ВИРОК
20 лютого 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
головуючого ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оріховець Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, українця, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 10 листопада 2014 року близько 14.00 год, перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що в АДРЕСА_1 вступив у словесний конфлікт із своєю співмешканкою ОСОБА_6 з приводу проведення ремонтних робіт у вищевказаному житловому будинку. Надалі, близько 14.10. год., коли ОСОБА_7 повертався в приміщення житлового будинку, то ОСОБА_6 ставши перед вхідними дверима не давала змоги увійти ОСОБА_7 , що сильно обурило останнього, через що він умисно правою рукою зловив ОСОБА_6 в область шиї при цьому затиснув руку та штовхнув від себе в результаті чого ОСОБА_6 вдарилася тильною стороною голови, правою рукою та спиною об вхідні двері житлового будинку. В результаті умисних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців правої руки і лівої половини спини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнав та пояснив, що між ним та потерпілою ОСОБА_6 10 листопада 2014 року близько 14.00 год. виник конфлікт з приводу користування грошовими коштами, які вони мали намір використати на ремонт житлового приміщення. Під час даного конфлікту потерпіла не впускала його у будинок, штовхнула і він, падаючи міг неумисно нанести їй удар. Не пригадує, щоб душив чи ловив її за руки та шию.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєні інкримінованого органами досудового слідства кримінального правопорушення не визнав, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про повну доведеність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а покази дані обвинуваченим ОСОБА_5 щодо його непричетності до нанесення тілесних ушкоджень повністю спростовуються показами потерпілої, свідка та дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.
Так, будучи допитаною у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_6 показала, що 10 листопада 2014 року близько 14.00 год. між нею та обвинуваченим виник конфлікт з приводу користування грошовими коштами, які вони зібрали для ремонту житлового приміщення. У той час коли ОСОБА_5 виходив на вулицю, а вона ішла за ним, він розвернувся, схопив її за шию та притиснув до дверей, погрожував в її сторону фізичною розправою. Після чого вона звернулась до працівників правоохоронних органів та пройшла відповідно експертне обстеження. Вважає, що обвинуваченого слід притягнути до кримінальної відповідальності, застосувавши до нього найменшу міру покарання.
Вказані покази потерпілої ОСОБА_6 є логічними, послідовними і повністю узгоджуються із наданими державним обвинуваченням матеріалами кримінального провадження та логічні показам іншого свідка зокрема :
Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показав, що 10 листопада 2014 року він, йдучи по вулиці, почув конфлікт, словесні образи один на одного, після чого обвинувачений та потерпіла біля сходів, що при вході у будинок, розпочали між собою шарпатись. В результаті шарпанини вони обоє падали.
Згідно висновку Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи експерта № 1716 від 13 листопада 2014 року при судово-медичній експертизі в ОСОБА_6 виявлені синці правої руки і лівої половини спини. Зазначені вище ушкодження утворились від дії тупих предметів приблизно за 3 доби до експертизи, що підтверджується їх характером і властивостями. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження відповідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень належать до легких.
Покази свідка ОСОБА_9 є логічні письмовим доказам, зокрема висновку експертизи, тому суд вважає їх правдивими та кладе в основу обвинувального вироку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином суд приходить до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в умисних діях, які виразились в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, і повністю погоджується із кваліфікацією органами досудового слідства дій за ч.1 ст. 125 КК України.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, його похилий вік те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, претензій виконкому сільської ради до нього немає.
Також, беручи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу у мінімально наближеному розмірі в межах санкції статті обвинувачення, передбаченої ч.1 ст. 125 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обрався.
Цивільного позову у даному кримінальному провадженні заявлено не було .
Процесуальні витрати та речові докази є відсутніми
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 510 гривень, які стягнути у дохід держави.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обрався.
Цивільного позову у даному кримінальному провадженні потерпілою заявлено не було .
Процесуальні витрати та речові докази є відсутніми.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.