Дата документу Справа № 235/1193/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/27/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 235/1193/14-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.119 ч.1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003099 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2014 року та на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2014 року, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2014 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяна Добропільського району Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, пенсіонер, інвалід 3-ї групи за загальним захворюванням, одружений, діти повнолітні, не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

захисник ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор, вважає вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області стосовно ОСОБА_7 незаконним та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що виразилось в неправильній кваліфікації дій підсудного за ч.1 ст.119 КК України, через що призначене покарання не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення про необхідність кваліфікації дій засудженого не за ч.1 ст.115, а за ч.1 ст.119 КК України, поклав лише показання самого засудженого про те, що він не бажав смерті потерпілого, а постріл відбувся випадково в процесі боротьби, а також просто перелічив інші докази у провадженні (висновки експертів, протоколи слідчих експериментів), однак, в порушення вимог ст.374 КПК України не проаналізував їх і не вказав - в чому саме вони підтверджують обвинувачення підсудного саме за ч.1 ст.119 КК України.

Крім того, суд першої інстанції взагалі залишив поза увагою і не дав оцінки показанням потерпілої ОСОБА_6 (сестра загиблого) в частині того, що у брата була травмована ліва рука, пошкоджене сухожилля, тому він не міг боротися і міцно тримати рушницю, внаслідок чого, за версією підсудного, і стався постріл.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи від 07.02.2003, при розмежуванні питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

Таким чином, прокурор вважає, що суд першої інстанції безпідставно зробив висновки про дії ОСОБА_7 із злочинної необережності, оскільки людина, яка тримає заряджену мисливську зброю під рукою (не в окремому сховищі, а вільно у кімнаті) і у стані алкогольного сп`яніння, обурена і агресивно налаштована, приставляє цю зброю до тулуба потерпілого, хоча має можливість припинити сварку мирним шляхом (вийти з кімнати, видворити потерпілого із будинку за допомогою свідків), може діяти лише із прямим умислом на вбивство потерпілого, що і скоїв ОСОБА_7 здійснивши постріл.

Показання ОСОБА_7 , що постріл відбувся випадково є спробою уникнути відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину.

Також прокурор вважає ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2014 року, якою ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного йому вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2014 року за ч.1 ст.119 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що застосування амністії до ОСОБА_7 є прерогативою апеляційного суду Донецької області, а не суду першої інстанції, оскільки судовий розгляд у суді першої інстанції завершився винесенням вироку. Припускається лише винесення ухвал про виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні, відповідно до ст.379 КПК України.

Наступна стадія судового розгляду - це провадження в суді апеляційної інстанції, згідно з вимогами КПК України.

Тому і питання застосування амністії до ОСОБА_7 повинно вирішуватися апеляційним судом Донецької області.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить скасувати вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2014 року стосовно ОСОБА_7 через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що потягло неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого та призначення покарання, що не відповідає тяжкості скоєного та особі винного через його м`якість.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

В порядку ст.124 КПК України стягнути на користь держави судові витрати на провадження експертиз в сумі 7623,01грн, які були проведені ГУМВС України в Донецькій області НДЕКЦ.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.08.2014 року, якою ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного йому вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2014 року за ч.1 ст.119 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році скасувати.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 вважає вирок Красноармійського міськрайонного суду яким засуджено ОСОБА_7 за ст. 119 ч. 1 КК України від 01.08.2014 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що виразилося у невірній кваліфікації дії обвинуваченого з ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України, також у порушенні судом норм матеріального та процесуального права у зв`язку з наступним.

Судом не був врахований спосіб, знаряддя злочину, поведінка винного, а також стосунки між потерпілим та обвинуваченим, наслідки кримінального правопорушення, що призвело до невірної кваліфікації дій обвинуваченого.

Колегія суддів у суді першої інстанції не звернула увагу на той факт, що вистріл було призведено обвинуваченим, тільки після того, як він заволодів зброєю, тобто не в процесі боротьби за рушницю між обвинуваченим та потерпілим, що виключає за своєю правовою природою кваліфікацію дій за ст. 119 КК України.

