Дата документу Справа № 224/761/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1089/15
Єдиний унікальний № 224/761/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000238 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дебальцевського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року (з урахуванням виправлених у ньому згідно з ухвалою від 20.01.2015 року описок), яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Пахар Артемівського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.02.2003 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ст. ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, із випробуванням строком на 1 рік;
- 12.12.2005 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі постанови Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 25.02.2008 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців;
- 03.03.2009 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. ст. 185 ч. 3, 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 18.03.2014 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 395, 70 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно за сукупністю злочинів призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховано покарання, відбуте частково за вироком Дебальцевського міського суду Донецької області від 18.03.2014 року - 9 місяців 4 дні. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 22.12.2014 року. Вирішена доля речових доказів.
Виходячи з вироку, 04.03.2014 року, приблизно об 11.00 год., ОСОБА_7 перебував у квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де розпивав спиртні напої на кухні вказаної квартири разом зі своїми знайомими ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Під час розпивання спиртних напоїв, приблизно об 11.20 год., ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перейшли до спальної кімнати і тривалий час перебували там, діючи умисно та повторно, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливі цілі, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю господарів квартири, таємно викрав з холодильника продукти харчування та інше майно, зокрема мобільний телефон, яке перебувало у квартирі, а всього на загальну суму 886, 65 грн., після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи, що дійсно узяв у потерпілої продукти харчування та мобільний телефон, зазначає, що не мав наміру викрадати останній, а взяв його, оскільки вважав, що телефон у не робочому стані. Між тим, посилається на незаконність вироку через неповноту і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, зокрема в ході проведення вилучення мобільного телефону, застосування до нього фізичного та психологічного насилля працівниками міліції з метою змушеного надання показань щодо беззастережного визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі, внаслідок якого він потрапив до лікарні, та безпідставного посилання сторони обвинувачення на негативні дані, які характеризують його особу, що не відповідає дійсності. На підставі викладеного, просить прийняти законне та обґрунтоване рішення у провадженні.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; колегія суддів перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікація його дій у скоєнні умисного кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується сукупністю досліджених при судовому розгляді доказів, які згодом суд поклав в основу вироку, є законним та обґрунтованим.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим, суд дослідив його показання, який, будучи допитаним під час судового розгляду, пояснював, що дійсно викрав продукти харчування, а крадіжку телефону не вчиняв.
Однак, не заперечував факт крадіжки телефону і продуктів харчування у потерпілої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду.
Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами: протоколом особистого огляду від 04.03 2014 року, згідно з яким, у обвинуваченого був виявлений та вилучений мобільний телефон «НОКІА» та продукти харчування (а.п. 56); протоколом огляду місця події - кв. АДРЕСА_2 від 04.03 2014 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_8 поясняла про крадіжку телефона «НОКІА» та продуктів харчування (а.п.54-55); висновком експерта від 12.03.2014 року про вартість телефону (а.п.63); довідкою про вартість продуктів харчування (а.п.89).

Суд ретельно і належним чином дослідив ці та інші докази у провадженні з точки зору їх законності, належності та допустимості, виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності та виключають сумніви у причетності ОСОБА_7 до умисного скоєння інкримінованого йому злочину, а тому правильно обґрунтував ними його обвинувачення.

Із посиланням на п.6 ч.2 ст.87 КПК України, суд визнав недопустимим доказом протокол слідчого експерименту від 17.03.2014 року шляхом відтворення дій, обстановки, та обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 185 ч.2 КК України, кваліфіковані правильно.

Порушень ст. ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який був раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, не одружений, не працює.

Рецидив злочинів та скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння суд, відповідно до ст. 67 КК України, визнав обставинами, що обтяжують покарання.

Врахувавши наведене, суд призначив покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді 4 років позбавлення волі, і на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши покарання, відбуте частково за вироком Дебальцевського міського суду Донецької області від 18.03.2014 року, - 9 місяців 4 дні, остаточно призначив покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Призначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. ст. 50,65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про застосування до обвинуваченого фізичного та психологічного насилля працівниками міліції з метою отримання даних про скоєння інших злочинів, внаслідок чого він потрапив до лікарні, матеріалами кримінального провадження не підтверджуються, а сам обвинувачений під час судового розгляду про застосування такого насильства не повідомляв. Крім того, суд у якості доказів винуватості обвинуваченого, взяв до уваги його покази лише під час судового розгляду, а не його покази під час досудового розслідування.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі заявив про застосування до нього незаконних методів, після його затримання працівниками міліції опорного пункту с. Миронівський, внаслідок чого він потрапив до лікарні, повідомити про це прокурора Донецької області для проведення ретельної перевірки.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, інших підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, скасування вироку повністю чи частково та ухвалення нового вироку, або скасування вироку повністю чи частково та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дебальцевського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року (з урахуванням виправлених у ньому згідно з ухвалою від 20.01.2015 року описок) відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Повідомити про заявлені обвинуваченим ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду відомості щодо застосування до нього фізичного та психологічного насилля працівниками міліції опорного пункту с. Миронівський, прокурора Донецької області для проведення ретельної перевірки і прийняття рішення відповідно до вимог КПК України.

Надати прокурору Донецької області копію апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4