Провадження № 1-кп/742/3/15
Єдиний унікальний № 742/656/14
ВИРОК
Іменем України
19 січня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за ст. 121 ч. 1 КК України;

В С Т А Н О В И В :
10 березня 2011 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 рухаючись поблизу господарства № 24 по вулиці Гоголя в смт. Ладан Прилуцького району, на ґрунті неприязних стосунків, шляхом застосування невстановленого в ході досудового слідства металевого предмета у вигляді залізного прута діаметром близько 17-18 мм. та довжиною близько 70 мм., з однієї сторони якого була приварена гайка з різьбою на 8 мм. та до даної гайки був прив`язаний мотузок довжиною близько 60 см., заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забійної рани лівої скроневої ділянки голови, перелом пірамідки лівої скроневої кістки, забій правої скроневої долі головного мозку, травматичної перфорації лівої барабанної перетинки, що ускладнилася гострою лівобічною посттравматичною сенсоневральною глухотою, що згідно висновків комісійних судово-медичних експертиз, які неодноразово призначалися по даній справі, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою як небезпечні для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе не визнав, як не визнав і цивільний позов, та пояснив суду, що 10 березня 2011 року близько 18 год. 30 хв. вийшов зі свого будинку за власними справами і рухаючись поблизу господарства № 24 по вулиці Гоголя в смт. Ладан Прилуцького району помітив, що на зустріч йому рухається автомобіль в ввімкнутими фарами дальнього світла. Він максимально прижався до паркану, але автомобіль правим дзеркалом заднього виду зачепив його за лікоть і поїхав далі. Метрів через 10 автомобіль зупинився і з нього вийшов якійсь чоловік та пішов в його напрямку. По голосу він впізнав свого сусіда ОСОБА_6 , потерпілого, і коли останній підійшов до нього, обвинуваченого, то одразу схопив його за куртку та почав наносити удари та намагався вкусити, в наслідок чого з нього злетіла шапка та окуляри. Чи наносив він сам удари потерпілому він не пам`ятає, чи застосовував якісь предмети, як то металевий прут чи то камінь, він також не пам`ятає. Дружина потерпілого бачила як між ними відбувалася бійка, але ніяких дій не приймала. Після бійки він зайшов до будинку АДРЕСА_2 та попросив води і ввімкнути світло на вулиці, після чого знайшов свої окуляри та шапку. В цей час до місця події підійшла його мати і він попрохав сусідку з будинку 24 проводити його мати додому, а сам пішов по своїх ділах. Потерпілий в цей час вже залишив місце пригоди. Також ОСОБА_7 повідомив суду, що всі травми потерпілий отримав раніше, в наслідок ДТП, про що він повідомляв ще на досудовому слідстві, але слідчий на дане повідомлення не реагував, і ніякої перевірки даного факту не зробив.
Потерпілий в судовому засіданні пояснив суду, що 10 березня 2011 року близько 19 год. він, разом з дружиною, на власному автомобілі повертався додому по вул. Гоголя і побачив, що на зустріч його автомобіля рухається його сусід, обвинувачений. Оскільки на вулиці було багато снігу і малася лише розчищена колія для руху автомобілів, то він притормозив, а обвинувачений, який ніс в руках брезентову сумку, взяв трохи вправо і обійшов його автомобіль, але проходячи він, обвинувачений, зазначеною сумкою вдарив в праві дверці його автомобіля, в зв`язку з чим він майже одразу зупинився та вийшов з авто, щоб з`ясувати, навіщо останні зробив таке. Обвинувачений в цей час вже знаходився позаду його автомобіля. Коли він наблизився до обвинуваченого на відстань 1-1,5 м. то побачив, що останній щось розкрутив над головою і одразу відчув різкий удар в голову. Рефлекторно він про двинувся вперед і схопив обвинуваченого за куртку щоб не впасти, оскільки відчув слабкість, але через деякій час втратив свідомість. Ніяких ударів він обвинуваченому не наносив. Коли він прийшов до тями, то поруч була дружина, яка намагалася йому допомогти, за її допомогою він підвівся, сів за кермо та поїхав додому, оскільки до їх господарства від місця пригоди близько 50 м.. Вже вдома він виявив, що в нього з голови тече кров, в зв`язку з чим його дружина попрохала їх знайомого відвести його спочатку до районної лікарні м. Прилуки, а потім до лікарні м. Києва.
Свідок ОСОБА_8 , дружина потерпілого, пояснила суду, що 10 березня 2011 року в вечірній час вона разом з чоловіком на власному автомобілі поверталися додому. На вул. Гоголя, коли до їх будинку залишалося 30-50 метрів, вона побачила, що на зустріч їх автомобілю, по дорозі йде обвинувачений. Оскільки дорога була слизька, то її чоловік їхав дуже повільно, а коли побачив обвинуваченого, то ще зменшив швидкість. Коли до автомобіля залишалося кілька кроків обвинувачений прийняв вправо і обминув їх авто, але коли вони проїжджали повз обвинуваченого, то вона почула якийсь стук у дверці, але не пойняла, що це таке, проте чоловік одразу запинив автомобіль і вийшов, а вона залишилася. Чоловіка не було кілька хвилин, можливо 5-7, в зв`язку з чим вона також вийшла з автомобіля і побачила, що її чоловік тягається з обвинуваченим, а потім падає. Коли вона підійшла до нього, то він був без свідомості, а коли він отямився вона допомогла йому сісти за кермо і вони поїхали додому, де вона допомогла йому зайти до хати, оскільки його хитало, і вже дома побачила, що у нього з голови тече кров. Після чого вона попросила знайомого відвести її чоловіка в лікарню м. Прилуки, а потім до лікарні м. Києва.
Свідок ОСОБА_9 , мати обвинуваченого, пояснила суду, що 10 березня 2011 року близько 18 год. 30 хв. її син, обвинувачений, пішов з дому за власними справами, а вона його проводила і деякій час стояла біля хвіртки свого дворища. Коли її син перебував десь на середині вулиці на вулицю в`їхав автомобіль, у якого було ввімкнуто дальнє світло фар, від чого її син навіть кинувся у бік. Потім вона побачила, що автомобіль зупинився, вимикнув фари і з нього вийшов якійсь чоловік. Вона одразу побігла на дане місце і бачила, як той чоловік б`є її сина головою та кусає. Коли вона підбігла до автомобіля, то побачивши її номерний знак зрозуміла, що це автомобіль їх сусіда ОСОБА_6 , потерпілого, і що саме він б`є її сина. З автомобіля вийшла дружина потерпілого, але ніяких дій не приймала. Сам потерпілий вже знаходився неподалік навприсядки і до нього підійшла його дружина, а її син ледве стояв в стороні, в зв`язку з чим вона почала кричати щоб він викликав міліцію, після чого потерпілий та його дружина одразу сіли в автомобіль та поїхали з місця події. Вони разом з сином зайшли на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де у власниці ОСОБА_10 попрохали води, оскільки її сину було погано, та ввімкнути світло на дворі, після чого знайшли шапку та окуляри, які знаходилися на дорозі. Потім ОСОБА_10 проводила її додому, а син пішов по своїх справах. В наслідок бійки її син отримав тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що 12 березня 2011 року вона, разом з чоловіком були присутні в якості понятих при вилученні за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 футболки з плямами темного кольору. В цей час сам потерпілий перебував на лікуванні в м. Києві, разом з ним перебувала і його дружина, в зв`язку з чим вона, свідок, близько місяця кожен день приходила до їх господарства, іноді навіть ночувала там, оскільки вдома у них залишалася дитина. Крім того 12 березня 2011 року вона, разом з чоловіком були присутні в якості понятих при вилученні за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де в їх присутності було вилучено металевий предмет з мотузкою. На питання працівника міліції щодо даного предмету ОСОБА_7 підтвердив, після підказки своєї матері, що саме цим предметом він наніс удар ОСОБА_6 .. Металевий предмет з мотузкою працівники міліції помістили до поліетиленового пакету та скріпили печаткою, а також склали відповідний протокол, який всі учасники огляду після ознайомлення підписали.

В судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_12 , який дав аналогічні показання, що й свідок ОСОБА_11 ..
Свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що 12 березня 2011 року в вечері вона була вдома і збиралася на роботу коли до неї у двері постукав ОСОБА_7 і попросив включити світло на дворі, але оскільки на дворі у неї відсутній ліхтар, то вона включила світло в коридорі і відчинила двері, а ОСОБА_7 пішов на вулицю, де шукав свої окуляри та шапку. Знайшовши їх він попросив у неї води. Після цього прийшла мати ОСОБА_14 і він попросив її провести його додому, що вона і зробила. Чи були у ОСОБА_14 якісь ушкодження вона не звернула уваги.
Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що 12 березня 2011 року ввечері до нього зателефонувала дружина потерпілого і попросила відвести її чоловіка до лікарні. Коли він прийшов до них, то побачив, що у потерпілого була травма на голові і з вуха текла кров. Потерпілий спочатку не хотів їхати до лікарні, але вони його умовили. В Прилуцькій районній лікарні потерпілому обробили рану і лікар сказав, що травма складна, а тому потерпілого необхідно везти в лікарню м. Києва, що він і зробив.
Свідок ОСОБА_16 , лікар Прилуцької районної лікарні, який і обробляв рану потерпілого, по суті справи нічого пояснити не зміг, оскільки пройшов значний проміжок часу, але підтвердив, що запис в журналі реєстрації хворих відповідає дійсності ( т. 3 а.с.78 ).

