Справа № 11-2352007р. Головуючий
у 1-й інстанції: Антонов А. А.
ст. 185 ч.3 КК України Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

2007
року березня місяця 2 дня колегія суддів судової палати у криміналь­них справах
Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді
Куліша В.М.

суддів: Кисіль A.M.,
Лісіченко Л.М.

з участю
прокурора Адамець A.M.

засуджених
ОСОБА_1, ОСОБА_2

потерпілого
ОСОБА_2. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями
потерпілого ОСОБА_2., засуджених
ОСОБА_1. ОСОБА_2 на вирок Чутівського
районного суду Полтавської області від 22 грудня 2006 року.

Цим вироком
засуджені:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродже­нець с Станичне, Харківської області, українець,
громадянин України, освіта
середня, неодружений, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, непрацюючий,
проживаючий АДРЕСА_1, раніше су­димий:

- 19.04.1996р.
Нововодолазьким районним судом Харківської області за

ст. cт. 142 ч.2, 222
ч.3 КК України до 6 років позбавлення волі, -

визнаний винним
за ст.
185 ч.3 КК України і призначено покарання 4 ро­ки позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженець с. Заставське Волховського
району Костромської області,
росіянин, громадянин України, освіта середня, неодружений,
непрацюючий,
проживаючийАДРЕСА_2, раніше
судимий:

·
05.12.1998р. Полтавським районним судом за ст. хт. 140 ч.3, 145 ч.1,
17, 140 ч.3 КК України до 4 років
позбавлення волі з конфіскацією У2 частини майна;

·
25.04.2004р. Люботинським районним судом Харківської
області за ст. . ст. 15,
185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 25.04.2005 р. по відбуттю
покарання, -

Визнаний винним
і призначено покарання за ст. 185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення
волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3народження, уродженець і житель АДРЕСА_3, українець,
громадянин України,
неодружений, освіта середня, приватний підприємець, раніше судимий:

-17.03.1981р. Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 140 ч.2 КК

України до З
років позбавлення волі;

-25.10.1983р. Октябрським районним судом м. Полтави за ст.
ст. 118 ч.2,

117 ч.3,
42 КК
України до 14 років б місяців позбавлення волі;

-23.06.2001р.
Диканським районним судом Полтавської області за ст. хт.

215 ч.1, 45 КК України до 1 року позбавлення волі з
іспитовим строком 1

рік і штрафом
170 грн., Визнаний винним та призначено
покарання за ст. 185 ч.3 КК України на 3
роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання звільнений з ви­пробуванням на іспитовий строк 2 роки.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язаний
періодично з'являтись для ре­єстрації в органи кримінально-виконавчої системи
та повідомляти про зміну свого місця проживання.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 12 000 грн. на користь ОСОБА_2. в
рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_4 3000 грн. та 1000 грн.
моральної шкоди а всього 4000 грн.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 2 100 грн., на користь ОСОБА_61 136 грн.

Стягнуто
на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_1 5 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди.

Стягнуто
на користь ОСОБА_8
з ОСОБА_2 632 грн. , на користь
ОСОБА_9 1 279 грн., на користь ОСОБА_10
- 1 440 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 500 грн.
моральної шкоди, а всього 1 940
грн., на користь НДЕКЦ УМВС України в
Полтавській області 110 грн. 68 коп.
в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Цивільний
позов ОСОБА_2. про стягнення 8 655 грн. в рахунок відшко­дування упущеної
вигоди залишено без розгляду.

Одночасно судом
вирішена доля речових доказів.

Згідно
вироку суду вони визнані винним у тому,
що в третій декаді лютого 2004 року ОСОБА_2, діючи умисно,
з корисних спонукань з метою крадіжки чужого майна, взявши мішки та металеву монтіровку, прийшов у господарство ОСОБА_10, яке розташоване по АДРЕСА_4де вибив скло у вікні
і проник у літню кухню, а звідти в
погріб, де таємно викрав 250 кг.
картоплі вартістю 0, 80 грн. за 1 кг. на суму 200 грн. Після чого, зірвавши навісний замок на дверях
будинку, зайшов в середину і таємно
викрав: бензопилку «Дружба» вартістю 600 грн.,
велосипед «Україна» вартістю 100 грн. та інше майно, всього на загальну суму 1 440 грн.

