Справа № Провадження №10-271/12 10/1090/9174/12 Головуючий у І інстанціїШевчук
КатегоріяДоповідач у 2 інстанції Димарецький
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних

справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - ОРЛА А.І.

Суддів: ДИМАРЕЦЬКОГО В.М., ГОВОРУХИ В.І.,

за участю прокурора МЕЛЬНИЧЕНКА О.Ю., обвинуваченого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2012 року, якою було відмовлено в задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця міста Торез Донецької області, громадянина України,

не одруженого, судимого 23.12.2005 року Торезовським міським судом

за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення

волі, звільнений 10.08.2012 року у зв'язку з відбуттям покарання,

зареєстрованого в АДРЕСА_2

в с т а н о в и л а :

Слідчий СВ (по обслуговуванню м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області за згодою заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду з поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_2, який підозрювався у закінченому замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_3, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15, ч. 2, ст. 289, ч. 1 КК України.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2012 року у задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_2 відмовлено. В обгрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що в матеріалах справи та поданні слідчого не наведено переконливих доводів та відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_2, перебуваючи на волі буде намагатися ухилятися від слідства і суду, або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Прокурор, який брав участь в суді першої інстанці, не погоджуючись з постановою суду 1-ї інстанції подав апеляцію, в якій просить постанову суду від 12.11.2012 року скасувати, повернути справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляції її автор посилається на таке. Висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Також судом не враховано, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, вчиненого у стані алкогольного сп"яніння, будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість. Крім того, як встановлено у ході досудового слідства по справі та у ході розгляду судом подання ОСОБА_2 раніше судимий, а саме 23.12.2005 року вироком Березовського міського суду за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років. Після звільнення з місць позбавлення волі (3 місяці тому) він прибув до м. Києва на заробітки та проживав у гуртожитку, де працював різнорабочим, хоча пояснити де саме працював та проживав не зміг. Після вживання алкогольних напоїв зухвало, цинічно вчинив умисний корисливий закінчений замах на злочин, але довести свої незаконні дії до кінця не зміг, у зв"язку з його затриманням. Будучи опитаним у ході розгляду судом подання, підозрюваний повідомив, що за місцем реєстрації, а саме: в АДРЕСА_1 постійно не проживає, засобу зв"язку з останнім не має. Таким чином, судом при прийнятті рішення не враховано суспільної небезпечності особи та дій, що безумовно потребує ізоляції його від суспільства. Також в постанові суд не вказав, які саме переконливі доводи повинні бути зазначені в поданні слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. У постанові Пленуму ВС України № 4 від 25.04.2003 року ,,Про практику застосування судами України запобіжного заходу тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства" зазначено, що за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, що випливають з ч. 2 ст. 148 КПК України, судом обирається запобіжний захід взяття під варту. У зв'язку з цим, можна вважає, що підозрюваний може ухилитися від слідства, а в подальшому і від суду, перешкоджатиме у встановленні істини по справі, тому йому необхідно обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого, який заперечував проти апеляції, дослідивши матеріали судового розгляду та кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Так, розглядаючи подання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду необхідно з'ясовувати обставини, передбаченні ст. ст. 148, 150, 155 КПК України.

Вищезазначеним законом передбачено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитись від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини по справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров"я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Крім того, взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п"яти років, за винятком випадків, коли ця особа, перебуваючи на волі, переховувалася від органів дізнання, досудового слідства чи суду, перешкоджала встановленню істини у справі або продовжила злочинну діяльність.

З матеріалів справи вбачається, що судом 1-ї інстанції вказані вимоги закону були дотримані при розгляді вищевказаного подання слідчого.

Підстави та мотиви прийнятого рішення наведені у постанові суду і базуються на фактичних обставинах справи.

Порушень кримінально-процесуального закону, які б були підставою для визнання постанови суду першої інстанції незаконною, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2012 року, якою відмовлено у задоволенні подання слідчого щодо обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_2, без зміни.

З оригіналом згідно,

Суддя Апеляційного суду

Київської області В.ДИМАРЕЦЬКИЙ