Справа № 1/2506/336/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2011 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

головуючого судді - Самусь Л.В.

при секретарі - Сидорець Ю.В.

з участю прокурора - Грицана А.А.

потерпілого - ОСОБА_1

законного представника

неповнолітнього потерпілого

та цивільного позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше судимого 24.10.1995 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. ст. 17 ч.2, 81 ч.4 КК України 1960 р. до 2 років позбавлення волі, 27.02.1996 р. військовим судом Черкаського гарнізону за ст. 140 ч.2 КК України 1960 р. до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 22.01.1999 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. ст. 140 ч.2, 206 ч.2 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі, 30.04.2003 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, 28.03.2006 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 16.01.2010 р. по відбуттю строку покарання, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5,-

у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в :

26.06.2010 р. близько 16.00 год. підсудний ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в будинку №15/1, розташованому по провул. Дзержинського в м. Чернігові, таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа 7610»з флеш-картою обємом 475 Мб, загальною вартістю 1400 грн. та сім - карткою оператора мобільного звязку «Лайф», вартістю 35 грн., з грошима на рахунку в сумі 8 грн., а всього викрав майна на загальну суму 1443 грн., що належить потерпілому ОСОБА_5

Далі, в кінці червня 2010 р. в денний час ОСОБА_3, знаходячись на подвірї будинку №8/1, розташованому по вул. К. Цеткін в м. Чернігові, таємно викрав мобільний телефон марки GB130», вартістю 700 грн., із сім - карткою оператора мобільного звязку «МТС», вартістю 30 грн., а всього викрав майна на загальну суму 730 грн., що належить потерпілому ОСОБА_6

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в кінці серпня 2010 р. в денний час ОСОБА_3, знаходячись в спортзалі «Будинку піонерів», розташованому по пр. Перемоги в м. Чернігові, таємно викрав мобільний телефон марки Ericsson W-810і», вартістю 750 грн., з флеш-картою обємом 512 Мб, вартістю 80 грн. та сім - карткою оператора мобільного звязку «МТС», вартістю 20 грн., із грошима на рахунку в сумі 15 грн., а всього викрав майна на загальну суму 865 грн., що належить потерпілій ОСОБА_7

Потім, 10.03.2011 р. близько 17.00 год. ОСОБА_3, знаходячись неподалік стадіону «Юність», розташованого по пр. Перемоги в м. Чернігові, з метою заволодіння чужим майном, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_1 та наніс йому один удар рукою в груди, один удар кулаком руки в обличчя та один удар коліном в область паху, чим застосував до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя, після чого відкрито викрав мобільний телефон марки «Нокіа Х2-00»з флеш-картою обємом 2 Гб, загальною вартістю 979 грн. та сім - карткою оператора мобільного звязку «Білайн», вартістю 25 грн., із грошима на рахунку в сумі 1 грн., а всього викрав майна на загальну суму 1005 грн., що належить потерпілому ОСОБА_1

Підсудний ОСОБА_3, допитаний у судовому засіданні, вину у пред'явленому обвинуваченні визнав частково. Повністю визнав себе винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2 КК України, у повному обсязі підтримав свої попередні свідчення, які давав в ході досудового слідства та підтвердив викладені обставини вчинених ним злочинів. Обвинувачення за ст. 186 ч.2 КК України визнав частково, підтвердивши свої попередні свідчення та пояснив, що він не заперечує факт відкритого викрадення телефону у ОСОБА_1, але не згоден із зазначеним, щодо завдання потерпілому ударів. З цього приводу пояснив, що 10.03.2011 р. він проходив неподалік стадіону і побачив трьох підлітків, одного з них потерпілого по справі відізвав у сторону і попросив телефон, щоб подзвонити, оскільки у нього виник умисел на заволодіння чужим телефоном, він, забравши телефон, втік від потерпілого, але ніяких ударів тому не наносив. Заявлені позовні вимоги потерпілих про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнав повністю і обіцяв відшкодувати. У скоєному розкаявся, вибачився перед потерпілим, просив врахувати, що він добровільно зявився в міліцію і розповів про всі скоєні ним злочини.

Разом з тим, незважаючи на такі свідчення підсудного, обставини скоєння ним злочинів достовірно встановлені судом, стверджуються поясненнями потерпілих, свідків, іншими повністю перевіреними судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свої попередні свідчення, пояснивши, що 10.03.2011 р. він знаходився з товаришами біля стадіону, до нього підійшов підсудний, відвів його у сторону і попросив дати подивитись мобільний телефон, він відмовився, тоді той побив його, забрав з кишені телефон і побіг. Вказав, що підсудний наніс йому удари в обличчя, в область грудей та в пах, він намагався забрати свій телефон у підсудного, але не зміг. Стверджував, що все було саме так, як він пояснив, причин оговорювати підсудного у нього нема. ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, оскільки він дуже хотів мати такий телефон, довго збирав гроші і у лютому 2011 р. батьки його купили, телефоном користувався лише місяць, а потім підсудний його відібрав, він дуже засмутився і переживав.

