Справа
№ 1- 465 / 2007 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Луцьк 23
квітня 2007 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді: Ющука
О.С.

за участю секретаря : Політики
Н. А.

прокурора: Покидюка
В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про
обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Ківерці Волинської
області, українця, гр-нина України, з вищою освітою, неодруженого, приватного
підприємця, мешканця АДРЕСА_1.,
раніше не судимого,

- у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.172
ч.1, 358 ч.1, ч.3 КК України ,-

встановив:

Підсудний ОСОБА_1
зареєстрований як суб"єкт господарської дільності Ківерцівською
райдержадміністрацією 12.05.2005 року, надає послуги з паркування автомобілів
на автостоянці, що знаходиться у АДРЕСА_2. З метою несплати в дохід держави
податкових та інших страхових платежів із заробітної плати найманих
працівників, умисно, грубо порушуючи вимоги ст.43 Конституції України,
ст.ст.21, 24, 24-1 КЗпП України використовував працю найманих працівників без
укладення трудових договорів.

Проведеною із залученням спеціалістів ДПА у Волинській
області та територіальної державної інспекції праці у Волинській області,
перевіркою встановлено, що за період з липня 2005 року по лютий 2007 року, тобто
протягом тривалого часу, ОСОБА_1 без укладення трудових договорів
використовував працю найманих працівників. Так з липня 2005 року, ОСОБА_1
використовував найману працю ОСОБА_2, ОСОБА_3., з серпня 2005 року - ОСОБА_4, з
червня 2006 року - ОСОБА_5.

В порушення вимог ст.ст.43, 46 Конституції України,
ст.ст.1, 3, 21, 23, 24, ЗО закону України "Про оплату праці",
ст.ст.1, 3, 4, 8, 17, 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб" підприємець ОСОБА_1 виплату
заробітної плати проводив "у конвертах", необхідні обов"язкові
відрахування в дохід держави із заробітної плати із вказаних осіб не проводив,
чим грубо порушив їх інтереси, конституційні та трудові права, зокрема, право
на працю шляхом укладення трудового договору, право на включення відпрацьованого
часу в стаж працівника, право на матеріальне забезпечення шляхом соціального
страхування, в тому чмслі на забезпечення у разі повної або часткової втрати
працездатності, право на оплату роботи у святкові та неробочі дні, а також у
нічний час у розмірах, передбачених КЗпП України, право на звернення до суду
для вирішення трудових спорів.

Окрім цього, в ході проведення досудового слідства
встановлено, що підприємцем ОСОБА_1. не було подано до Луцької ОДПІ податкових
розрахунків сум доходу,

2

нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і
сум утриманого з них податку за З, 4 квартали 2005 року та 1, 2, 3 .4 квартали
2006 року, чим порушено вимоги ч.2 ст.9 Закону України "Про державний
реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів",
п. 19.2 "б" ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб".

Він же, при поданні заяв про право застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та звітності не зазначив, що при здійсненні
підприємницької діяльності ним будуть використовуватись наймані працівники, а
при складанні звітів суб"єкта малого підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку на 3 та 4 квартали 2005 року, 1-4 квартали 2006 року у
п.2 (фактична чисельність працівників у звітному кварталі) умисно, з метою
несплати в дохід держави податкових та інших страхових платежів із заробітної
плати найманих працівників, вносив до офіційних документів: звітів
суб"єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку
за 3 та 4 квартали 2005 року, 1-4 квартали 2006 року, затверджених наказом
державної адміністрації України №599 від 29 жовтня 1999 року із змінами,
внесеними наказом ДПА України №521 від 28.12.2001 року, неправдиві відомості,
вказуючи про відсутність найманих працівників. Вказані звіти підприємець
ОСОБА_1 подавав у Ківерцівську МДШ.

Він же, за період з 12.05.2005 року по 31.01.2007 року,
без укладання трудових договорів використовував працю найманих працівників. З
липня 2005 року використовував найману працю ОСОБА_2, ОСОБА_3., з серпня 2005
року - ОСОБА_4, з червня 2006 року - ОСОБА_5. За результатами перевірки за
вказаний період Бондареву О.І. донараховано: податку з доходів фізичних осіб
(із доходів, виплачених найманим працівникам у 2005 - 2007 роках) - 2688, 75
грн. та єдиного податку з фізичних осіб (за найманих працівників, що
використовувались при здійсненні підприємницької діяльності у 2005 - 2007
роках) - 3300 грн., а всього грошей на загальну суму 5988 грн. 75 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вину в
інкримінованих злочинах визнав повністю та показав, що 12 травня 2005 року він
зареєструвався, як приватний підприємець. В липні 2005 року він почав
орендувати територію автостоянки по вул.3в"язківців, 1а в м.Луцьку. Для
охорони автостоянки, він найняв людей, а саме: ОСОБА_3., ОСОБА_2, в серпні 2005
року ОСОБА_4, в червні 2006 року -ОСОБА_5. Даних осіб він офіційно не
влаштовував на роботу, тобто не укладав трудового договру. В податкову
інспекцію не подавав відомостей про доходи даних громадян. Коли подавав звіт вносив
неправдиві відомості і не сплачував в доход держави податкових та інших
страховиж платежів із заробітної плати найманих працівників. На даний час дані
громадяни офіційно оформлені. В скоєному розкаявся і просив суворо не карати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми умисними
діями, спрямованими на грубе порушення законодавства про працю, скоїв злочин,
передбачений ст. 172 ч. 1 КК України, своїми умисними діями, спрямованими на
підроблення документу, тобто внесенні до офіційних документів неправдивих
відомостей, скоїв злочин, передбачений ст.358 ч.І КК України, також своїми
умисними діями, спрямованими на використання завідомо підробленого документу,
вчинив злочин, передбачений ст.358 ч.З КК України.

При обранні покарання суд враховує суспільну небезпеку
вчиненого, всі обставини справи та дані про особу винного.

До обставин, які пом"якшують покарання підсудного
суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих
покарання обставин суд по справі не вбачає.

Враховуючи, що підсудний вперше притягається до
кримінальної відповідальності, злочини не відносяться до категорії тяжких,
позитивно характеризується по місцю проживання, суд вважає що його виправлення
і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

з Керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.ст. 172 ч.1, 358 ч.1, 358
ч.3 КК України та призначити покарання:

-за
ст.172 ч.1 КК України 850 грн. (вісімсот п"ятдесят) гривень штрафу;

-за
ст.358 ч.1 КК України 1190 грн. (одну тисячу сто дев"яносто) гривень
штрафу;

за
ст.358 ч.3 КК України 680 грн. (шістсот вісімдесят) гривень штрафу.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбуття 1190 грн.
(одну тисячу сто дев"яносто) гривень штрафу.

Запобіжний захід залишити попередній - підписку про
невиїзд, до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: звіти ОСОБА_1, як суб"єкта малого
підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 3 та 4 квартали
2005 року; 1, 2, 3, 4 квартали 2006 року - залишити при матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного
суду Волинської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.