Справа № 183/2315/15
№ 1-кп/183/380/15
В И Р О К
іменем України
21 квітня 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000298 від 24.03.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця за мобілізацією у військовому званні старший солдат, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Наказом № 72 командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта В НОМЕР_3 ) від 03.04.2014 року, старший солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ) та призначено на посаду такелажника ремонтної роти військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_4 ), яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, зобов`язаний суворо дотримуватися у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

02 червня 2014 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_4 , самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_4 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. Прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України 24 березня 2015 року.

Таким чином, у період з 02 червня 2014 року по 24 березня 2015 року старший солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_4 та ухилявся без поважних причин від проходження військової служби тривалістю понад один місяць.

15 квітня 2015 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України; щиро каятися; активно сприяти розкриттю злочину.

Сторони дійшли до згоди про призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 6 місяців.

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання ОСОБА_5 винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновків, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що є достатньо підстав для застосування ст. 69 КК України, а тому ОСОБА_5 може бути призначено більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч. 3 ст. 407 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, ст. 60, 69 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 квітня 2015 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на шість місяців. Строк виконання покарання вважати з моменту фактичного початку відбуття покарання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1