В И Р О К
Іменем України
30 березня 2015 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працює, раніше судимого:

- 03.02.2003 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

- 13.11.2003 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, звільнився 06.09.12 р. умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 26 днів;

- 17.12.2013 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.10.2012 р. приблизно о 23:00 год. ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 14 по вул. Миколаївській в м. Миколаєві, переслідуючи намір на заволодіння чужим майном, діючи повторно, відкрито заволодів майном ОСОБА_8 , а саме: грошима в сумі 176 грн., мобільним телефоном Нокіа 6303 вартістю 800 грн., блоком цигарок "LS" вартістю 60 грн., а всього на суму 1036 грн., чим завдав шкоду потерпілому. З викраденим майном з місця злочину ОСОБА_5 зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не визнав та пояснив, що пограбування він не вчиняв, мобільний телефон він купив на ринку "Колос" у валютчиків приблизно за три-чотири дні до затримання. Працівники міліції його залякали.

Вина обвинуваченого підтверджується:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.10.2012 р., згідно якого ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка відкрито викрала в нього майно біля будинку АДРЕСА_2 01.10.2012 р. приблизно о 23:00 год.;

- протоколом обшуку від 04.10.2012 р., згідно якого було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_3 у ОСОБА_9 . В результаті обшуку в кімнаті, розташованій в кінці квартири зліва по коридору, виявлено каблучку, пластикову картку від сім-карти, сім-карту оператора МТС № НОМЕР_1 , акумулятор від мобільного телефону "Нокіа", акумулятор з мобільного телефону "Самсунг"; в кімнаті, розташованій праворуч по коридору виявлено коробку від мобільного телефону "Нокіа Люміа 710" НОМЕР_2 , дві акумуляторні батарейки "Нокіа", 12 деталей від корпусів мобільних телефонів, пластикову картку, мобільний телефон "Нокіа 5130" № НОМЕР_3 без сім-карти з акумулятором "Нокіа"; в залі виявлено поламаний мобільний телефон "Соні Еріксон" № НОМЕР_4 без сім-карти; в ванній кімнаті під ванною під керамічною плиткою був виявлений мобільний телефон "Нокіа 6303" № НОМЕР_5 без сім-карти та без батареї, загорнутий в поліетиленовий пакет;

- розпискою, складеною в приміщенні санаторію "ім. Бурденко" в м. Саки про те, що потерпілому ОСОБА_8 повернуто мобільний телефон "Нокіа 6303" № НОМЕР_5 під розписку;

- протоколом огляду предмета від 08.10.2012 р., згідно якого були оглянуті речі, вилучені в ході обшуку у ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_3 , в тому числі мобільний телефон "Нокіа 6303" № НОМЕР_5 ;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 26.11.2012 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав свій телефон "Нокіа 6303", який був в нього викрадений 01.10.2012 р. біля будинку № 14 по вул. Миколаївській в м. Миколаєві;

- протоколом усної заяви від 01.10.2012 року, згідно якої ОСОБА_8 просить вжити заходів до невідомої особи, яка приблизно о 23:00 год. 01.10.2012 р. за адресою: вул. Миколаївська, 14, відкрито викрала майно, чим спричинила останньому матеріальні збитки на суму 1036 грн.;

- показами свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що 01.10.2012 року вона прийшла додому з роботи після поминок приблизно о 20:00 год. та лягла спати. Під час проведення обшуку у них в квартирі під ванною знайшли телефон, марку вона не знає. З нею проживав її син та ОСОБА_10 , гадає, що телефон належав ОСОБА_10 , так як той сказав, що купив його. Її син зараз працює в м. Києві. Син їй казав, що вони з ОСОБА_10 придбали цей телефон з рук, а саме телефон придбав ОСОБА_10 , коли вона не знає. Крикуна при проведенні обшуку не було, вона була сама. Вона нічого не казала працівникам міліції, потім син сказав їй, що вони з ОСОБА_10 придбали цей телефон з рук на ринку. До обшуку вказаного телефону вона не бачила. Коли телефон знайшли, їй його показали, телефон був темного кольору. Вона працювала з 06:00 год. до 20:00-22:00 год. в залежності від замовлень, ОСОБА_10 тоді проживав з ними. Коли вона прийшла додому після поминок, ОСОБА_10 був вдома. Вона пішла спати приблизно о 22:00 год., де був ОСОБА_10 вона не знає. Про телефон вона дізналася потім.

- показами свідка ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_12 приходиться їй сином. Син приїхав та сказав, що в нього викрали мобільний телефон. Вона не знає, чи писав син заяву. Зараз ОСОБА_12 знаходиться на лікуванні. Вона не знала, що його викликали до суду. Син знаходиться на лікуванні, перебуває на обліку з 12 років. Син знаходиться на лікуванні в Росії з минулого року. Син їздить у інвалідному візку. У ОСОБА_12 неврологічне захворювання, а не психологічне. Він живе своєю думкою. У нього захворювання мозку, слабке кровопостачання.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за даним епізодом необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Суд вважає необхідним виключити з обвинувачення ОСОБА_5 кваліфікуючу ознаку - "поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого", оскільки вона не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не вчиняв пограбування ОСОБА_12 01.10.2012 р. з метою заволодіння мобільним телефоном, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами, які узгоджуються між собою та у суду сумнівів не викликають, та розцінює їх як спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в кінці вересня 2012 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена) приблизно о 22:00 год. він, знаходячись біля будинку № 51 по вул. Південній в м. Миколаєві, діючи повторно, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито заволодів майном ОСОБА_8 , а саме грошима в сумі 150 грн., чим завдав шкоду потерпілому на вказану суму. З викраденим майном з місця злочину ОСОБА_5 зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за даним епізодом, не визнав та пояснив, що пограбування він не вчиняв.

В ході судового розгляду не встановлено доказів, які б підтверджували участь обвинуваченого у вчиненні даного пограбування, та вичерпані можливості їх отримати.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 за даним епізодом у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, не доведена, а тому він підлягає виправданню за недоведеністю участі в скоєнні даного злочину.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від покарання, перебував на обліку в ОНД з 03.12.2002 р. з діагнозом: синдром залежності від алкоголю. Знятий з обліку 26.01.2005 р. по судимості, на обліку в МОПЛ не перебуває, за місцем тимчасового тримання характеризується позитивно.

Відповідно до акту № 721 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 02.11.2012 року, ОСОБА_5 страждає в теперішній час та страждав в період інкримінованого йому діяння легкою розумовою відсталістю. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, суд на підставі ст. 71 КК України, вважає необхідним до призначеного покарання ОСОБА_5 частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного йому за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2003 року.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_8 від 01.10.2012 р., та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2013 року, призначити покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2003 року, остаточно призначивши до відбування покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі, рахуючи строк відбування покарання з 11.08.2013 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 час тримання під вартою за період з 03.10.2012 року по 09.04.2013 року.

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_8 від кінця вересня 2012 року, та виправдати його в зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1