Справа № 466/3666/15-к
УХВАЛА
Іменем України

23 червня 2015 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 за участю прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_2 , слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянув клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 погоджене старшим прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива Тячівського району Закарпатської області, із середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 від 12.11.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_2 , пояснення слідчого ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

Слідчий військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням погодженим старшим прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 05.09.2014 ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня ОСОБА_4 вибув для проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), де наказом командира цієї частини від 06.09.2014 №12 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 1 навчального батальйону цієї частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно до положень ч. 1 п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак з 05.09.2014, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

29.10.2014 близько 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 з метою назавжди ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд.

Таким чином, 29.10.2014 року близько 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем, з метою ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно без поважних причин продовжує перебувати поза межами її розташування, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.

14.05.2015 військовою прокуратурою Львівського гарнізону солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати солдата ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є повідомлення, повідомлення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , акт службового розслідування, показання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та які кожен окремо підтвердили, що солдат ОСОБА_4 з 29.10.2014 по теперішній час відсутній на службі без поважних причин.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, однак заперечив проти обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали, що подані слідчим, заслухавши думку прокурора ОСОБА_2 в підтримку клопотання, пояснення слідчого ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_4 , за результатами розгляду клопотання в судовому засіданні слід дійти висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Однак стороною кримінального провадження, слідчому судді не надано жодних вагомих доказів, які засвідчують факти того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

Одного лише припущення в клопотанні про те, що ОСОБА_4 знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у вчиненому правопорушенні, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати займатись злочинною діяльністю, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді, стороною кримінального провадження, не надано.

Однак, в ході розгляду клопотання стороною кримінального провадження не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення та запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення подібних кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу. Крім того, як вбачається з доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_7 та думку старшого прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 у підтримку клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_4 , який просив застосувати більш мягкий запобіжний захід, а також враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, сімейний стан підозрюваного, вважаю що слід обрати підозрюваному ОСОБА_4 більш мякий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України,ст.ст.131,132, 176-178, 182-184,193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_7 , погодженого старшим прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону за першою вимогою;

- не залишати місця постійного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22.00год. по 07.00год.;

- здати на зберігання до відповідного органу влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали.

Виконання ухвали покласти на слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_10 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_11 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1