АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/6185/13-кГоловуючий у 1-й
інстанції Свачій І.М. Провадження №
11-кп/789/110/13 Доповідач - Римар
Т.М.Категорія - ч.1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2013 р.
м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області в складі :

Головуючого - Римар Т.М.

Суддів - Стадника О. Б., Демченко О.
В.,

при секретарі - Дмитрів О.М.;

з участю: прокурора - Гарматюка Р.Є.;

обвинуваченого - ОСОБА_3;

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого - адвоката
ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі кримінальну
справу за розглянувши у відкритому
судовому засіданні кримінальне
провадження за апеляційною скаргою
потерпілого ОСОБА_4 на вирок
Тернопільського міськрайонного суду
від " 3 " вересня 2013 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя
АДРЕСА_1, громадянина України, з вищою
освітою, непрацюючого, в силу ст.89 КК
України раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України та
призначено покарання у виді штрафу в
розмірі 800 грн.

Постановлено стягнути з
обвинуваченого ОСОБА_3 в користь
потерпілого ОСОБА_4 1000 грн. моральної
шкоди та 1500 грн. витрат на правову
допомогу.

Згідно вироку суду ОСОБА_3
визнаний винним і засуджений за те, що 14
лютого 2013 року близько 16 години він,
перебуваючи в приміщенні
перинатального центру "Мати і дитина",
що по вул. Замкова, 10 в м.Тернопіль, під
час суперечки на ґрунті особистих
неприязних відносин, умисно наніс
рукою ОСОБА_4 удар в обличчя, чим
спричинив йому синець в ділянці лівої
брови, який належить до легких тілесних
ушкоджень.

В апеляційній скарзі потерпілий
ОСОБА_4 вказує на те, що суд при
прийнятті рішення не врахував, що
обвинувачений вину визнав не повністю,
а частково, дій до примирення з ним не
вчиняв, а тому просить вирок суду
скасувати та постановити новий вирок,
яким призначити обвинуваченому ОСОБА_3
покарання за ч.1 ст. 125 КК України
суворіше, ніж штраф, у виді громадських
чи виправних робіт, посилаючись на те,
що покарання у виді штрафу необхідно
було б спрямувати на забезпечення його
цивільного позову. Крім того, зазначає,
що суд не в повній мірі задовольнив
його клопотання про відшкодування
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу адвоката.

В запереченні на апеляційну
скаргу потерпілого ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3 просить вирок
суду залишити без змін, мотивуючи тим,
що конфлікт, який відбувся між ним та
потерпілим, під час якого він наніс
потерпілому удар рукою, спровокував
останній. Крім того, вказує, що на його
утриманні знаходяться малолітня
дитина та вагітна дружина, а зміна міри
покарання може призвести до погіршення
його матеріального становища.

Заслухавши суддю-доповідача,
потерпілого ОСОБА_4 та його
представника - адвоката ОСОБА_5, які
підтримали апеляційну скаргу та
просять її задовольнити, засудженого
ОСОБА_3, який просить вирок суду
залишити без зміни та заперечує проти
апеляційних вимог потерпілого,
міркування прокурора про законність та
обґрунтованість вироку суду,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що вона
задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_3 у вчиненні
кримінального правопорушення за
обставин, викладених у вироку, та
правильність кваліфікації його дій за
ч.1 ст. 125 КК України в апеляційній
скарзі не оскаржується.

Щодо покарання, то, як вбачається
з вироку, призначаючи його ОСОБА_3,
судом першої інстанції дотримано
вимоги ст.ст.50, 65 КК України, а саме
призначено дане покарання у виді та в
межах, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК
України.

При призначенні покарання суд
врахував тяжкість вчиненого
кримінального правопорушення, яке
відповідно до ст.12 КК України є
невеликої тяжкості, особу
обвинуваченого ОСОБА_3, який
характеризується позитивно.

Враховуючи вищевикладене та з
огляду на мотив і мету вчиненого
кримінального правопорушення, його
наслідки - один синець у потерпілого,
колегія суддів вважає, що вирок суду в
частині призначеного покарання є
законним, обґрунтованим, а призначене
ОСОБА_3 покарання - достатнім та
необхідним для його виправлення.

Щодо посилання потерпілого
ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що
покарання у виді штрафу слід було б
спрямувати на забезпечення його
цивільного позову, а стосовно ОСОБА_3
застосувати інший вид покарання,
передбачений санкцією ч.1 ст. 125 КК
України у виді громадських чи
виправних робіт, то дані вимоги
потерпілого не ґрунтуються на вимогах
Закону.

Відповідно до вимог закону та з
врахуванням характеру та обсягу
заподіяних потерпілому ОСОБА_4
моральних страждань, вирішено судом
його цивільний позов, а також його
вимоги щодо відшкодування витрат по
оплаті за надання правої допомоги
(представником потерпілого - адвокатом
ОСОБА_5 затрачено на участь в судових
засіданнях 1 год. 14 хв.).

Вирок суду є мотивованим,
обґрунтованим та законним, підстав для
його скасування, як про це порушується
питання в апеляційній скарзі, не має.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого
ОСОБА_4 залишити без задоволення, а
вирок Тернопільського міськрайонного
суду від " 3 " вересня 2013 року стосовно
ОСОБА_3 - без зміни.

Судді:

Т.М. Римар О.Б. Стадник О.В. Демченко

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.М. Римар