ОСОБА_2 у ніч на
25.05.2005р. повторно, з корисних
мотивів заволо-діння чужим майном прийшов у господарство ОСОБА_8 ,
яке розташоване в с.
Нагальне Коломацького району Харківської області, де вийняв скло з вікна,

проник в будинок, де таємно викрав: 2 алюміневих бідона ємністю
40 л. вартіс­тю по 80 грн. кожний на загальну суму 160 грн., 1 бідон ємністю 20 л. вартістю 60 грн., та інше майно на загальну суму 732 грн.

ОСОБА_2
в період часу з 12 по 15.06.2005р.,
близько 22 год., повтор­но з метою крадіжки чужого майна, прийшов у господарство ОСОБА_9, яке розташоване по АДРЕСА_5, де проник в будинок і викрав: телевізор
«Електроніка-Ц 431» вар­тістю 550 грн.,
магнітофон-прийомник «Соні» вартістю 150 грн. та інше майно, всього на загальну суму 1 599 грн.

ОСОБА_2
повторно за попередньою змовою з ОСОБА_1 і осо­бою, справа відносно якої виділена в окреме
провадження, в період часу з 7 по
11.08.2005р. близько 23 год., з метою крадіжки чужого майна, на велосипедах приїхали на територію дачного
кооперативу «Прилад», розташованого біля
с Черкасівка
Полтавського району, зайшли на дачну
ділянку ОСОБА_6 , де, проникнувши в будинок, викрали 2 сковорідки загальною вартістю 50
грн., во­дяний насос «Малині» вартістю
150 грн. та інше майно а всього на загальну су­му 1 136 грн.

ОСОБА_2
та ОСОБА_1 28.08.2005р. близько 22 год.
діючи умисно за попередньою змовою між собою з метою крадіжки чужого майна
прийшли на пасовище, яке розташоване
вздовж вул. Новоселівка в с Опішняки
Полтавсько­го району, де таємно викрали
належну ОСОБА_2 корову вагою 450 кг. вартістю 5 000 грн., а потім відвели в ліс, що розташований біля с.
Надержинщина Пол­тавського району,
де після невдачі щодо її продажі,
30.08.2005р. запропонували ОСОБА_3. допомогти їм розробити корову на що
той погодився а потім переве­зли м'ясо яловичини до м. Полтави і продано а кошти розділили.

ОСОБА_2
та ОСОБА_1 у ніч з 27
на 28.09.2005р. діючи умисно, за
попередньою змовою між собою з корисливих спонукань з метою крадіжки чу­жого
майна, прийшли в с Шелестові
Коломацького району Харківської області до господарства ОСОБА_5 з метою
заволодіння коровою, але викрасти коро­ву
не змогли.

Після чого, ОСОБА_2 домовився із ОСОБА_3. про те, що останній на автомобілі допоможе перевезти
м'ясо яловичини на ринок в м. Полтаву.
До­мовляючись, ОСОБА_2 повідомив, що дану корову він купив за вилучені кошти
від попереднього продажу м'яса. Увечері 28.09.2005р. ОСОБА_3 та ОСОБА_11
приїхали на належному ОСОБА_3. автомобілі ВАЗ-21011, НОМЕР_1,
ус. Іскрівку Чутівського району
Полтавської області, де їх чекали
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 А потім близько 21 год.
пішли в с. Шелестове Коломацького
району Харківської області, зайшли в
господарство ОСОБА_5, де шляхом
відкриття навісного замка на дверях проникли в сарай, звідки таємно викрали належну останньому
корову вагою 300 кг. вартістю 2 100 грн. і відвели

в
ліс, розташований біля , с. Іскрівка Чутівського району Полтавської області, де ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ОСОБА_11 відпустили
корову.

3.10.2005р.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приїхали до ОСОБА_3. і за­пропонували йому допомогти
перевезти м'ясо яловичини на продаж на ринок м.
Полтава, на що останній
погодився, і вони поїхали на належному ОСОБА_3.
автомобілі ВАЗ-21011, НОМЕР_1, на місце,
де останній повинен буде їх че­кати щоб загрузитесь м'ясом. Близько 21 год. 03.10.2005р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1прийшли на пасовище, яке розташоване біля с Опішняки
Полтавсь­кого району, де викрали належну
ОСОБА_2 корову вагою 600 кг. вартістю 7 000 грн., яку відігнали в ліс , розташований біля с Терентіївна
Полтавського району, де ОСОБА_1 за
допомогою знаряддя, яке взяв у себе
вдома, забив і розробив корову.
Наступного дня, 06 год. ранку, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відвезли м'ясо і
продали на ринку в м. Полтава, а гроші розділили між со­бою.

