Єдиний унікальний номер 725/3354/15-к
Номер провадження 1-кп/725/147/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000117 від 20.11.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.407, ч.3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 у протягом грудня 2014 року січня 2015 року вчинив умисні злочини проти встановленого порядку несення військової служби при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_5 08.04.2014 року був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та в складі команди направлений до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) №69 від 08.04.2014 року ОСОБА_5 був зарахований до списків частини, всіх видів забезпечення та призваний на посаду номера обслуги 1 гаубично-артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 .
Положенням ст.ст.17,65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Згідно вимог ст.ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон) передбачено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Законом України «Про оборону України», зокрема, статтею 17 передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Проходячи військову службу на вищевказаній посаді, у військовому званні «солдат», ОСОБА_5 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, 06 листопада 2014 року біля восьмої години 30 хвилин солдат ОСОБА_5 , всупереч наведених вимог законодавства, з метою тимчасово ухилення від проходження військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, не погоджуючи свої дії з командуванням та, не одержавши дозволу командира (начальника), самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 та вибув до місця постійного проживання: АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд.
17 листопада 2014 року солдат ОСОБА_5 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_2 та продовжив проходити військову службу.
В подальшому, солдат ОСОБА_5 , номер обслуги 1 гаубично-артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , будучи військовослужбовцем мобілізованим на особливий період, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовийобов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.11, 16. 17, 127, 128, 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 19 грудня 2014 року біля 08 год. 30 хв. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_2 , та вибув до місця свого постійного проживання АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд до 29.01.2015 року, тобто понад один місяць.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у самовільному залишенні військової частини визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах ухилився від несення військової служби. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.407 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він самовільно залишив військову частину тривалістю понад десять діб.

Також, суд вважає, що органом досудового розслідування були вірно кваліфіковані дії за ст.407 ч.3 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень те, що злочини, передбачені ч.2 та ч.3 ст.407 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проходження служби характеризується негативно.

Суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, приймав участь в антитерористичній операції.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому мінімального покарання в межах санкцій статей і обвинувачення.
Крім того, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст.75,76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_6 за вчинені протиправні діяння, а й для його виправлення.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.407, ч.3 ст.407 КК України і за їх вчинення призначити йому покарання:

- за ст.407 ч.2 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

-за ст.407 ч.3 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1