АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28"
лютого 2007 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого
Декайла П.В. Суддів Крукевича М.Н., Вавріва І.З. з участю прокурора Сліворської
Г.Ю. захисника ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2
на вирок Лановецького районного суду від 5 грудня 2006 року, яким ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Гвізд Надвірнянського району Івано-Франківської
області, жителя с Передмірка,
Лановецького району Тернопільської області, громадянина України з вищою
освітою, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не судимиго, -

- засудженого за ст. 365 ч. 2 КК
України на 4 роки позбавлення волі з

. позбавленням права займати посади
пов'язані з навчально-виховним процесом

та управлінням
ним у закладах освіти строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від
відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2
роки.

Відповідно з ст.76 КК України на
ОСОБА_2 покладено
обов'язки:

· не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

· повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

За вироком ОСОБА_2 визнано винним і засуджено за те, що він працюючи
ІНФОРМАЦІЯ_2, будучи службовою особою, 13 лютого 2006 року приблизно о 10 год.
25 хв., з метою вжиття виховних заходів для
учня ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, у

Справа №
11 -45 Головуючий
у 1 -й інстанції - Сарновський В.Я.

Категорія
- ст. 365 ч.2 Доповідач
- Крукевич М.Н.

зв'язку з
незадовільною поведінкою, викликав його у свій робочий кабінет, де перевищивши
свої службові повноваження та надані права і застосувавши насильство, умисно
наніс йому удар долонею руки у ліве вухо, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_3
були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді розриву лівої барабанної
перетинки з помірним пониженням гостроти слуху, які відносяться до середньої
тяжкості.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить
скасувати вирок щодо нього, а справу провадженням закрити у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину, посилаючись на те, що судом неповно
досліджені всі обставини справи, зроблено однобічний і необ'єктивний висновок
щодо його вини в інкримінованому йому злочині а також не здобуто сукупності
достатніх, незаперечних і достовірних доказів його вини.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2 та його
захисника-адвоката ОСОБА_1, які підтримали апеляцію, а також думку прокурора
про необхідність залишення вироку без змін як законного і обгрунтованого,
розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
злочину за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи
і підтверджений розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у
вироку доказами, зокрема показаннями самого засудженого під час досуцового і
судового слідства, в яких він не заперечував той факт, що дійсно 13 лютого 2006
року, на перерві між другим і третім уроком, запросив до себе в кабінет учня
ОСОБА_3, де наодинці зробив йому зауваження і вказав на недопустимість порушень
порядку в школі.

Факт
заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 підтверджується також його
показаннями, в яких він ствердив у судовому засіданні, що дійсно 13 лютого 2006
року, під час перерви між другим і третім уроком, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 особисто
покликав його до себе в кабінет. Коли він зайшов у кабінет і знаходився
приблизно на відстані одного метра від дверей , то ОСОБА_2, нічого не сказавши,
наніс йому удар долонею руки у ліве вухо, від якого він відчув сильний біль у
вусі, що супроводжувався порушенням слуху і головним болем. Після завдання
удару ОСОБА_2 запитав
у нього, чому він зірвав у коридорі школи петарду. На що він пояснив, що це був
надутий поліетиленовий пакет. В це й час пролунав дзвінок про закінчення
перерви і ОСОБА_2
відпустив його на урок. По дорозі з кабінету до класу він зустрів
однокласників ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
які запитували, чому він тримається за ліву сторону обличчя і вухо. В цей
день він відчував біль у лівому вусі та погіршення слуху. В наступні дні біль
не припинялася, а тому він з матір'ю 15 лютого 2006 року звернулися в
Лановецьку ЦРЛ, де при обстеженні лікарем було виявлено розрив барабанної
перетинки лівого вуха.

