
гроші та ключі. Потім, ті хлопці побігли в бік „Оазіса". Він зразу ж звернувся до працівників міліції з приводу його
пограбування. (т. 1 а.с. 46-47)

Вина підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_13. також
підтверджується і іншими дослідженими у суді доказами:

- заявою ОСОБА_49 від 05.06.2006 року, в якій
останній вказав, що

05.06.2006 року, він після конфлікту
з двома невідомими виявив зникнення свого мобільного телефону та грошей (т. 1 а.с. 13)

·
протоколом
пред'явлення особи для впізнання від 21.06.29006 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_49 впізнав ОСОБА_11, як ту
особу, яка його спільно з іншим хлопцем
пограбувала 05.06.2006 року (т. 1 а.с. 48);

· протоколом пред'явлення особи для впізнання від 21.06.29006
року, в ході якого потерпілий ОСОБА_49
впізнав ОСОБА_13,
як ту особу, яка його тримала за шию та спільно з іншим хлопцем пограбувала 05.06.2006
року (т. 1
а.с. 54);

· протоколом очної ставки від 13.06.2006
року між підозрюваним ОСОБА_13 та підозрюваним ОСОБА_11,
в ході якої ОСОБА_13 розповів про обставини пограбування ним та ОСОБА_11 чоловіка біля буд. №
6 по вул. Одинцова м. Чернігова (т. 1 а.с. 43);

· протоколом відтворення обстановки та обставин
події від 15.09.2006 року
за участю ОСОБА_11,
згідно якого той на місці показав та
розповів про обставини пограбування
ним та ОСОБА_13 незнайомого їм чоловіка біля буд. №
6 по вул. Одинцова м. Чернігова (т. 4 а.с. 71-76).

Посилання підсудних на те, що в ході досудового
слідства працівники міліції умовили їх взяти на себе злочини, які вони не скоювали,
повністю спростовується показаннями
допитаних у суді свідків ОСОБА_50, ОСОБА_51 та ОСОБА_52.Крім того, написані ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 явки з повинною повністю узгоджуються з дослідженими у
судовому засіданні доказами.

Аналізуючи свідчення підсудних в частині вчинення
ними розбійних нападів, суд ставиться до них
критично, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами і розцінює їх як спробу уникнути покарання за
вчинені ними злочини.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у
судовому засіданні докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_11 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за ст. 186
ч. 2 КК України, як грабіж, тобто умисні дії, що виразилися
у відкритому викраденні чужого майна, поєднані з
насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, вчинений
повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому
засіданні докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_11 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 187
ч. 2
КК України, як розбій, тобто умисні дії, що виразилися у
нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним
для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою
групою осіб та особою, яка раніше вчинила розбій.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_12 діяння повністю
доведено приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за ст. 190 ч. 2
КК України, як шахрайство, тобто умисні дії, що
виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою,
вчинене повторно.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_12
діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за
ст. 186
ч. 2
КК України, як грабіж, тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна, поєднані з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, вчинений повторно, за
попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_12
діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за
ст. 187
ч. 2
КК України, як розбій, тобто умисні дії, що виразилися у
нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним
для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою
групою осіб та особою, яка раніше вчинила розбій.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_13 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 186
ч. 2
КК України, як грабіж, тобто умисні дії, що виразилися у
відкритому викраденні чужого майна, поєднані з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, вчинений повторно, за
попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_13 діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно
кваліфіковано за ст. 187
ч. 2
КК України, як розбій, тобто умисні дії, що виразилися у
нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним
для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою
групою осіб.

Обставиною, яка пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_11 суд визнає з'явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_11 судом не встановлено.

Обставиною, яка пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_12 суд визнає
з'явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_12судом не встановлено.

Обставиною, яка пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_13. суд визнає з'явлення із зізнанням, добровільне часткове відшкодування завданого збитку
та вчиненя злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_13. судом не встановлено.

При призначенні покарання підсудним ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за сукупністю злочинів на підставі ст. 70
КК України, суд вважає за можливе керуватись принципом поглинання менш
суворого покарання більш суворим.

