Справа №592/509/14-к
Провадження №1-кс/592/140/14

УХВАЛА

21.01.2014 року м.Суми
Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002313 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 190 КК України,
встановив:

Слідчий своє клопотання, погоджене з прокурором прокуратури м. Суми і мотивує тим, що органами досудового розслідування встановлено, що своїми навмисними діями, які виразилися у заволодінні шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами ФОП ОСОБА_4 в сумі 25200 грн.,ФОП Лобода в сумі 14820 грн., ФОП ОСОБА_5 в сумі 21125 грн., ФОП ОСОБА_6 в сумі 7025 грн., ФОП ОСОБА_7 в сумі 23075 грн., ФОП ОСОБА_8 в сумі 10455 грн., ФОП ОСОБА_9 в сумі 4100 грн., ФОП ОСОБА_10 в сумі 8825 грн., ФОП ОСОБА_11 в сумі 7800 грн. та ФОП ОСОБА_12 в сумі 14980 грн., ОСОБА_13 скоїла злочин, передбачений ст. 190 ч. 1 КК України - шахрайство. Крім того, своїми навмисними діями, що виразились у складанні завідомо неправдивого офіційного документу, а саме Декларації про початок виконання будівельних робіт - ОСОБА_13 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, тобто службове підроблення.
Так, під час досудового слідства виникла необхідність в накладенні арешту на майно ОСОБА_13 з метою відшкодування потерпілим заданих збитків.
Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.01.2014 року на праві приватної власності за гр. ОСОБА_13 зареєстрована двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , а тому слідчий просить накласти арешт на дане майно.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити, зазначаючи, що на вказані предмети необхідно накласти арешт для забезпечення позовів, які заявлені потерпілими.
ОСОБА_13 в судове засідання не викликалася на підставі ст. 172 ч.2 КПК України.
Заслухавши слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Проаналізувавши надані слідчим доводи та докази з приводу даного клопотання , враховуючи положення вищевказаного закону, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_13 , власником якого вона є, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 175 КПК України,
ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_13 на праві власності.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1
з оригіналом згідно: суддя ОСОБА_1