Справа № 11 -
93 /07 Головуючий у І інстанції Можайська Г.Д.
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 199 КК України Доповідач Пазюк О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

м. Луцьк 20 лютого 2007 року

колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -судді: Пазюка О.С.

суддів: Бешти
Г.Б., Опейди В.О.

за участю прокурора: Смолюка Б.С.

захисників: ОСОБА_2, ОСОБА_3

законних
представників: ОСОБА_4, ОСОБА_5 розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку апеляцію Володимир-Волинського
міжрайонного прокурора на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської
області від 01 грудня 2006 року, яким
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, освіта базова загальна
середня, неодружений, непрацюючий, навчається у вечірній
ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий

- засуджений за ч.
2 ст. 187 КК України з
застосуванням ст. 69 КК
України до 5 (п'яти)
років позбавлення волі, ч. 1
ст. 199 КК
України до 3 (трьох)
років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за
сукупністю вчинених злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно
ОСОБА_1остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 104 КК України, звільнено ОСОБА_1 від
відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового
строку, тривалістю 2 (два)
роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язано ОСОБА_1 без
відому та згоди органу кримінально-виконавчої не виїжджати за
межі України на постійне місце проживання та періодично з'являтися для
реєстрації в ці органи.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження,
уродженець та житель

2

АДРЕСА_2, українець, громадянин України,
освіта базова загальна середня, неодружений, непрацюючий,
учень вищого професійно-технічного училища НОМЕР_1, раніше не
судимий

- засуджений за ч. 2
ст. 187 КК
України з застосуванням ст. 69

КК України до 5 (п'яти)
років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України, звільнено ОСОБА_6 від
відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом
іспитового строку, тривалістю 2
(два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України
зобов'язано ОСОБА_6 без відому та згоди органу кримінально-виконавчої не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання та періодично з'являтися
для реєстрації в ці органи.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, уродженець та житель АДРЕСА_3, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, неодружений, непрацюючий слюсарем ДП
"ІНФОРМАЦІЯ_5", раніше не судимий,

- засуджений за ч. 1
ст. 199 КК
України до 3 (трьох)
років

позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України,
звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді
позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України
зобов'язано ОСОБА_6 без відому та згоди органу кримінально-виконавчої не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання та періодично з'являтися
для реєстрації в ці органи.

Міру запобіжного
заходу засудженому залишено попередню -підписку
про невиїзд.

Постановлено
міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_1-
утримання під вартою змінити на підписку
про невиїзд, звільнивши засудженого з-під варти, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено
попередню - підписку
про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 солідарно в користь держави судові
витрати в сумі 706 грн.
06 коп.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати, -

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком
ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними та засуджені за те, що 05.07.2006 року біля 01 год., перебуваючи на
АДРЕСА_4, з

з метою заволодіння чужим майном, здійснили напад
на ОСОБА_8, поєднаний з насильством небезпечним для життя і здоров'я
потерпілого, завдавши йому тілесні ушкодження які відносяться до середнього
ступеня тяжкості та заволоділи його мобільним телефоном марки "Соні еріксон
К 700" вартістю
1 248 грн

ОСОБА_7 в кінці
липня 2006 року в
м. Володимир-Волинську незаконно придбав грошову купюру - банкноту
номіналом 50 грн. серії НОМЕР_2, яку незаконно зберігав за місцем
свого тимчасового проживання в АДРЕСА_5, а 06
серпня 2006 року
збув дану купюру, безоплатно передавши ОСОБА_1

Крім того,
ОСОБА_1 06 серпня 2006 року перебуваючи
на АДРЕСА_6 незаконно придбав у ОСОБА_7
грошову купюру номіналом 50 грн. серії НОМЕР_4. яку намагався збути в магазині
«Сокіл» по АДРЕСА_7, однак під час розрахунку з продавцем був затриманий
працівниками міліції.

В поданій
апеляції помічник Володимир-Волинського міжрайонного
прокурора, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації
дій просить вирок Володимир-Волинського міського суду від 01 грудня 2006 року в частині
призначеного покарання засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_1 змінити у зв'язку із його
м'якістю. Посилається на те, що при призначенні засудженим покарання, судом не
в повній мірі враховано їх особи, те, що
відносно ОСОБА_1 міським судом обиралась міра запобіжного заходу у виді взяття під варту, і останніх
неправомірно звільнено від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що
покарання останнім слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 199 КК України, без застосування
ст.ст. 69, 75, 76, 104 КК
України.

Від інших учасників процесу
апеляцій не надходило.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції,
прокурора, який апеляцію підтримав, засуджених, їх законних представників
та захисників, які заперечили проти апеляції, перевіривши матеріали справи,
судова колегія встановила, що апеляція до задоволення не підлягає.

Висновок суду
про вчинення засудженими злочинів при обставинах, викладених у вироку,
ґрунтується на доказах досліджених судом в
судовому засіданні, яким суд дав правильну юридичну оцінку і вірно
кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2
ст. 187 КК
України, а ОСОБА_1 за ч. 2
ст. 187, ч. 1 ст. 199 КК України.

Відповідно до
ст. 104 КК
України, якщо суд при призначенні покарання неповнолітнім в тому числі у
вигляді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість
злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість

4

виправлення засудженого без
відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від
відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні ОСОБА_6 та ОСОБА_1
міри покарання судом першої інстанції враховано: характер та ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, дані про їх особи та
характеристики по місцю проживання і навчання, пом'якшуючі їх покарання
обставини - щире
розкаяння у вчиненому, те, що злочини вчинили вперше, у неповнолітньому віці,
активно сприяли у їх розкритті, завдану
шкоду відшкодували прийшовши до правильного висновку про можливість їх
виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. У вироку достатньо
вмотивовано прийняте рішення з наведенням відповідних мотивів.

Врахувавши
вищевикладене, колегія суддів вважає, що покарання засудженим ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 з застосуванням ст.ст. 69, 104 КК України суд першої інстанції призначив правильно,
обґрунтовано застосувавши принцип поглинення при визначенні покарання ОСОБА_1
за сукупністю злочинів.

Призначене судом
покарання відповідає вимогам ст. ст. 50,
65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засуджених.

Підстав для
скасування вироку в частині призначеного покарання
засудженим, з обставин, зазначених в апеляції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Володимир-Волинського міського суду від 01
грудня 2006 року
відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляцію Володимир-Волинського
міжрайонного прокурора -
без задоволення.