ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року, засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2468,75 грн на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, 100000 грн - моральної шкоди;

Також постановлено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, до досягнення ними повноліття 1070 грн щомісячно кожному.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за те, що він 15 березня 2013 року близько 02:15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, разом з двома невстановленими особами, знаходячись на зупинці громадського транспорту «ТРЦ Глобал», розміщеній біля буд. № 104 по вул. Київській у м. Житомирі, внаслідок раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту між ним і ОСОБА_6, наніс останньому кулаком правої руки удар по лівій частині обличчя, від якого потерпілий почав втрачати рівновагу і щоб утриматись на ногах, вхопився руками за низ куртки ОСОБА_2, внаслідок чого вони впали на асфальт.

Після цього ОСОБА_2 швидко піднявшись на ноги, наніс стоячому на колінах ОСОБА_6 декілька ударів рукою та ногою по голові та тулубу, завдавши йому тілесні ушкодження, від яких 15 березня 2013 року о 05:10 год. потерпілий помер.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 вказує на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_2 і порушує питання про її скасування з призначення нового апеляційного розгляду. На обґрунтування своїх вимог захисник надає свій аналіз доказам, наявним у матеріалах провадження, та фактично зазначає про неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження, та вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Неповнота та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження в силу вимог ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

З огляду на це, суд касаційної інстанції при перевірці судових рішень виходить із фактичних обставин, встановлених судом.

Як убачається із судових рішень, висновки про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відповідають фактичним обставинам, визнаним судом доведеними, та ґрунтуються на сукупності зібраних і оцінених судами доказів, які наведені у вироку.

Окрім того, зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції видно, що твердження захисника про незаконність засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 121 КК України, аналогічні тим, які висловлювались в суді апеляційної інстанції і були перевірені, а висновки апеляційного суду про голослівність цих доводів сторони захисту належним чином обґрунтовані.

У суду касаційної інстанції не має підстав не довіряти зазначеним висновкам суду апеляційної інстанції, які детально викладені в ухвалі, що відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки в ній, окрім іншого, зазначені обґрунтовані мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали про залишення без зміни обвинувального вироку щодо ОСОБА_2 У скарзі захисником не наведено належних доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції.

Також у касаційній скарзі не наведено доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, та були б підставами для його скасування, як про це зазначає вимогу особа, що подала касаційну скаргу.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9