15.10.2005р.
близько 22 год. ОСОБА_2 та ОСОБА_1з метою вчи­нення крадіжки чужого майна, повторно прибули в с Старицьківка Макіївсько­го
району Полтавської області, зайшли в
господарство ОСОБА_4, де із са­раю
таємно викрали корову вагою 300 кг. вартістю 3 000 грн., яку відігнали в ліс, розташований біля с Черкасівка
Полтавського району і ОСОБА_1 за до­помогою ОСОБА_2 забили і розробили
корову, м'ясо якої на автомобілі
ВАЗ-21011, НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3. повезли на ринок в м. Полтаву,
де продали, а гроші розділили між
собою.

Повторно, у другій декаді жовтня 2005р. близько 23
год., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 діючи
умисно, за попередньою змовою між собою
з корисних спонукань з метою крадіжки чужого майна, прийшли на територію дачного коо­перативу
«Лісові Поляни», розташованого біля с
Лісові Поляни Полтавського району,
зайшли на дачну ділянку громадянки ОСОБА_12, де ОСОБА_1,
і ОСОБА_2 таємно проникли в середину будинку і викрали: пральну машину
«Об» вартістю 200 грн., електричну дрель вартістю 200
грн., та інше майно а всього на загальну
суму 750 грн.

4.11.2005р.
близько 22 год. ОСОБА_1, . у с Іскрівка з метою
вчинення крадіжки корови, підійшов до
господарства ОСОБА_7, бабусі його спів­мешканки, яке розташоване по АДРЕСА_2, де проник в сарай, звідки та­ємно викрав корову вагою близько
500 кг. вартістю 3 000 грн., яку
відігнав в ліс, розташований біля с Черняківка
Чутівського району Полтавської області,
і в обумовленому місці продав її за 1000 грн.

Таким
чином, ОСОБА_2 таємно викрав чужого
майна: у 2004р. - на суму 1 440 грн, у
2005р. - на загальну суму 21 317 грн., а
всього на суму 22 757 грн.

ОСОБА_1 таємно
викрав чужого майна на загальну суму 21 986 грн.

ОСОБА_3. таємно викрав
чужого майна на загальну суму 15 000 грн.,
чим завдали потерпілим значної шкоди.

В
апеляції потерпілого ОСОБА_2. ставиться питання про скасування ви­року суду та постановления нового, яким засудити ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3. за
ст. 185 ч.5 КК України за
кваліфікуючої ознаки вчинення злочинів організованою групою і призначити їм
більш суворе покарання і стяг­нути з них на його користь моральну шкоду в сумі
9 000 грн.

В
апеляціях засудженого ОСОБА_1. ставиться питання про призначен­ня йому
покарання із застосуванням ст. 69 КК України , а ОСОБА_2 просить про пом'якшення покарання з
можливістю відбування у колонії-поселенні.

Колегія
суддів апеляційного суду, заслухавши
доповідача, пояснення за­суджених, які підтримують свою апеляцію і просять
пом'якшити покарання не оскаржуючи фактичні обставини справи, пояснення потерпілого ОСОБА_2., який просить скасувати вирок суду та
постановити новий за ч.5 ст. 185 КК Укра­їни, так як вважає, що злочини були вчиненні організованою
групою, яким при­значити більш суворе
покарання винним, та стягнути із них
9000 грн. моральної шкоди, міркування
прокурора про необхідність у ревізійному порядку зміни ви­року суду у частині
виключення кваліфікуючої ознаки проникнення у житло чи інше приміщення чи
сховище та перекваліфікації дій винних у цій частині на ст. 185 ч.2 КК України по епізоду заволодіння
2 головами ВРХ у потерпілого ОСОБА_2 та
виключення із вини засуджених кваліфікуючої ознаки спричи­нення значної
шкоди, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговори­вши доводи викладені в апеляціях учасників
судового розгляду, колегія суддів
вважає, що апеляції не підлягають
задоволенню, а вирок суду слід змінити у
ре­візійному порядку за таких підстав.

Висновки
суду щодо доведеності винності засуджених у вчиненні крадіжок чужого майна у
співучасті, є обґрунтованими.

Доводи у
апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_2. про те,
що досудове і су­дове слідство проведено не об'єктивно, необгрунтовано не задоволено його позов на
відшкодування моральної шкоди на 9000 грн. і злочини були вчинені організо­ваною
групою не відповідають фактичним обставинам справи та висновкам суду за таких
підстав.