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що 21 березня 2011 року вона їхала у автобусі разом з матерю обвинуваченого з с. Ладан до м. Прилуки і остання показувала їй ОСОБА_6 , який також їхав у автобусі, хоча вона особисто лиця його не бачила, оскільки він був від неї відвернутий. Також свідок повідомила, що 23 березня 2011 року на прохання матері обвинуваченого до м. Києва в 17 лікарні, де проходив лікування ОСОБА_6 . Розшукуючи потерпілого, їй повідомили, що він знаходиться на лікуванні у дитячому відділенні. Безпосередньо у палаті бачила потерпілого, який лежав на ліжку та рукою закривав обличчя, на її думку він був у здоровому стані, також разом ним перебувала і його дружина. На її пропозицію щодо надання необхідної допомоги їй повідомили, що такої не потребують.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, свідків, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінюючи наведене в сукупності суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 121 ч. 1 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, кваліфіковані правильно, а його вина у вчиненому - доведена, як поясненнями потерпілого, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , так і матеріалами справи, зокрема:

- поясненнями потерпілого, даними ним як на досудовому слідстві, так і в судових засіданнях, і дані пояснення носять чіткій та послідовний характер, не змінювалися протягом усього часу досудового та судового слідства і підтверджуються останніми слідчими документами:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 18 серпня 2014 року, де він чітко та послідовно пояснює обставини події від 10 березня 2011 року ( т. 3 а.с. 84-85 );

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 серпня 2014 року, проведеного за участю понятих та судово-медичного експерта, де потерпілий чітко пояснює обставини події ( т. 3 а.с. 92-96 );

- довідкою Прилуцького ВДАІ з обслуговування м. Прилуки та Прилуцького району, що згідно їх бази даних ОСОБА_6 причетності до ДТП не має ( т. 3 а.с. 103 );

- довідкою Прилуцької ЦРЛ, що згідно запису в журналі обліку прийому хворих громадян ОСОБА_6 10 березня 2011 року о 21 год. 15 хв. звертався до приймального відділення лікарні, діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана тім`яної області зліва ( т. 3 а.с.142 );

- висновком експерта № 217 від 22-31 жовтня 2014 року з якого вбачається, що у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забійної рани лівої скроневої ділянки голови, перелом пірамідки лівої скроневої кістки, забій правої скроневої долі головного мозку, травматичної перфорації лівої барабанної перетинки, що ускладнилася гострою лівобічною посттравматичною сенсоневральною глухотою і комісія експертів вважає, що дані ушкодження виникли за обставин, на які вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту від 18 серпня 2014 року. Також комісія вказує, що комплекс тілесних ушкоджень потерпілого не міг утворитися за обставин, на які вказує обвинувачений ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту від 18 серпня 2014 року. Комісія також вказує, що у ОСОБА_6 будь яких тілесних ушкоджень, які б вказували нанесення ним ударів головою чи кулаком, не малось ( т. 3 а.с. 162-171 ).
Суд не може прийняти до уваги пояснення обвинуваченого, що він не пам`ятає чи наносив удари потерпілому, та що останній першим напав на нього, оскільки така позиція обвинуваченого вказує на його спробу уникнути покарання за вчинений злочин і в повному обсязі спростовується показами потерпілого, свідків та матеріалами справи, зокрема:

- висновком експерта № 217 від 22-31 жовтня 2014 року з якого вбачається, що комплекс тілесних ушкоджень потерпілого не міг утворитися за обставин, на які вказує обвинувачений ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту від 18 серпня 2014 року ( т. 3 а.с. 162-171 ).

Також суд не може прийняти до уваги пояснення свідка ОСОБА_9 , оскільки вона є матір`ю обвинуваченого і її покази носять зацікавлений характер та постійно змінюються як на досудовому слідстві, а і судових засіданнях, так в попередніх засіданнях вона казала, що самої бійки вона не бачила, а в даному судовому засіданні повідомила, що бачила як потерпілий бив її сина. Таким чином суд критично відноситься до пояснень даного свідка.
Суд не може прийняти до уваги і пояснення свідка ОСОБА_17 , оскільки, як вона сама сказала суду, 21 березня 2011 року на потерпілого їй вказувала мати обвинуваченого, а особисто вона обличчя потерпілого не бачила. Також вона повідомила, що перебуваючи в лікарні в м. Києві вона бачила потерпілого, який лежав на ліжку і рукою закривав обличчя і на її думку потерпілий був в здоровому стані, Але при цьому вона знову не бачила обличчя потерпілого, а тому не може знати,чи були у нього якісь ушкодження на обличчі і голові, оскільки вони могли бути прикриті рукою потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує, що обвинувачений вини своєї у вчиненому злочині не визнав, характеризується посередньо, злочин вчинив на грунті неприязних стосунків з потерпілим, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням покарання в межах санкції інкримінованого йому закону.

Керуючись ст., ст. 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним за ст. 121 ч. 1 КК України і призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 гривень.
Речові докази по справі: майку ( т. 1 а.с. 85 ) повернути потерпілому ОСОБА_6 , предмет з мотузкою ( т. 2 а.с. 168 ) - знищити.
Стягнути із ОСОБА_7 користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 281 грн.40 коп..

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: