У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у
складі:

головуючого - судді

Філатова В.М.,

суддів

Косарєва В.І., Таран Т.С.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 31 липня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на
вирок Червонозаводського районного суду
м. Харкова від 13 січня 2003 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянина України,

раніше не судимого,

засуджено

- за
ст.133 КК України (1960р.) до 1 року
виправних робіт з утриманням в дохід держави
20% заробітку.

На підставі п. “б” ст.1, Закону України “Про
амністію” від 5.07.2001р. ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного
покарання.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2003 року
вирок скасовано, а справу провадженням
на підставі Закону України “Про амністію” від 5.07.2001р. закрито.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 визнано
винним і засуджено за те, що він
31.05.2001р., умисно, видав наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП в період її перебування у лікарні в зв'язку
із збереженням вагітності, чим порушив закон про працю.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2
порушує питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_1 у зв'язку з їх незаконністю. Посилається на те, що під час
розгляду справи суд не вирішив питання про скасування наказу про її звільнення
і поновлення на роботі. Не вирішено її
цивільний позов по суті, який подано відповідно до ч.3 ст.28 КПК України.
Просить вирок змінити, виключити амністію, позбавити ОСОБА_1 права обіймати посаду директора строком на 5 років.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не підлягають з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини
вчиненого засудженим злочину. Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
злочину за обставин, викладених у вироку ґрунтуються на доказах, досліджених у
судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку і у скарзі не заперечуються.

Покарання
засудженому ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу. При цьому суд з
урахуванням того, що на утриманні засудженого знаходиться неповнолітня дитина
1992р.н., звільнив його від покарання на підставі Закону України “Про амністію” від 5.07.2001р.

Апеляційний суд обґрунтовано скасував вирок
суду першої інстанції і закрив справу щодо ОСОБА_1 на підставі акту про
амністію.

При цьому, потерпіла не була позбавлена
права подати цивільний позов про поновлення її на роботі
відповідно до вимог закону.

Як видно із матеріалів справи в судовому
засіданні потерпілій було роз'яснено її
право звернутися до суду для вирішення
цивільного позову в порядку цивільного судочинства (а.с.320).

Підстав до перегляду судових рішень з мотивів,
викладених у касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 394 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

У задоволенні касаційної скарги потерпілої ОСОБА_2 про
перегляд вироку Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 13 січня 2003 року та ухвали апеляційного суду
Харківської області від 16 квітня 2003 року щодо ОСОБА_1 -
відмовити.

Судді:

Філатов В.М. Косарєв В.І. Таран Т.С.