№1-кп/0202/299/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
законного представника потерпілих ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровськ кримінальне провадження № 0001009 від 03.06.2015 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, не працюючого, освіта середньо-технічна, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2013 року, зобов`язаний до щомісячної сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до повноліття, на користь матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 зі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2013 року.
Однак, ОСОБА_5 умисно, порушуючи ч. 2 ст. 51, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», в період часу з 18.11.2013 до 01.06.2015 злісно ухилявся від сплати, встановлених постановою суду, коштів на утримання своїх дітей (аліментів). Оскільки, ОСОБА_8 будучи працездатним за сприянням в офіційному працевлаштуванні в державні органи не звертався. Іншої матеріальної допомоги громадянці ОСОБА_4 не надавав. На неодноразові виклики Індустріального ВДВС ДМУЮ, попередження про необхідність надання державному виконавцю довідки з місця роботи, погашення заборгованості по аліментам та кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував, в результаті чого у ОСОБА_8 утворилась заборгованість по виплаті встановлених постановою суду коштів на утримання дітей (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів, а саме: 2013 рік: листопад - 667 грн. 10 коп., грудень - 450 грн. 00 коп.; 2014 рік: січень - 900 грн. 00 коп., лютий - 900 грн. 00 коп., березень - 943 грн. 37 коп., квітень - 900 грн. 06 коп., травень - 1055 грн. 85 коп., червень - 1032 грн. 48 коп., липень - 963 грн. 34 коп., серпень - 193 грн. 47 коп., вересень - 190 грн. 33 коп., жовтень - 286 грн. 90 коп., листопад - 1785 грн. 15 коп., грудень - 1785 грн. 15 коп.; 2015 рік: січень - 1932 грн. 92 коп., лютий - 1932 грн. 92 коп., березень - 1932 грн. 92 коп., квітень - 1932 грн. 92 коп., травень - 1932 грн. 92 коп.,
Загальна сума заборгованості в період з 18.11.2015 до 01.06.2015 становить 21717 грн. 74 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що він знає, що згідно рішення суду він повинен сплачувати аліменти на утримання своїх дітей сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак вказані аліменти він в період з 18.11.2013 року по 01.06.2015 рік не сплачував. Офіційно в даний час ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Зазначив, що йому було відомо про кримінальну відповідальність за невиплату аліментів.
Допитана у судовому засіданні законний представник потерпілих ОСОБА_4 пояснила за період з 18.11.2013 року по 01.06.2015 рік ОСОБА_5 грошові кошти на утримання дітей не сплачував.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, законного представника потерпілих та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 164 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприянні розкриттю злочина, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді обмеження волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1