АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1395/14 Справа № 201/1482/14-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2014 року місто Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 27 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 27 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 25 червня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000016.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що слідчим були вжиті всі процесуальні дії для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення; доводи скаржника про безпідставність закриття провадження є необґрунтованими, оскільки посилання скаржника носять загальний, неконкретний характер, доказів того, що слідчим не досліджено фактичних обставин справи скаржником не надано, доводи скаржника зводяться тільки до переоцінки ним доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Не погодившись із таким судовим рішенням, потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та розглянути його скаргу на постанову про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги потерпілий зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки досудове слідство проводилось не повно та не всебічно. Крім того, йому не було повідомлено про час та дату розгляду справи, чим було порушено його право на захист під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи потерпілого, який вимоги поданої ним апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, думку прокурора, який вважав, що підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні, та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши надані матеріали закритого кримінального провадження №0000016 та матеріали судового провадження з розгляду скарги потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Доводи, викладені потерпілим в апеляційній скарзі, стосовно істотних порушень норм кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів апеляційного суду, є обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

З матеріалів закритого кримінального провадження та судового провадження з розгляду скарги потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження вбачається наступне.

17 січня 2014 року на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року органом досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстровим №0000016 було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України, за фактом застосування співробітниками СІЗО та ЛВ УМВС України на станції Нікополь Придніпровської залізниці до підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконних заходів досудового розслідування у вигляді фізичного та психологічного насильства з метою отримання показань про визнання останніми своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень.

Постановою слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року вказане кримінальне провадження закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку із встановленою відсутністю події кримінального правопорушення.

10 листопада 2014 року потерпілий ОСОБА_7 звернувся зі скаргою на вказану вище постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в задоволенні якої оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено.

Нормами ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на необхідність детального розслідування кожного випадку звернення із заявою про жорстоке поводження.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Своє рішення про закриття кримінального провадження слідчий вмотивував тим, що під час досудового розслідування будь-яке документальне підтвердження застосування до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 недозволених методів досудового розслідування з боку працівників СІЗО-3 та працівників міліції, як то актів медичного огляду, відповідних записів у медичних журналах, журналах реєстрації подій, не встановлено.

Однак колегія суддів не може погодитися з такими висновками слідчого, оскільки зазначені в постанові слідчого документи (медичні журнали, журнали реєстрації подій і т. ін.) слідчим в ходу досудового розслідування не досліджувалися (будь-які процесуальні документи щодо дослідження вказаних документів в матеріалах закритого кримінального провадження відсутні).

В матеріалах кримінального провадження маються медичні довідки, видані В.о. начальника МСЧ ДСІЗО та довідки по архівних довідках, видані начальником ВКВСР ДЗІСО, дані яких суперечать одні одним.

Так, згідно медичної довідки ОСОБА_10 (а. с. 145), останній прибув до Дніпропетровського СІЗО 03 березня 2009 року, а згідно довідки по архівній картці (а. с. 148) ОСОБА_10 був затриманий 02 грудня 2007 року, 27 грудня 2007 року прибув до Дніпропетровського СІЗО, а 14 червня 2008 року вибув до Павлоградської ВК для відбування покарання.

Згідно медичної довідки, виданої в.о. начальника МСЧ Дніпропетровського СІЗО 13 лютого 2014 року (а. с. 146), ОСОБА_9 прибув до Дніпропетровського СІЗО 11 грудня 2007 року, а відповідно до Довідки по архівній довідці, виданій начальником ВКВСР Дніпропетровського СІЗО 14 лютого 2014 року, ОСОБА_9 був затриманий 26 вересня 2008 року, до Дніпропетровського СІЗО прибув 29 вересня 2008 року, а 19 квітня 2012 року вибув до Криворізької ВК-80 для відбування покарання (а. с. 147).

У своїх показаннях, будучи допитаним слідчим в якості потерпілого (а. с. 32-35), ОСОБА_10 показував, що з метою фіксації тілесних ушкоджень він, перебуваючи в ІТТ Марганецького МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, у квітні 2008 року звертався за медичною допомогою, з зв`язку з чим здійснювався виклик медичних працівників.

Слідчий, якому було доручено проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, зазначені показання потерпілого ОСОБА_10 не перевірив, будь-яких заходів для витребування та дослідження медичних документів не вживав, а обмежився залученням до матеріалів кримінального провадження довідок, дані яких суперечать між собою.

ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , будучи допитаними слідчим в якості потерпілих, показували, що фізичний та психологічний тиск на них здійснював слідчий ОСОБА_12 в приміщенні службового кабінету оперативного працівника Дніпропетровського СІЗО.

В той час заступник начальника оперуповноважений оперативного відділу Дніпропетровського слідчого ізолятора ОСОБА_13 , будучи допитаним слідчим в якості свідка, показав, що приблизно у січні-квітні 2008 року до його службового кабінету були викликані ув`язнені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які "… розповіли про скоєний ними злочин, про що надали добровільну явку з каяттям. При написанні явки з каяттям в службовому кабінеті, оперативних працівників міліції та слідчих присутніх не було".
В ході досудового розслідування слідчим, якому було доручено проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, зазначені протиріччя не були усунені. Дані про осіб, на вимогу яких особи, які тримаються під вартою, доставлялися до службового приміщення оперуповноваженого, слідчим в ході досудового розслідування не перевірялися, як не перевірялися і дані про перебування слідчого ОСОБА_12 на території Дніпропетровського слідчого ізолятора в ті дні, коли потерпілі доставлялися до службового кабінету оперуповноваженого оперативного відділу ДСІЗО (Дніпропетровський слідчий ізолятор є режимною установою з обмеженим доступом).

В ході досудового розслідування слідчий, якому було доручено проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, не вжив заходів для встановлення осіб, які перебували в одній камері з потерпілими як в ІТТ, так і в СІЗО, та не вжив заходів для їх допиту з приводу наявності чи відсутності скарг потерпілих щодо застосування до них недозволених методів досудового розслідування.

Слідчим також не було вжито заходів для допиту осіб, які були присутні в якості понятих під час проведення відтворення обстановки та обставин події з участю потерпілих (на той час обвинувачених), щодо обставин проведення зазначених процесуальних дій.

За викладених обставин, на думку колегії суддів апеляційного суду, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, а висновок слідчого про встановленість відсутності події кримінального правопорушення є передчасним.

Однак, слідчий суддя, розглядаючи скаргу потерпілого ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження вказаним вище обставинам належної оцінки не дав, в результаті чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги потерпілого.

За викладених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді постановлена із суттєвими порушеннями норм кримінального процесуального закону, що відповідно до норм ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення. З тих же підстав (суттєве порушення норм кримінального процесуального закону) підлягає скасуванню і постанова слідчого про закриття кримінального провадження, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Нормами ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за результатами апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 27 листопада 2014 року задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 27 листопада 2014 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 25 червня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000016, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу потерпілого ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 25 червня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000016 скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000016 направити до СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області для проведення досудового розслідування.

Судді: