Номер провадження: 11-кп/785/272/15
Номер справи місцевого суду: 493/1306/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю: прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 28.11.2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої в с. Саражинка Балтського району Одеської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, не працюючої, інваліда 3-ї групи, раніше не судимої, проживаючої в АДРЕСА_1 , -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі п. г. ст. 1 ЗУ Про амністію в 2014 році звільнено від основного та додаткового покарання.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було залишено без розгляду.

ВСТАНОВИЛА:
16 серпня 2011 року ОСОБА_8 допустила порушення вимог пп. 1.5, 1.7, п/п б п 2.3, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. Порушення виразились у тому, що вона, у вказаний день, приблизно о 14.30 год., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в денний час доби рухалася по асфальтованому мокрому дорожньому покриттю по вул. Гагаріна в с. Саражинка Балтського району Одеської області, на якій організовано двосторонній однорядний рух, дорожня розмітка відсутня, в напрямку центра села Саражинка.

Будучи місцевим жителем і здійснюючи рух по ділянці дороги вул. Гагаріна, яка проходить між дворами будинків, не має пішохідних доріжок, зелені насадження безпосередньо примикають до проїзної частини, частково нависаючи над нею, по заокругленій вправо ділянці спуску, що обмежує оглядовість по ходу руху, в межах допустимої швидкості, обрала швидкість руху, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість постійно контролювати рух автомобіля.

Наближаючись до розташованої ліворуч по ходу її руху криниці, мала об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_9 , яка, несучи в руках відра з водою, перетинала проїзну частину зліва направо, по ходу руху її транспортного засобу, в темпі кроку.

Діючи самовпевнено, ОСОБА_8 була неуважною, за дорожньою обстановкою не слідкувала, відповідно не реагувала на її зміну, з моменту об`єктивної можливості виявити зазначеного пішохода, своєчасно не відреагувала на небезпеку для руху, не зменшила швидкість керованого нею автомобіля аж до його зупинки та скоїла наїзд на ОСОБА_9 , тим самим спричинила останній тілесні ушкодження.

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , в порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху України на місці пригоди не залишилася, транспортний засіб, яким було скоєно ДТП відкотила до своєї будівлі, попередньо не зафіксувала положення автомобіля засобу після його зупинки, в органи міліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомила, прізвища й адреси очевидців події не записала, заходів для збереження слідів пригоди не прийняла, швидку медичну допомогу для надання допомоги потерпілій не викликала, після того, як відвезла потерпілу до лікарняного закладу, на місце пригоди не повернулася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпіла ОСОБА_9 померла в КЗ Чечельницька центральна районна лікарня Вінницької області.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 73 від 28.04.2014 року ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Балтського районного суду Одеської області від 28.11.2014 року ОСОБА_8 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КПК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі п. г. ст. 1 ЗУ Про амністію в 2014 році звільнено від основного та додаткового покарання.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даним вироком потерпілим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга в якій він просить вирок Балтського районного суду Одеської області від 28.11.2014 року скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в частині цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Свої вимоги потерпілий аргументує істотним порушенням районним судом норм кримінального матеріального та процесуального права, зокрема тим, що районний суд незаконно залишив без розгляду цивільний позов ОСОБА_7 .

Потерпілим було заявлено клопотання про розгляд його апеляційної скарги без нього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Винність ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованого їй злочину, крім повного визнання обвинуваченою своєї провини, повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку та в апеляційній скарзі не оскаржується.

Дослідивши повно та об`єктивно докази по справі суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 по ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При цьому районним судом була дана належна оцінка доказам, зокрема акту судово-медичного дослідження № 72 від 02.09.2011 року, висновком № 72 від 28.09.2011 року, висновком № 72-а, висновком № 73 комісійної судово-медичної експертизи від 28.04.2014 згідно з якими у ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні середньої тяжкості. Дослідивши вказані докази, колегія суддів вважає, що районним судом було вірно зроблено висновок відносно того, що настання смерті потерпілої, перш за все, було обумовлено неналежним наданням медичної допомоги і перебуває з ним у прямому причинному зв`язку, а тому районний суд вірно кваліфікував дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Ретельно проаналізувавши оскаржуваний вирок, колегія суддів приходить до висновку, що районним судом було в повній мірі досліджені обставини вчинення злочину, особу обвинуваченої пом`якшуючі і обтяжуючі обставини, а також враховано те, що обвинувачена є інвалідом ІІІ групи, а тому застосування районним судом до обвинуваченої ОСОБА_8 п. г. ст. 1 ЗУ Про амністію у 2014 році є обґрунтованим та відповідає положенням вказаного закону.

Крім того, районним судом було обґрунтовано задоволено цивільний позов в частині стягнення документально підтвердженої матеріальної шкоди завданої потерпілою, так як ці витрати потерпілої на лікування є обґрунтованими та підтвердженими документально.

Також колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції, правильно залишено без розгляду цивільний позов потерпілого про стягнення з обвинуваченої 100 тисяч гривень матеріальної шкоди та 100 тисяч гривень моральної шкоди, так як потерпілим ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суду не було представлено жодних підтверджуючих документі, які потерпілий вказує в своїй позовній заяві, зокрема розрахунків нанесених збитків (л.п. 14-15 т. 2).

При цьому залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права звернутись з аналогічним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Будь-яких даних щодо порушення судом кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли б стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч.1 п.1, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 28.11.2014 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3