справа № 1-394/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Пошкурлат О.М.,

при секретарі - Краснощокій Н.А.,

з участю прокурора - Таран Л.В.,

потерпілого - ОСОБА_1,

захисника - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну

справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та мешкає в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області, вул.. Партизанська, 7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, в силу ст.. 89 КК України, раніше не засудженого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України ,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився та мешкає в АДРЕСА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, раніше засудженого: 19.02.2009 Печерським районним судом м. Києва за ст. 309 ч. 2 КК України до 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі; у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_4 вчинили розбійний напад щодо ОСОБА_1, за наступних обставин.

Так, 05 грудня 2008 року, близько о 18 год., ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись біля туалету, що неподалік залізничного вокзалу ст. Бровари, Київської області, побачив раніше їм невідомого потерпілого по справі ОСОБА_1, який в цей час зайшов до приміщення такого. В цей час у нього і виник умисел на вчинення розбійного нападу на зазначену особу. Домовившись з підсудним ОСОБА_4 та невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вирішили вчинити розбійний напад на потерпілого з метою заволодіння його речами. В звязку з цим, розподіливши між собою ролі, за якими невстановлена особа, повинна була сповістити таких про найбільш сприятливий момент нападу на ОСОБА_1, а підсудні, в свою чергу, здійснити раптове безпосереднє застосування насилля до потерпілого та заволодіти майном ОСОБА_1

Діючи відповідно до даного плану невстановлена особа прослідкувала за тим, як ОСОБА_1 зайшов до приміщення туалету, що поблизу станції Бровари, що в м. Бровари Київської області, після чого повідомила про це ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Цієї ж дати, близько 18 год., підсудні зайшли до вказаного приміщення туалету, де ОСОБА_3, реалізуючи спільний злочинний намір, раптово наніс удар кулаком в голову ОСОБА_1, від чого останній впав на підлогу, після чого сів на груди потерпілого і наніс йому декілька ударів кулаком в голову, наказавши ОСОБА_4 заволодіти затиснутим в руках потерпілого ОСОБА_1 мобільним телефоном. Підсудний ОСОБА_4, реалізуючи спільний злочинний умисел, обшукав одяг потерпілого. В подальшому ОСОБА_3, схопив голову потерпілого та вдарив такою об підлогу декілька разів. Від нанесених ударів ОСОБА_1 втратив свідомість. Скориставшись безпораднім станом останнього, підсудний ОСОБА_4 забрав у такого мобільний телефон «Нокіа 5300», вартістю 828 грн. та сім картою «Ді-джус» з 5 грн. на рахунку такої, після чого з викраденим майном з місця злочину втекли, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд. В такий спосіб підсудні заподіяли ОСОБА_1 матеріальних збитків на загальну суму в 833 грн.

Згідно висновку експерта Київського бюро судово-медичних експертиз № 83 /е від 02.04.2009 року, у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно мозкової травми струс головного мозку, забиття м»яких тканин та крововилив до віка правого ока, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя.

Допитані в судовому засіданні підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у предявленому їм обвинуваченні визнали повністю, в скоєному розкаялися.

Судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 299 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин розбійного нападу вчиненого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо потерпілого ОСОБА_1 При цьому зясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій не має, а також розяснено, що у такому випадку вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Підсудний ОСОБА_3 суду показав, що обставини розбійного нападу на ОСОБА_1 памятає погано, оскільки з моменту вчинення злочину пройшло багато часу, а також той факт, що на момент нападу він перебував у стані алкогольного сп»яніння.

Підсудний ОСОБА_4 підтвердив факт нападу на ОСОБА_1, проте обставини злочину пам»ятає погано, оскільки з моменту вчинення злочину минув значний час. Стверджує, що на момент вчинення злочину був тверезим. Оскільки того дня алкогольні напої не вживав.

Суд вважає, що в діях підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наявний склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, як розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ними злочину, осіб підсудних та обставини, що помякшують і обтяжують їх покарання.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю такого, а також відшкодування збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання відносно ОСОБА_3, суд визнає як вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю такого, а також відшкодування збитків.

Суд вважає виключити як обтяжуючу досудовим слідством вину обставину щодо ОСОБА_4, як вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, оскільки ця обставина не доведена жодними доказами.

Таким чином, суд, оцінюючи вищевикладене, вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, (розбій), а тому дії таких кваліфікуючться за ч.2 ст. 187 КК України.

Призначаючи покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особи підсудних, які за місцем проживання характеризуються посередньо, не працюють, раніше притягувались до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 хворіє на туберкульоз, і перебуває, в звязку з цим, на диспансерному обліку.

В ході судового слідства потерпілий заявив, що не має до підсудних жодних матеріальних претензій. Просить суд не позбавляти підсудних волі, обмежившись більш м»яким покаранням.

Призначаючи вид і міру покарання підсудним, суд враховує також сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про осіб підсудних, те, що на час розгляду справи вони є особами небезпечними для суспільства, а тому приходить до висновку за необхідне призначити ОСОБА_3 і ОСОБА_4, за скоєний ним злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, кримінальне покарання нижче від найнижчой межі, передбаченої санкцією частини даної статті, у виді позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Враховуючи те, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2009 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, суд вважає при призначенні покарання керуватися вимогами ч. 4 ст. 70 КК України.

Речові докази, що проходять по справі: акт закупки мобільного телефону, що знаходиться на зберіганні потерпілого ОСОБА_1 залишити в його законному володінні та користуванні; медична довідка та розрахункова квитанція, що знаходяться в матеріалах даної кримінальної справи залишити в такій.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судових витрат немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і призначити ОСОБА_3 покарання, з застосуванням ст.. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п»ять) років, з конфіскацією ? частини належного йому на праві власності майна, рахуючи термін відбування покарання з 21 лютого 2009 року, тобто з моменту його затримання.

Призначити ОСОБА_4 покарання, з застосуванням ст.. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з конфіскацією ? частини належного йому майна.

У відповідності до ч. 4 ст. 71 КК України, ОСОБА_4 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2009, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п»ять) років, з конфіскацією ? частини належного йому майна, рахуючи термін відбування покарання з 16 січня 2009 року, тобто з моменту його затримання.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередньою тримання під вартою в СІЗО № 31 ДД УВП м. Чернігова.

Речові докази, що проходять по справі: акт закупки мобільного телефону, що знаходиться на зберіганні потерпілого ОСОБА_1 залишити в його законному володінні та користуванні; медична довідка та розрахункова квитанція, що знаходяться в матеріалах даної кримінальної справи залишити в такій.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судових витрат немає.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, засудженим в той же термін з моменту отримання ними копій вироку.

Головуючий: суддя О.Пошкурлат