Як
встановлено матеріалами справи, органами
досудового слідства і судом дотримано вимог
ст. 22 КІЖ України, спрямованих на встановлення у справі
об'єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду про винність осіб у вчинен­ні
крадіжок чужого майна за обставин встановлених судом відповідають фактич­ним
обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та де­тально
викладеними у вироку доказами, які ніким
із учасників судового розгляду не оскаржуються в тому числі і засудженими.

За таких підстав
колегія суддів докази у справі не перевіряє.

Твердження
ОСОБА_2. в апеляції, що зазначені особи
вчинили злочини у складі організованої групи не відповідає даним у справі.

Суд першої
інстанції і прокурор у судовому засіданні обгрунтовано дійшли висновку про
зміну обвинувачення із ч.5 на ч.3
ст. 185 КК України, тому що відпо­відно до ст. 28
п.3 КК України, злочин визнається
вчиненим організованою групою,

якщо в
його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке
об'єднання для вчинення злочинів,
об'єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи , спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Із
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2
і ОСОБА_1та ОСОБА_3 вчинювали злочини як самостійно, так і в групі, але їх зорганізованість не була такої
ступені, щоб кожний із співучасників
злочину знав про план вчинення того чи іншого зло­чину, більшість епізодів злочину ОСОБА_2 і
ОСОБА_1вчинили за попередньою змовою без участі третьої особи. Даних про єдиний
план, який був би відомий усім учасникам
вчинюваних злочинів у матеріалах справи немає.

У
постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду суда­ми
кримінальних справ про злочини, вчинені
стійкими злочинними об'єднання­ми» від 23.12.2005 N13 зазначається, що під утворенням організованої групи слід
розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об'єднання
для заняття злочинною діяльністю. Основною метою організатора такої групи є
утворення стійкого об'єднання осіб для заняття злочинною діяльністю, забезпечення взаємозв'язку між діями всіх
учасників останнього, упорядкування
взаємодії його структурних частин. А керування організованою групою полягає у
вчиненні дій, спрямованих на управління
їх функціонуванням як стійких об'єднань осіб (забезпечення існування, відповідного рівня організованості, дотримання загальних правил поведінки і
дисципліни; вербування нових учасників,
розподіл або перерозподіл між ними функціональних обов'язків; планування
конкретних злочинів і злочинної діяльності в цілому; організація заходів щодо
прикриття останньої; вдосконалення структури об'єднання) та здійсненням ними
злочинної діяльності (визначення її мети і напрямів, конкретних завдань об'єднання, його структурних частин або окремих
учасників, координація їхніх дій;
ініціювання здійснення певного виду злочинної діяльності чи вчинення конкретних
злочинів тощо, а таких даних у
матеріалах справи немає, тому
твердження, що злочини були вчинені
організованю групою у ОСОБА_2. відсутні.

Колегія
суддів вбачає із матеріалів справи, що
група не була стійкою, не забезпечувала
себе безпекою свого функціонування. Відсутні такі ознаки як стабільний
склад, тісні стосунки між
учасниками, їх централізоване
підпорядкування, єдині для всіх правила
поведінки, а також наявність плану
злочинної діяльності і чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. Тому
суд першої інстанції вірно перекваліфікував дії винних осіб із ч.5 на ч.3 ст.
185 КК України.

Разом з
тим, не може бути задоволено апеляцію
ОСОБА_2. і щодо стягнення моральної шкоди на суму 9000 грн. за тих
підстав, що відповідно до ст. 28
КПК Укураїни особа, яка зазнала
матеріалдьної шкоди від злочину, вправі
при провадженні в кримінальній справі пред*явити до винних осіб цивільний
позов, який розглядається судом разом з
кримінальною справою. При цьому такий позов під час досудового розгляду справи
повинен бути поданий, але до початку
судового слідства.

Із матеріалів
справи вбачаєїться, що позов у частині
відшкодування матеріальної шкоди суд розглянув і вирішив його на користь
потерпілого, а іншого позову про
відшкодування моральної шкоди потерпілий подав лише

5.01.2007
року вже після постановления вироку судом першої інстанції, що унеможливлює судовий розгляд такого
позову.

ОСОБА_2має
право у цьому випадку пред*явити цивільний позов в порядку цивільного
судочинства.