Приймаючи до уваги, що підсудний ОСОБА_11 скоїв злочин до закінчення
невідбутої частини покарання при умовно-достроковому звільненні, суд вважає за необхідне при призначенні остаточної
міри покарання керуватися вимогами ст. 71 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудним
ОСОБА_11 та ОСОБА_12,
суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ними злочинів, серед яких переважно тяжкі, особу
підсудних, їх попередні судимості, вчинення ОСОБА_11 злочину
в період невідбутої частини покарання
при умовно-достроковому звільненні, наявність даних про притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності та відсутність
таких даних у ОСОБА_12, формально-позитивну
характеристику з місця проживання, їх вік, сімейний стан та стан здоров'я, наявність обставини, що
пом'якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке покарання, у
зв'язку з чим, суд вважає за необхідне призначити покарання пов'язане з
позбавленням волі, в межах санкції статей інкримінованих
їм злочинів.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_13, суд враховує
характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, які є
тяжкими, особу підсудного, відсутність даних про притягнення до
адміністративної відповідальності, позитивну характеристику з місця проживання,
його вік, сімейний стан та стан здоров'я, наявність
обставин, що пом'якшують покарання та відсутність
обставин, які обтяжують таке покарання, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне
призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи наявність у підсудного ОСОБА_13 декілька обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступень
тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням його особи, суд вважає за можливе
застосувати ст. 69 КК
України і призначити йому покарання, нижче
від найнижчої межі, встановленої в санкції статті інкримінованого йому злочину.

Позови потерпілих про відшкодування матеріальних
збитків обгрунтовані і підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Позов про відшкодування моральної шкоди потерпілого
ОСОБА_16, який не з'явився у судове засідання,
необхідно залишити без розгляду.

Судові витрати
по справі відсутні.

Речові докази - інвестиційний сертифікат, водійське посвідчення, талон, тимчасовий талон на ім'я ОСОБА_48 та мобільний телефон „Самсунг Е-700" підлягає поверненню власникам.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_11 визнати винним і призначити йому покарання:

·
по
ст. 186 ч.
2 КК
України у вигляді п'яти років трьох місяців позбавлення волі;

·
по
ст. 187 ч.
2 КК
України у вигляді семи років дев'яти місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_11 покарання
у вигляді семи років дев'яти місяців позбавлення
волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м.
Чернігова від 07.12.2000 року,
остаточно призначивши ОСОБА_11
покарання у вигляді семи років десяти місяців позбавлення волі із конфіскацією
всього майна, що належить засудженому.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_11 обчислювати
з 13.06.2006 року,
тобто з моменту його фактичного затримання.

ОСОБА_12 визнати винним і призначити йому покарання:

·
по
ст. 190 ч.
2 КК
України у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі;

·
по
ст. 186 ч.
2 КК
України у вигляді п'яти років двох місяців позбавлення волі;

- по
ст.. 187 ч.
2 КК
України у вигляді семи років чотирьох місяців позбавлення

волі із конфіскацією всього майна, що належить
засудженому.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити
ОСОБА_12 покарання у вигляді семи
років чотирьох місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_12 обчислювати з 23.06.2006
року, тобто з моменту його фактичного
затримання.

ОСОБА_13 визнати винним і призначити йому покарання:

·
по
ст. 186 ч.
2 КК
України у вигляді чотирьох років позбавлення волі;

·
по
ст. 187 ч.
2 КК
України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді чотирьох років восьми місяців позбавлення
волі із конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у вигляді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі із
конфіскацією, всього майна, що належить засудженому.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.06.2006
року виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_13 обчислювати з 21.07.2006 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати в строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_13, час перебування
його в ізоляторі тимчасового тримання в період з 13.06.2006 по 22.06.2006 року

До вступу вироку в законну силу, міру запобіжного заходу
засудженим ОСОБА_11, ОСОБА_12
та ОСОБА_13
залишити взяття під варту з подальшим їх утриманням
в слідчому ізоляторі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_47 1100 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_4 500 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь
ОСОБА_5 1025 грн.
у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_14 470 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_16 403
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_17 714 грн.
у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_19 2260
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 1406
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 400 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_21 653 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_25 997 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_27 1285 грн. у відшкодування
матеріальних збитків. Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 2225
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_31 1072 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_36 950
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_37 220
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_39 715 грн.
у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути з АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_9 880 грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 710
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_28 110
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_45 728
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Позов ОСОБА_16 про відшкодування моральної шкоди залишити
без розгляду.

Речові докази - інвестиційний сертифікат, водійське посвідчення,
талон та тимчасовий талон на ім'я ОСОБА_48
передати ОСОБА_48,
а мобільним телефоном „Самсунг Е- 700" - ОСОБА_40

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду
Чернігівської області протягом 15
діб з моменту його проголошення, а
засудженими, які перебувають під вартою, -
в той же строк з моменту вручення їм
копії вироку.