У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Гриціва М.І. і Школярова В.Ф.,

за участі прокурора

Саленка І.В.,

розглянувши в
судовому засіданні в м. Києві 11 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок
Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня
2006 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, раніше неодноразово судимого, останній раз 16
травня 2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,-

засуджено за
ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене покарання зараховано в строк
покарання, відбутого за попереднім вироком Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 16 травня 2003 року, яке складало 3 роки позбавлення
волі і постановлено вважати ОСОБА_1 таким, що відбув покарання.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 21 червня 2002 року
приблизно о 22-й годині, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння,
поблизу магазину “Київський” в м.
Верхньодніпровську Дніпропетровської області за обставин, встановлених судом та
детально наведених у вироку, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з
мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, наніс скляною
пляшкою один удар по голові ОСОБА_2.
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_1 розбив ще одну пляшку, став
розмахувати горловиною від неї і не давав можливості ОСОБА_3 і ОСОБА_4
припинити його злочинні дії. Після того засуджений завдав удар горловиною від
розбитої пляшки по руці ОСОБА_5, чим спричинив йому фізичний біль, а коли
ОСОБА_4 вибив з його рук горловину від
пляшки, ОСОБА_1 підняв з землі кухонного
ножа, став ним розмахувати перед ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, завдав останньому
удар в груди, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я.

У касаційному поданні прокурор порушив питання про скасування вироку щодо
ОСОБА_1 і направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з істотними
порушеннями судом кримінального і кримінально-процесуального законів,
невідповідністю, внаслідок м'якості, призначеного засудженому покарання ступені
тяжкості вчиненого ним злочину та даним
про його особу.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у поданні доводи, колегія суддів
вважає, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має
враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують й обтяжують покарання.

Проте суд, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні хуліганства із застосуванням
предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, яким був
ніж, при призначенні йому покарання не врахував належним чином ступеня тяжкості
скоєного ним та даних, що характеризують особу засудженого.

Зокрема, судом належним чином не враховано те, що ОСОБА_6 раніше
притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкий корисливий злочин, реально
відбував покарання у виді позбавлення волі. Звільнившись у серпні 2001 року на
підставі ст.5 Закону України „ Про
амністію” через нетривалий час - у липні
2002 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знову вчинив хуліганство
із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних
ушкоджень. Під час розслідування справи ОСОБА_6 перебував у розшуку в зв'язку з
ухиленням від слідства, продовжив злочинну діяльність і вчинив крадіжку чужого
майна з проникненням у приміщення, тобто тяжкий злочин.

Крім того, як правильно вказано в поданні прокурора, мотивувальна
частина оскаржуваного вироку
постановлена з порушенням вимог ст. 334 КПК України.

Так, відповідно до вимог зазначеної статті, у мотивувальній частині
обвинувального вироку наводяться докази, на яких ґрунтується висновок суду з
зазначенням мотивів, з яких суд відкинув інші докази.

Однак, з огляду на матеріали справи, суд, сформулювавши обвинувачення,
визнане доведеним, в обґрунтування своїх висновків поклав лише показання
засудженого, обмежившись у вироку зазначенням про доведеність обвинувачення
ОСОБА_1 іншими матеріалами справи без
розкриття їх змісту.

Неправильно застосовано судом кримінальний закон і при призначенні
покарання ОСОБА_1 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами
кримінального покарання” суд вправі визначити остаточне покарання шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі
злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних.
Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадків,
коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей КК України.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за обома вироками призначено
покарання у виді 3 років позбавлення волі, тому в такому разі принцип
поглинення покарань застосовуватись не може, оскільки це суперечить вимогам
кримінального закону.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає обґрунтованими доводи
касаційного подання про порушеннями судом кримінального і
кримінально-процесуального законів та невідповідність призначеного засудженому
покарання ступені тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу внаслідок м'якості, що
відповідно до ст. 398 КПК України є підставою для скасування вироку і
направлення справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені недоліки і за
умови підтвердження обсягу обвинувачення, в якому ОСОБА_1 визнаний винуватим за
даним вироком, призначити йому покарання, яке б відповідало вимогам ст.65 КК
України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора задовольнити .

Вирок Верхньодніпровського районного
суду Дніпропетровської області
від 15 червня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну
справу направити на новий судовий розгляд
в той же суд в іншому складі суддів.

с у д д і:

Паневін В.О. Гриців М.І. Школяров В.Ф.