Справа № 314/2657/15-к Провадження № 1-в/314/622/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2015 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у дистанційномусудовому засіданні матеріали за клопотанням адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого, який відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 20)
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,місце народження: місто Навої, Республіка Узбекистан, громадянина України, освіта вища, неодруженого, до засудження не працював, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
1)12.10.2009 року Залізничним районним судом м. Сімферополь АР Крим за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком терміном на 1 рік.
По даній справі засуджений: 16.11.2009 року вироком Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 306, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку: 14.06.2009 року, кінець строку: 14.06.2017 року,
про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,
До Вільнянського районного суду Запорізької області від адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого, який відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 20) ОСОБА_6 , надійшло клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, який відбуває покарання згідно з вироком Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 16.11.2009 року, відповідно до якого його визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 306, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні на клопотанні наполягала, просила суд звільнити засудженого ОСОБА_6 умовно достроково від відбування покарання, так як він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити, звільнити його умовно достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився, так як віну скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.
В судовому засіданні представник адміністрації установи виконання покарань заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
Прокурор клопотання підтримав і вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.
Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно - достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_6 станом на 16.06.2015 року відбув 3/4 частини строку покарання.Під час тримання в Сімферопольському слідчому ізоляторі, де знаходився з 22.06.2009 року по 15.02.2010 року, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. З 15.02.2010 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). Характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України вважається особою, що не має стягнень.
Крім того, засуджений ОСОБА_6 , за сумлінну поведінку та ставлення до праці має заохочення правами начальника колонії, а саме оголошено подяку за сумлінну поведінку та ставлення до праці у третьому кварталі 2014 року, подання про застосування до нього заохочення було погоджено у відповідному порядку (а.с. 21, 22, 23).
З пояснення представника адміністрації засуджений не був офіційно працевлаштований не з його вини, а у зв`язку з відсутністю належної кількості заказів на підприємстві установи, що в свою чергу не дало змогу його працевлаштувати, але згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучається без оплати праці до роботи по благоустрою колонії, відділень, а також у роботах до поліпшення житлово - побутових умов засуджених (ремонт відділень, пошиття одягу) (а.с. 18).
До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою (а.с. 25).
За вироком суду має позови, які не відшкодовуються у зв`язку з відсутністю виконавчих листів (а.с. 26).
У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний (а.с. 19), що також було підтверджено представником адміністрації в судовому засіданні.
Підтримує рівні стосунки з засудженими. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку .
За станом свого здоров`я засуджений є хворою людиною, оскільки внаслідок ДТП він зазнав травму живота розрив селезінки, постійно проходить лікування у медичній частині колонії, але не зважаючи на це приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу для засуджених «Фізкультура і спорт» (а.с. 15-17). За своїми релігійними переконаннями є мусульманським духовним наставником, у зв`язку з чим не може приймати участь у самодіяльних організаціях. За власною ініціативою, за свої кошти та з дозволу адміністрації колонії, засуджений ОСОБА_6 на території установи облаштував молебну кімнату, яку постійно відвідує (так як є мусульманським духовним наставником), що само по собі говорить про переосмислення своїх поглядів на життя та щире каяття за скоєну помилку.
В судовому засіданні засуджений надав свої пояснення, що вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється, в майбутнього бажає створити сім`ю та допомагати своїм батькам - пенсіонерам. Також запевнив, що у випадку дострокового звільнення буде працевлаштований (а.с. 12, 13, 14).
Відповідно до ст. 126 КВК України вдосконалює свої професійні навички, займається самоосвітою, а саме навчається у Вільнянському навчальному центрі (№ 20) м. Вільнянськ на оператора котельних установок, хоча має вищу освіту, закінчив академію. Таким чином суд приходить до висновку, що своїми діями засуджений ОСОБА_6 подає позитивний приклад іншим засудженим (а.с. 19).
Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування (а.с. 20).
У відповідності до протоколу та рішення спільного засідання спостережної комісії при РДА та комісії установи по розгляду матеріалів засуджених, до яких застосовується пільга умовно-дострокового звільнення від 16.06.2015р. - комісією відмовлено в застосуванні пільги умовно-дострокового звільнення. Будь-якої мотивації відмови в даному протоколі не наведено.
Доводи адміністрації про те, що засуджений навмисно не працював офіційно, з працівниками адміністрації є не завжди тактовним, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як не підтверджені начальником відділення, в якому утримується засуджений, який приймав участь в судовому засіданні та матеріалами особової справи засудженого. Також представник адміністрації зазначив, якщо б засуджений вів себе не тактовно, то до нього були б застосовані заходи дисциплінарного впливу, як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, що за весь час покарання засуджений ОСОБА_6 жодного разу в суперечку з представниками адміністрації не вступав (а.с. 27), таким чином суд приходить до висновку, що ці доводи надумані, та суперечать обставинам, наведеним вище.
Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -
Клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого, який відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 20) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за вироком Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 16.11.2009 року, на не відбутий строк, що складає 1 рік 11 місяців 14 днів.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1

30.06.2015