Колегія суддів не дала належної правової оцінки діям обвинуваченого стосовно обставин, викладених у вироку суду, а саме показанням самого обвинуваченого, де він показав, що зберігав рушницю не в сейфі заряджену, взяв зброю та повернувся на кухню, де приставив рушницю до лівої частини тулуба з боку - тобто у життєві-важливі органи потерпілого, та здійснив вистріл на відстані 50 см від потерпілого.

Зазначені обставини були залишені судом без відповідної уваги, не дана оцінка показанням обвинуваченого в цій частині, а тільки зазначено, що наміру на вбивство у обвинуваченого не було, стріляти він не хотів.

У зв`язку з викладеним, потерпіла ОСОБА_6 просить вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2014 року, яким ОСОБА_7 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання до 4 років 6 місяців позбавлення волі скасувати як незаконний.

Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначивши обвинуваченому покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження інших правопорушень в межах санкції статті 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.

В запереченнях на апеляційні скарги, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2014 року щодо нього залишити без змін.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.119 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання рахується з 06.12.2013 року.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь цивільного позивача ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 8642 гривні 05 копійок та моральну шкоду у розмірі 50000 гривень, а всього 58642 гривні 05 копійок.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2014 року ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного йому вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2014 року за ч.1 ст.119 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор, підтримав свою та потерпілої ОСОБА_6 апеляційні скарги частково та просив їх задовольнити в частині визнання безпідставності перекваліфікації судом першої інстанції дій ОСОБА_7 та безпідставності застосування до нього амністії, просив зазначені судові рішення скасувати та призначити новий судовий розгляд у зв`язку з порушенням судом вимог ст.ст. 409, 412 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили вирок, а обвинувачений і ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Вислухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вироку суду, 6 грудня 2013 року близько 6-30 години в приміщенні кухні, яка знаходиться на першому поверху житлового будинку АДРЕСА_1 між проживаючим у будинку ОСОБА_7 та його знайомим ОСОБА_11 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_7 поруч з кухнею за дверима вітальні при вході зліва взяв свою мисливську рушницю ТОЗ-34 ЕР 12 калібру № НОМЕР_1 , споряджену множеним дробовим снарядом і повернувся до приміщення кухні, де на стільці за кухонним столом сидів ОСОБА_11 .

ОСОБА_11 руками намагався вихопити у ОСОБА_7 його рушницю. ОСОБА_12 висмикнув рушницю з рук ОСОБА_11 , похитнувся назад і випадково нажав на спусковий гачок рушниці, в результаті чого з близької дистанції відбувся постріл, під час якого рушниця була направлена в сторону ОСОБА_11 . Внаслідок пострілу ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_11 вогнепальне, дробове, сліпе поранення грудної клітини зліва, проникаюче в ліву плевральну порожнину з пошкодженням 8,9 ребер зліва, з лівостороннім відкритим напруженим гемо пневмотораксом з коллабіруванням легені, діафрагми зліва, тонкого та товстого кишечника, жирової клітковини та лівої нирки, поперекових м`язів зліва, лівого поперечного відростка 2 поперекового хребця, вогнепальне, дотичне поранення середньо-нижньої третини лівого плеча.

Від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10-20 годині ОСОБА_11 помер в хірургічному відділенні Красноармійської центральної районної лікарні, куди він був доставлений каретою швидкої медичної допомоги. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок гострої крововтрати, обумовленої вогнепальним, дробовим, сліпим пораненням грудної клітини зліва, проникаючим в ліву плевральну порожнину з пошкодженням 8, 9 ребер зліва з лівостороннім відкритим напруженням гемо пневмотораксом з коллабіруванням легені, діафрагми зліва, тонкого та товстого кишечника, жирової клітковини та лівої нирки, поперекових м`язів зліва та лівого поперечного відростка 2 поперекового хребця.

