П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2012 року Шевченківський
районний суд м.Києва у складі
головуючого судді Мєлєшак О.В., при
секретарі Соколовій О.В., за участю
прокурора Сороки М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 про
визнання неправомірною бездіяльність
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ у Київській області,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі
скаргою на бездіяльність Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ у Київській області щодо
неналежного розгляду заяв від 30.05.2011
року та 16.06.2011 року, неприйняття рішення
в порядку ст..97 КПК України, стягнення
матеріальної шкоди у розмірі 7673,92 грн.
та 200,00 грн., спричиненої моральної
шкоди та призначення
судово-психологічної експертизи для
визначення розміру спричиненої
моральної шкоди.

В судове засіданні заявник не
з'явилась, про час та місце слухання
справи була повідомлена належним
чином.

Прокурор просив суд залишити
скаргу без задоволення, посилаючись на
те, що рішення по заявам ОСОБА_1 було
прийнято в порядку, визначеному
Кримінально-процесуальним кодексом
України, а розгляд даного виду скарг не
відноситься до компетенції суду.

Суд, вислухавши думку прокурора,
дослідивши матеріали скарги та
матеріали, що надані ГУ МВС України в
Київській області щодо розгляду заяви
та скарги ОСОБА_1, прийшов до наступного
висновку.

Як встановлено в судовому
засіданні та вбачається зі змісту
скарги, скаржник просить визнати
неправомірною бездіяльність Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ у Київській області, стягнути на
її користь спричинену матеріальну
шкоду, визначити шляхом призначення
судово-психологічної експертизи
моральну шкоду, яку також стягнути на
її користь.

Так, ОСОБА_1 зі скаргою від 30.05.2011
року та заявою від 16.06.2011 року
звернулась до начальника ГУ МВС
України у Київській області.

За наслідками розгляду заяви
ОСОБА_1 від 16.06.2011 року було проведене
службове розслідування, про що
складено висновок, затверджений 30.06.2011
року начальником Васильківського МВ
ГУМВС України в Київській області, а
17.06.2011 року винесено постанову про
відмову у порушенні кримінальної
справи за ст..129 КК України, про що
скаржниця була інформована, оскільки
на її адресу направлене відповідне
повідомлення.

Скарга ОСОБА_1 від 30.05.2011 року
належним чином була розглянута, про що
також останню було проінформовано, на
підтвердження чого в матеріалах
перевірки міститься лист від 17.06.2011
року № 15/м-37.

Відповідно до ст..55 Конституції
України кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Приписами статей 110, 234, 236
Кримінально-процесуального кодексу
України визначено, що дії органів
дізнання, слідчого, прокурора можуть
бути оскаржені до суду.

Відповідно до ст. 97 КПК України,
по заяві або повідомленню про злочин
прокурор, слідчий, орган дізнання або
суддя зобов'язані прийняти одне з таких
рішень:

1. порушити кримінальну справу;

2. відмовити в порушенні кримінальної
справи;

3. направити заяву або повідомлення за
належністю.

Зважаючи на викладені обставини
та вимоги закону, суд приходить до
висновку, що службовими особами ГУ МВС
України в Київській області у межах
наданих їм повноважень вірно
визначився зі статусом заяви та скарги
ОСОБА_1 та прийняли рішення у
відповідності до вимог 97 КПК України,
про що заявника було повідомлено.

У відповідності до ст.19
Конституції України орган судової
влади (суд) діє лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Однак, цими нормативними актами
підстави та повноваження суду на
визнання незаконними дій
(бездіяльності) прокурора та
зобов'язання прокурора вчиняти певні
дії при розгляді заяви про злочин, не
передбачені.

Вимоги скарги щодо визнання
незаконними бездіяльності, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
зобов'язання його прийняти рішення
згідно ст.97 КПК України не лежать в
площині компетенції суду, яка
визначена положеннями чинного
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Інші вимоги скарги теж не
підлягають задоволенню, оскільки не
ґрунтуються на вимогах процесуального
закону.

Суд зобов'язаний виконати свій
процесуальний обов'язок та діяти лише у
межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією України та
її законами, а це зумовлює необхідність
залишення скарги без задоволення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.19, 55 Конституції України,
ст.ст. 95, 97, 236 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 про
визнання неправомірною бездіяльність
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ у Київській області,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - відмовити.

На постанову суду протягом 15 діб
з дня її винесення може бути подана
апеляція до Апеляційного суду м. Києва.

Суддя