Справа № 464/1988/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/436/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 307 ч.1,2 ККУкраїни
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_5
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого по ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,
прокурора - ОСОБА_11 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7
обвинуваченої - ОСОБА_6 ,
Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник-адвокат ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги зі змінами на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 17.03.2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винною за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.307 КК України та призначено остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного їй майна.
Запобіжний захід домашній арешт змінено на тримання під вартою, взявши ОСОБА_6 під варту в залі суду з утриманням в Львівському слідчому ізоляторі.
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_6 рахується з часу взяття під варту, тобто з 17.03.2015 року.
Вирішено питання з речовим доказом.
Стягнуто з ОСОБА_6 витрати на залучення експертів 1106, 82 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції пом`якшивши їй покарання. Апелянт покликається на те, що у неї є троє дітей, які протягом 6 років будуть жити без її піклування.
Даний вирок оскаржив захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 який подав апеляційну скаргу зі змінами та просить вирок суду змінити частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_6 покарання на підставі ст.69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, тобто звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Апелянт покликається, що при обранні міри покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції не було враховано обставин, які у відповідності до ст.66 КК України є пом`якшуючими.
Зокрема, окрім щирого каяття обставинами, які пом`якшують покарання, мають бути визнані наступні обставини:
- активне сприяння розкриттю злочину. Так, ОСОБА_6 добровільно вказала на осіб, в яких придбала наркотичні засоби, чим сприяла органу досудового розслідування притягнути останніх до кримінальної відповідальності;
- вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.
Вказує, що, ОСОБА_6 с багатодітною матір`ю, в неї на утриманні є троє неповнолітніх дітей, двоє з яких - малолітні 2012 та 2013 року народження. Крім того, в обвинуваченої в 2009 році трагічно загинула неповнолітня дитина від першого шлюбу (випала з вікна багатоповерхівки).
Разом з тим, ОСОБА_6 є наркозалежною, хвора на гепатит В,С, близько 12 років тому перенесла інсульт.
Чоловік ОСОБА_6 на даний момент не працює, вона одна працювала (торгувала на ринку) та утримувала сім`ю. Крім того, її чоловік також наркозалежиий, судимий, відтак малолітні діти ОСОБА_6 фактично на даний момент залишились без належної опіки і піклування.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням час та спосіб незаконно придбала наркотичний засіб - бупренорфін невстановленої ваги, який незаконно зберігала при собі з метою збуту. Так, 27 листопада 2014 року о 15.00 год., знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 незаконно збула (продала) за 125 грн. ОСОБА_12 , фрагмент таблетки, яка містила наркотичний засіб - бупренорфін, масою 0,0015 г.
Крім цього, вона ж 24 грудня 2014 року о 16.30 год., знаходячись біля ринку «Народний», що на пр.Червоної Калини, 96 в м.Львові, повторно, незаконно збула (продала) за 800 грн. ОСОБА_12 , одну таблетку та фрагмент таблетки, які містили наркотичний засіб - бупренорфін, масою 0,0137 г.
Крім того, вона ж 27 січня 2015 року о 17.00 год. знаходячись біля будинку № 81, що на пр.Червоної Калини в м. Львові, повторно, незаконно збула (продала) за 200 грн. ОСОБА_12 , частину таблетки, яка містила наркотичний засіб - бупренорфін, масою 0, 0021 г.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_6 про задоволення апеляційних скарг зі змінами захисника та її, думку захисника ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу його довірительки та його скаргу зі змінами, міркування прокурора про залишення без задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.307 КК України, при вказаних у вироку обставинах доведена повністю та в апеляційних скаргах не оспорюється.
Згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення, при розгляді справи в апеляційному судді, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.414 КПК України невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визначається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Злочини передбачені ч.1 ст.307 КК України та ч.2 ст.307 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання за ч.1 ст.307 КК України позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, за ч.2 ст.307 КК України позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
Стаття 69 ч.1 КК України встановлює можливість призначення судом покарання засудженому нижчої від найнижчої межі встановленої санкцією статті Особливої частини КК України чи переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті Особливої частини КК України лише при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного та з умотивуванням рішення про застосування ст.69 КК України.
В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та, у зв`язку з повним визнанням обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини по ч.1,2 ст.307 КК України, обрано покарання в межах санкцій статті обвинувачення.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, особу обвинуваченої в якої на утриманні двоє малолітніх дітей та одна неповнолітня дитина, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Суду апеляційної інстанції стороною захисту були надані довідки з КЗ ЛОР «ЛОІКЛ» та з Львівської УВП (№19) УДПтСУ у Львівській області про наявність у обвинуваченої ОСОБА_6 певних захворювань, по яких їй надавалась медична допомога, однак її захворювання потребують тривалого лікування.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в недостатній мірі були враховані всі обставини даної справи при призначенні міри покарання, зокрема, не враховано, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, є матір`ю трьох дітей, двоє з яких є малолітні 2012 та 2013 років народження, має місце праці, активно сприяла розкриттю злочину добровільно вказавши на осіб, в яким придбала наркотичні засоби, об`єм яких був незначний, обтяжуючих обставин по справі виявлено не було. За наявності вищевказаних обставин що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, з урахуванням особи ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції вважає за можливе, у відповідності до ст.69 КК України, призначити обвинуваченій покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ч.2 ст.307 КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин.
Також колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в апеляційних скаргах, щодо обставин, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 не є суспільно небезпечною особою та не потребує покарання в умовах ізоляції від суспільства. Вказані обставини дозволяють застосувати до обвинуваченої ОСОБА_6 ст.75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Згідно ст.77 КК України у разі звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, конфіскація майна не застосовується.
Керуючись ч.2 ст. 376 , ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги зі змінами обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 - задоволити частково.
Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 17.03.2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженої за ч.1, 2 ст.307 КК України змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженою:

за ч.1 ст.307 КК України на 4 роки позбавлення волі,

за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст.77 КК України конфіскацію майна до засудженої не застосовувати.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_6 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_6 - взяття під варту - скасувати, звільнивши її з-під варти в залі суду.

В решті даний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: