Справа № 462/3531/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/8/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_9 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 1 листопада 2013 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що в лютому 2013 року, перебуваючи у приміщенні кулінарії, що розташована по вулиці Грушевського в м.Рава-Руська Жовківського району Львівської області, він незаконно придбав у невстановленої особи чотири блістера таблеток «Трамал» у загальній кількості 40 штук, котрі незаконно зберігав та перевозив.
1 листопада 2013 року ухвалою Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України та кримінальне провадження №462/3531/13-к по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, провадженням закрито. У постанові суду зазначено, що згідно з довідкою від 10.06.2013 року, виданою Угнівським міжрайонним наркодиспансером Сокальського району, Львівської області, обвинувачений ОСОБА_7 добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов повний курс лікування з діагнозом: розлади психіки і поведінки, внаслідок вживання опіоїдів.
Прокурор прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 1 листопада 2013 року просить таку скасувати та кримінальне провадження скерувати на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в новому складі суду.
10.12.2013 року прокурор подав зміни до апеляційної скарги, в яких просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити стосовно ОСОБА_7 обвинувальний вирок, яким визнати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі терміном на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік.
Оскільки зміни до апеляційної скарги, які тягнуть за собою погіршення становища ОСОБА_7 , подані прокурором поза межами строку на апеляційне оскарження, що відповідно до ч.4 ст. 403 КПК України не допускається, то колегія суддів розглядає апеляційну скаргу прокурора від 5.11.2013 року. Прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 не був наркозалежним, а тому підстав для закриття кримінального провадження та звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 309 КК України не вбачається.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 на заперечення апеляційної скарги, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст. 309 КК України.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції вину в пред`явленому обвинуваченні визнав. В матеріалах справи міститься довідка від 10.06.2013 року, видана Угнівським міжрайонним наркодиспансером Сокальського району, Львівської області, про те, що ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні з 30 травня 20013 року по 10 червня 2013 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів (а.с.34).
ОСОБА_7 в суді першої інстанції пояснив, що він добровільно звернувся у лікувальний заклад і пройшов лікування.
Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.24 постанови від 26 квітня 2002 року №4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», за змістом норм, передбачених ч.4 ст. 307 та ч.4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.
Оскільки ОСОБА_7 добровільно до закінчення судового слідства пройшов лікування від наркоманії, суд першої інстанції правильно застосував кримінальний закон ч.4 ст. 309 КК України та підставно звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, а справу провадженням закрив.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 не був наркозалежним, то такі є необґрунтованими і колегія суддів їх до уваги не бере, виходячи із наступного.
Згідно з довідкою Угнівського міжрайонного наркодиспансера Сокальського району, Львівської області від 10.06.2013 року ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в диспансері з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів (а.с.34).
Відповідно до введеної в Україні у 1998 році Міжнародної статистичної класифікації хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) діагнозу «наркоманія» на даний час відповідає назва «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів».
Саме від хвороби, назва якої відповідає вжитому в ч.4 ст. 309 КК України поняттю «наркоманія», ОСОБА_7 пройшов лікування в наркологічному диспансері.
Отже, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність передбачених ч.4 ст. 309 КК України підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України та закриття кримінальної справи.
На підставі наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою, а ухвала суду постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 370-376 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 1 листопада 2013 року - залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_9 - без задоволення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4