Крім
цього, у ревізійному порядку слід
змінити вирок суду у частині ква­ліфікації дій винних осіб, а саме безпідставно суд першої інстанції
кваліфікував їх дії за кваліфікуючою ознакою , - спричинення значної шкоди
потерпілим, то­му що згідно Закону
України від 2 червня 2005 року «Про внесення змін до Ко­дексу України про
адміністративні правопорушення» суди повинні виходити із вартості викраденого
чужого майна при цьому відповідно до п.22.5
ст. 22 Зако­ну України від 22
травня 2003 року « Про податок з доходів фізичних осіб» який набрав чинності 1
січня 2004 року, для кваліфікації
злочинів сума неоподатко­ваного мінімуму встановлюється на рівні податкової
соціальної пільги, визна­ченої п.6.1.1
п.6.1 ст. 6 цього Закону для
відповідного року. І при цьому цей за­кон має зворотну дію в часі.

Податкова
соціальна пільга відповідно до вище зазначеного закону склав на 2004 рік-
61грн. 50 коп, а на 2005 рік- 131 грн.

Згідно
примітки до ст. 185 КК України значна шкода є такою, коли завдано шкоду потерпілим від 100 до 250
разів такої соціальної пільги,
відповідно за 2004 рік- 6150 грн.,
а за 2005 рік -13100 грн. Такої шкоди ні одному із потерпі­лих не було
завдано, а тому суд невірно кваліфікував
дії винних за кваліфікую­чою ознакою, - спричинення значної шкоди, яка підлягає виключенню із вироку.

Крім
цього, як вбачається із матеріалів
справи дії ОСОБА_1. і ОСОБА_2 ОСОБА_3. за епізодом викрадення двох корів із
пасовища, що належа­ли потерпілому
ОСОБА_2 суд також дійшов необгрунтованого висновку про кваліфікацію дій вказаних
осіб за кваліфікуючою ознакою проникнення у схо­вище чи приміщення, так як такої ознаки у їх діях немає. Тому дії
усіх трьох осіб слід перекваліфікувати задими двома епізодами із ч.3 ст. 185 на ч.2 ст.
185 КК України, як вчинення
крадіжки , - повторно, за попередньою
змовою групою осіб.

Згідно ст. 65
КК України суд першої інстанції при визначенні покарання винним врахував
ступінь тяжкості вчинених злочинів,
особу кожного та роль під час вчинення вказаних вище злочинів.

При
обранні міри покарання суд врахував характер та ступінь суспільної
небезпечності вчинених ними злочинів,
те, що особи ОСОБА_2 та
ОСОБА_1раніше притягувались до кримінальної відповідальності, а також ступінь тяжко­сті вчинених
злочинів, і вірно дійшов висновку за
необхідне призначити їм по­карання у вигляді позбавлення волі.

Обставиною, що пом'якшує їх покарання суд обґрунтовано
визнав , - щи­ре каяття,
характеризуються позитивно . Суд також врахував, що ОСОБА_2 має остаточні явища після
перенесеного туберкульозу легень, а
ОСОБА_3 по­требує оперативного втручання в невідкладному порядку з приводу
атероми во­лосистої частини голови та остеометалосинтеза лівої гомілки в умовах
хірургіч­ного стаціонару.

ОСОБА_1 має на
утриманні двох неповнолітніх дітей.

Порушень
вимог КПК України під час як досудового так і судового слідства, що було б підставою до іншого висновку
суду, колегія суддів не вбачає.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
365, 366 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляцію
потерілого ОСОБА_3і засуджених ОСОБА_1та ОСОБА_2залишити без задоволення, а вирок Чутівського районного суду
Полтавської області від 22 грудня 2006 року відносно ОСОБА_1.ОСОБА_2 і ОСОБА_3.
у ревізійному порядку змінити.

Виключити
із вироку вказгаку суду про наявність у засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3. кваліфікуючої ознаки, - спричинення
значної шкоди потерпілим.

По
епізодам крадіжки чужого майна у потерпілого ОСОБА_2. від 28.08 і ЗЛО 2005 року
дії усіх засуджених перекваліфікувати із ч.3 на ч.2 ст.
185 КК України, та призначити
покарання за цією статею ОСОБА_1, - 3 роки позбавлення волі, ОСОБА_2 - 3 роки позбавлення волі , а ОСОБА_3. -2 роки позбавлення волі.

Покарання
призначене судом за ч.3 ст. 185 КК України залишити обране судом.

На підставі ст. 70ч.1 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно вважати ОСОБА_1. засудженим до 4
років позбавлення волі; ОСОБА_2 до 4 років позбавлення волі; ОСОБА_3.до 3 трьох
років позбавлення волі, - у іншій частині цей вирок суду залишити без змін.