Показаннями свідка ОСОБА_6, яка ствердила про те, що вона
працює в Передмірській школі і 13 лютого 2006 року була очевидцем того, як о 10
год. 25
хвилин її син ОСОБА_3
разом з ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2
зайшов в його кабінет. Після дзвінка на урок, син вийшов з кабінету
ІНФОРМАЦІЯ_2, при цьому плакав і тримався рукою за ліву сторону обличчя.
Ввечері, того ж дня, син повідомив, що ОСОБА_2 у своєму
кабінеті вдарив його долонею руки у ліве вухо, скаржився на болі в голові і
лівому вусі, на яке погано чув. Оскільки болі у вусі не припинялися в наступні
дні, то 15 лютого2006 року вона з сином звернулась у Лановецьку ЦРЛ, де під час
його обстеження лікарем було виявлено розрив лівої барабанної перетинки. В
подальшому, в кінці лютого та на початку березня 2006 року, в розмовах з нею,
ОСОБА_2 та його
дружина визнавали, що він вдарив її сина, проте наміру заподіяти будь-які
тілесні ушкодження не мав, а також просили забрати заяву про побиття сина.

Показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, з яких
вбачається, що 13 лютого 2006 року, під час перерви після другого уроку,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2
покликав до себе в кабінет ОСОБА_3 Коли вони йшли на третій урок, то бачили ОСОБА_3, який йшов зі
сторони кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2, тримаючись за ліву сторону обличчя та вухо, що
були червоними.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 ствердили, що ОСОБА_3 13 лютого 2006
року на третьому уроці був пригнічений, плакав, тримався за ліве вухо і ліву
сторону обличчя, які у нього були червоні, на уроці сидів схиливши голову.
Після уроків розповів, що його вдарив директор.

Показаннями свідка ОСОБА_11, яка ствердила, що вона була
очевидцем, як ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 неодноразово застосовував фізичну силу до
учнів за порушення дисципліни.

Показаннями свідка ОСОБА_12, яка пояснила, що вона працює
ІНФОРМАЦІЯ_5 і в кінці лютого 2006 року на прохання ОСОБА_13 - дружини ОСОБА_2,
разом з нею ходила до ОСОБА_6, де вони просили забрати заяву про побиття її
сина та помиритись з ОСОБА_2

Висновком комісійної судово-медичної експертизи (а.с.
58-61) з якого убачається, що у потерпілого ОСОБА_3 встановлено
патологічні зміни органа слуху у вигляді перфорації (розриву) лівої барабанної
перетинки з помірним пониженням гостроти слуху на ліве вухо-приглухуватість
першого ступеня. Зазначений розрив з'явився незадовго до 15 лютого і пов'язаний
із виникненням різкого перепаду між зовнішнім і внутрішнім тиском у середньому
вусі, що характерно для так званої баротравми, утворення якої внаслідок
нанесення потерпілоліу 13.02.2006 року удару долонею в ділянку лівої вушної
раковини не виключається, а спричинена травма належить до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості.

Показаннями
свідка ОСОБА_13 - ІНФОРМАЦІЯ_6 с
Передмірка, який

ствердив про те,
що 15 лютого 2006 року ОСОБА_14 звернувся до сільської ради із заявою про
побиття ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2
його сина ОСОБА_3

Таким чином, вірно проаналізувавши зібрані по справі
докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дав належну оцінку діям
засудженого, вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 365 КК України і
апеляційних підстав для скасування вироку та закриття кримінальної справи за
відсутністю в діях ОСОБА_2
складу інкримінованого йому злочину, колегія суддів не вбачає.

Також не підлягають задоволенню апеляційні посилання засудженого про
необхідність призначення повторної комплексної судово-медичної експертизи
потерпілого, з проведенням експертизи в іншому експертному закладі, оскільки
висновки проведеної у справі комісійної судово-медичцої експертизи належно
аргументовані з наукової точки зору, відповідають фактичним обставинам справи
та іншим зібраним доказам, а тому суд не мав підстав сумніватися в їх
достовірності.

Покарання ОСОБА_2 суд призначив відповідно до вимог ст.65
КК України, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного ним злочину, його особи,
обставин, що пом'якшують покарання, зазначених у вироку. Тому підстав для його
дальнійшого пом'якшення колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Лановецького районного суду від 5 грудня 2006 року щодо ОСОБА_2 залишити без
змін, а його апеляцію без задоволення.