Як вбачається з матеріалів судово-медичної експертизи від 06.12.2013 року № 489 трупа потерпілого на задній поверхні лівого плеча трупа мається горизонтальна поранення розміром 6х5 см. (т.1 а.с.111), яке кваліфіковане як вогнепальне дотикове поранення середньо-нижньої третини лівого плеча (т.1 а.с.113), а також вогнепальне, дробове, сліпе поранення грудної клітини зліва, проникаюче в ліву плевральну порожнину з пошкодженням 8,9 ребер зліва, з лівостороннім відкритим напруженим гемо пневмотораксом з коллабіруванням легені, діафрагми зліва, тонкого та товстого кишечника, жирової клітковини та лівої нирки, поперекових м`язів зліва, лівого поперечного відростка 2 поперекового хребця (т.1 а.с.113). Згідно з висновком експерта № 782 від 06.01.2014 року: - дві гільзи, вилучені 06.12.2013 року під час проведення огляду місця події у даному кримінальному провадженні, стріляні в нижньому стволі рушниці, вилученій під час проведення зазначеної слідчої дії, а одна у верхньому стволі вищевказаної рушниці (т.1 а.с.179). При цьому предметом дослідження був і ніж, вилучений 06.12.2013 року під час проведення хірургічної операції у потерпілого ОСОБА_11 (т.1 а.с.182). Згідно протоколу огляду від 06.12.2013 року на боковій перекладині під столешницею стола виявлено пошкодження витягнутої форми довжиною до 80 см., шириною до 40 см. (а.с.23,29-30).

Доводи захисту про те, що про відсутність умислу на навмисне вбивство у ОСОБА_7 свідчить його поскримінальна поведінка (викликав швидку допомогу, намагався надати первинну медичну допомогу потерпілому), спростовуються даними судово-медичної експертизи трупа потерпілого. А саме: - згідно запису в карті виїзду швидкої медичної допомоги № 16656 від 06.12.2013 року привід виїзду на адресу ОСОБА_7 зазначено ножове поранення, Зі слів власника будинку АДРЕСА_1 знайшов хворого на вулиці близько 4 години, заніс в будинок (т.1 а.с.113). При цьому сам ОСОБА_7 і свідок ОСОБА_13 стверджують, що швидку допомогу викликав ОСОБА_7 , який і є власником зазначеного будинку.

Ці обставини спростовують твердження сторони захисту про скоєння вбивства з необережності залишилися поза увагою суду і не були предметом аналізу у вироку, що привело до неповноти судового розгляду. Ці порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи прокурора про те, що суд необґрунтовано відмовив у відшкодуванні витрат на проведення експертиз НДЕКЦ ГУ МВС України в Донецькій області є непереконливими, оскільки ч.3 ст.124 КПК України передбачає такі стягнення витрат на залучення експертів недержавних експертів та експертних установ.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні журнали судового засідання з 11,20 до 16,44 години 21.05.2014 року, зміст звукозапису не відповідає змісту журналів судового засідання. Згідно журналів судового засідання перегляд відеозапису слідчих дій з участю свідка ОСОБА_14 відбувся 22.05.2014 року, а згідно звукозапису судового засідання - 21.05.2014 року.

Відповідно ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити у числі інших питання - яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати. Суд, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 зазначене питання не вирішив. Законом України Про амністію передбачає застосування зазначеного закону та звільнення від покарання осіб, щодо яких судом ухвалені вироки, які не набрали законної сили. Але законодавцем спеціально передбачена територіальна та інстанційна підсудність при розгляді кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 33 КПК України, кримінальне провадження у першій інстанції здійснюють місцеві суди. Кримінальне провадження в апеляційній інстанції здійснюють апеляційні суди областей. Таким чином, застосування амністії до ОСОБА_7 є прерогативою апеляційного суду, а не суду першої інстанції, оскільки судовий розгляд у суді 1 інстанції завершився винесенням вироку.

Зазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою до скасування судових рішень з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого треба повно та об`єктивно проаналізувати всі докази у справі та прийняти обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора і потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2014 року та ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати. Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Продовжити ОСОБА_7 строк утримання під вартою на 60 днів до 16 березня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4