УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

16 квітня 2007 року м. Запоріжжя

у складі: головуючого -
Шпоньки В.П., суддів
Жечевої Н.І., Абрамова В.І., за
участю прокурора Кметь А.Г. засудженого ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1. на вирок Мелітопольського
районного суду Запорізької області від 09 листопада 2006 року

ВСТАНОВИВ Цим
вироком, - ОСОБА_1, який
народився в м. Мелітополь Запорізької
області, не працюючого, раніше, згідно вироку, судимого: 12 червня 1994 року
Мелітопольським міським судом Запорізької області за частиною 3 статті 140 КК України (1960 року) на 3 роки позбавлення
волі, звільненого з місць позбавлення волі 26 вересня 1994
року згідно НАКАЗУ від 18.02.199
року за статтею 1 п. А;

28 липня 2004
року Мелітопольським міським судом Запорізької області за частиною 3 статті 289 КК України на 5 років
позбавлення волі, з випробним терміном 3
роки,

засуджено за частиною 1 статті 185
КК України на 1 рік
позбавлення волі. На підставі статті 71
КК України, за сукупністю вироків, засудженому визначено остаточне
покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1
місяць.

Початок строку відбування покарання засудженому обчислено з 3 листопада 2006
року.

ОСОБА_1. визнано винним
у вчиненні у стані алкогольного сп'яніння, 08 березня 2006
року, приблизно о 16-00
годині, в квартирі АДРЕСА_1,
крадіжки чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_2. на суму 950
гривен.

В апеляції на
вирок засуджений вказує, що зазначеного злочину він не вчиняв та просить про
пом'якшення призначеного йому покарання, посилається на те, що суд в
недостатній мірі врахував його позитивну характеристику, те, що він працював та
має на утриманні батька та матір похилого віку.

У судовому
засіданні апеляційної інстанції, вислухавши доповідь судді щодо вироку, ким і в
якому обсязі він був оскаржений, та основних доводах апеляції і заперечень інших учасників процесу: апелянт підтримав доводи
апеляції, прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв'язку з
істотним порушенням кримінально-процесуального закону.

Перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд знаходить апеляцію такою, що підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до
вимог ст. 22 КПК
прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх
передбачених законом заходів для всебічного,

1- 611/2006 р. головуючій у 1 інст. - суддя Бахаєв І.М.

№ 11а-1800/2006 р. доповідач в апеляційній інстанції - суддя Шпонька В.П.

2

повного й об'єктивного дослідження обставин справи. Згідно із ст. 323 КПК вирок суду
повинен бути законним і обґрунтованим.

Проте ці вимоги
закону під час досудового слідства і розгляду справи в судовому засіданні не
були виконані.

Главою 35 КПК України
передбачено особливий порядок провадження певної категорії справ - протокольної
форми досудової підготовки матеріалів. До такої категорії справ, відповідно до
статті 425 КПК
України, відноситься і злочин, який було вчинено ОСОБА_1.

Порядок
провадження підготовки матеріалів справи, встановлений зазначеною главою містить
винятки з загальних правил і є особливим видом провадження. Такі винятки
встановленні статтями 426-431
КПК України і стосуються, зокрема, назви процесуального документа, яким
завершується досудове провадження (протокол), що складається особою, яка проводить
дізнання, та затверджується начальником органу дізнання; суб'єкта і
процесуального оформлення акта порушення кримінальної справи за зазначеними
злочинами та складання обвинувального висновку та ін.

Як вбачається з
матеріалів справи, зазначених вимог КПК України не було дотримано в ході
досудового розслідування справи. Так, в матеріалах справи відсутній протокол, що складається про обставини
вчиненого злочину відповідно до статті 426 КПК України, крім того, кримінальну справу порушено не прокурором, як того потребує закон, а слідчим СВ
Мелітопольського MB УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_3. /а.с. 1/. На ці порушення
не було звернуто увагу ні прокурором м. Мелітополь, який затверджував обвинувальний висновок, ні прокурором, який брав
участь при розгляді справи в суді першої інстанції, ні судом першої
інстанції, що розглядав справу по суті.

Крім того,
відповідно до статті 431
КПК України, справи про злочини, зазначеної вище категорії, підлягають
розгляду в суді не пізніш як у десятиденний строк з моменту надходження
матеріалів до суду. Судом же вказана справа розглядалась понад 6 місяців, що
призвело до порушення таких процесуальних строків та до невиправданої тяганини
при розгляді справи.

Таким чином,
органи досудового слідства допустили істотне порушення вимог
кримінально-процесуального законодавства ,
а суд не відреагував на них під час розгляду справи.

Враховуючи те,
що під досудового слідства були допущені такі порушення вимог
кримінально-процесуального закону, які виключають можливість постановления законного і
обґрунтованого вироку, апеляційний суд вважає можливим скасувати вирок і справу
направити на додаткове розслідування, під час якого, також, необхідно
перевірити законність визнання ОСОБА_1
судимою особою за вироком від 12
червня 1994 року .

Керуючись ст.ст. 362,
363, 365, 366 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

апеляцію засудженого ОСОБА_1. - задовольнити частково.

Вирок
Мелітопольського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати,
справу направити на додаткове розслідування.