КП № 278/917/15-к

В И Р О К
Іменем України

23 квітня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ємільчине, Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,-

у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 20 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який, того ж дня, був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та наказом №184 командира згаданої вище військової частини, зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення і переданий в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

03 вересня 2014 року наказом №1 командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду - механік ремонтного відділення розбірково-складальних робіт і поточного ремонту агрегатів 2 ремонтного взводу автомобільної техніки 2 ремонтної роти автомобільної техніки, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст.ст. 19, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та додержуватися вимог статутів Збройних Сил.

Згідно з вимогами ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.

24 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_4 убув з військової частини - польова пошта НОМЕР_2 у звільнення строком до 27 жовтня 2014 року за місцем проживання у смт. Смільчине Житомирської області.

Однак, ОСОБА_4 в ході проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно, не з`явився вчасно на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

28 жовтня 2014 року о 06 год. 10 хв., військовослужбовець військової польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , в порушення ст.ст. 17, Конституції України, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та без поважних причин і без дозволу командування, не з`явився вчасно на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , після чого проводив час на власний розсуд та обов`язки по і:е виконував до 20 березня 2015 року.

20 березня 2015 року солдат ОСОБА_4 повернувся до військової польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

22.04.2015 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону, якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.3 ст.407 КК України, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинений злочин, а саме із застосуванням ст.69 КК України, у виді арешту строком на 6 місяців та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, які роз`яснені сторонам.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид та строк покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджений вид та строк покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та терміну покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд погоджується із сукупністю обставин, передбачених ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, викладених в угоді, а саме щире каяття ОСОБА_4 та активне сприяння розкриттю злочину, що дає підстави до застосування ст.69 КК України і призначення більш м`якого виду покарання арешту.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 умисно нез`являвся вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, а тому ці його дії кваліфікує за ч.3 ст.407 КК України, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості вид та строк покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.314,474 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити у кримінальному провадженні № 0000248 від 22 квітня 2015 року угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту поміщення його на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок на підставі угоди, може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1