ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

ІМЕНЕМ України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6

при секретарі судового засідання ОСОБА_7,

за участі прокурора ОСОБА_8.,

захисника ОСОБА_1,

розглянула 16 червня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у його розгляді судами першої й апеляційної інстанцій, та захисника ОСОБА_1 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 13 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 7 серпня 2014 року.

Вказаним вироком місцевого суду засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., не судимого, уродженця міста Києва, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України,

- за ч. 4 ст. 368 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням на 2 роки права обіймати посади, пов'язані із виконанням функцій представника влади чи місцевого самоврядування, та конфіскацією Ѕ частини майна.

Згідно вироку, ОСОБА_2, будучи завідувачем сектору містобудування та архітектури Красноградської районної державної адміністрації, 30 вересня 2013 року в м. Краснограді Харківської області повідомив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, що використовуючи своє службове становище він може за 40 000 грн вплинути на позитивне вирішення сесією Красноградської міської ради питання, з яким підприємець звернувся до засудженого, про встановлення в районі перехрестя вулиць Полтавської й Харківської у м. Краснограді поблизу автодороги Харків-Сімферополь тимчасової споруди торгівельного призначення та вирішити питання з підготовки, оформлення й видачі відповідних дозвільних документів, а 15.10.2013 о 17:00 в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» на АДРЕСА_2 отримав від вищезазначеного підприємця вказану неправомірну вигоду.

Апеляційний суд Харківської області 07.08.2014 змінив вирок місцевого суду, перекваліфікував дії ОСОБА_2 з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 369-2 КК України в редакції від 18.04.2013 і призначив за цим кримінальним законом 4 роки позбавлення волі із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням протягом трирічного іспитового строку та покладенням обов'язків, передбачених пп. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

У касаційних скаргах:

- прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції;

- захисник ОСОБА_1, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить скасувати вказані судові рішення та закрити кримінальне провадження через відсутність у діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 у запереченнях на касаційну скаргу прокурора просить залишити її без задоволення, як необґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора, та захисника ОСОБА_1, який підтримав свою скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів визнає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду має бути зазначено встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, положення закону, яким він керувався, а при скасуванні судового рішення - які статті закону порушено і в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.

Цих вимог закону апеляційний суд, при постановленні ухвали в даній справі, не дотримався.

Так, апеляційний суд послався на п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво» як на підставу для перекваліфікації дій ОСОБА_2 в службові повноваження якого не входило надання дозволу на встановлення тимчасової споруди торгівельного призначення, а вирішення цього питання знаходилось виключно в компетенції сесії відповідної ради.

При цьому поза увагою апеляційного суду залишилось те, що суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 винуватим в отриманні неправомірної вигоди не за обіцянку надати дозвіл на встановлення тимчасової споруди торгівельного призначення, а за обіцянку вплинути з використанням свого службового становища на позитивне вирішення цього питання сесією Красноградської міської ради.

Такі дії, згідно роз'ясненню, яке міститься в тому ж п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002, слід кваліфікувати за відповідною частиною ст. 368 КК України, що і зробив суд першої інстанції.

Апеляційний суд не спростував вказані висновки місцевого суду, не зазначив статті закону, які порушив цей суд і в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку у вищезазначеній частині, внаслідок чого оскаржена ухвала визнається колегією суддів такою, що не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Поза увагою суду апеляційної інстанції залишилось також те, що ОСОБА_2 визнано винуватим в отриманні неправомірної вигоди за обіцянку вчинити, крім іншого, ще й дії, які входили до його службових обов'язків, а саме: на виконання майбутнього рішення ради підготувати, оформити та видати відповідні дозвільні документи на розміщення тимчасової споруди торговельного призначення.

Ці висновки суду першої інстанції також залишились поза відповідною оцінкою апеляційного суду.

За таких обставин рішення апеляційного суду про перекваліфікацію дій засудженого з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 369-2 КК України в редакції від 18.04.2013 є необґрунтованим та передчасним, а оскаржена ухвала такою, що не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Вказані порушення кримінального процесуального закону колегія суддів визнає істотними, оскільки вони могли перешкодити апеляційному суду постановити законне та обґрунтоване рішення.

Доводи захисника про неналежний розгляд судами заявлених ним клопотань, недоведеність вини засудженого тощо, підлягають оцінці під час нового апеляційного розгляду кримінального провадження.

Зважаючи на зазначене, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, та захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 7 серпня 2014 року щодо вироку Красноградського районного суду Харківської області від 13 червня 2014 року стосовно ОСОБА_2 скасувати, призначивши новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6