Законний представник неповнолітнього потерпілого та цивільний позивач ОСОБА_2 заявлений позов у розмірі 1005 грн. матеріальної та 1200 грн. моральної шкоди підтримала у повному обсязі, щодо призначення покарання поклалась на розсуд суду. Також пояснила, що 10.03.2011 р. вона від працівників міліції дізналась, що сина побили та забрали телефон, коли вона приїхала у міліцію, то син давав такі ж свідчення, як і в суді, був дуже засмучений. Син давно мріяв про такий мобільний телефон і у лютому 2011 р. вони йому купили, а у березні телефон вже відібрали. Підсудний наніс сину психологічну травму, той місяць ходив у пригніченому стані, дуже сумував, хвилювався.

Із перевірених свідчень потерпілого ОСОБА_5 (а.с.13) слідує, що 21.06.2010 р. близько 14.00 год., коли він знаходився у будинку бабусі по провул. Дзержинського, 15/1 м. Чернігова, до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_3 та запропонував зайти до нього, на що той погодився. Приблизно через півгодини прийшов ОСОБА_3 та приніс з собою дві пляшки пива та 250 гр. горілки, вони сиділи в будинку та випивали. Мобільний телефон марки «Нокіа 7610»знаходився в його кімнаті, в сумці. Декілька разів він виходив з кімнати, а ОСОБА_3 залишався в ній. Близько 16.00 год. ОСОБА_3 пішов, а коли о 21.00 год. він захотів зателефонувати матері, то мобільного телефону не було.

Із перевірених свідчень потерпілого ОСОБА_6 (а.с.35-36) слідує, що в кінці червня 2010 р. він зайшов до наочно знайомої жінки на імя ОСОБА_5, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, він сидів за столиком у дворі будинку з ОСОБА_5 та її чоловіком. Діставши з кишені свій мобільний телефон, поклав його на стіл. Через деякий час до двору зайшов незнайомий йому чоловік на імя ОСОБА_3, який підсів до них за стіл та вони почали розмовляти. Приблизно через 30 хв. Сергій попрощався і пішов в невідомому напрямку. Посидівши 5-10 хв. він виявив відсутність власного мобільного телефону марки GB 130».

Із перевірених свідчень потерпілої ОСОБА_7 (а.с.54) слідує, що приблизно наприкінці серпня 2010 р. вона знаходилась на своєму робочому місці в обласному палаці дітей та юнацтва, де працює керівником гуртка з художньої гімнастики, проводила заняття в спортивній залі, мобільний телефон марки «ОСОБА_9 W810і»взяла з собою і поклала на лавці. Через деякий час до зали зайшов незнайомий їй чоловік, який запитав у неї про тренера, пояснивши, що вони домовились зустрітись, після чого сів на лавці, а вона продовжила заняття. Закінчивши заняття, виявила відсутність свого мобільного телефону.

Із перевірених свідчень свідка ОСОБА_10 (а.с.29), допитаного в ході досудового слідства, слідує, що 17.03.2011 р. близько 20.40 год. він йшов по вул. Шевченка в м. Чернігові і йому запропонували побути понятим при відтворенні обстановки та обставин подій, на що він добровільно погодився. Також було запрошено другого понятого і вони пішли до кабінету Чернігівського міського відділу, де знаходився чоловік, який представився як ОСОБА_3. Їм були роз'яснені права та обов'язки понятих, після чого, ОСОБА_3 запропонував на місці скоєння злочину розказати та показати про обставини скоєння ним злочину. Всі учасники слідчої дії сіли до службового автомобіля та направились на провул. Дзержинського 15/1 в м. Чернігові, де ОСОБА_3 показав, що в кінці червня 2010 р. в денний час він зайшов до ОСОБА_5 з пляшкою горілки, де вони разом в кімнаті ОСОБА_5 випивали спиртне, коли ОСОБА_5 вийшов з кімнати, ОСОБА_3 підійшов до комоду, де лежав мобільний телефон, взяв його, поклав собі до кишені і пішов з квартири. Потім пішов до Центрального ринку м. Чернігова, де продав вказаний телефон невідомому чоловіку за 500 грн.

Свідок ОСОБА_11В.(а.с.142-143), допитана в ході досудового слідства, чиї свідчення також були перевірені судом, показала, що 16.05.2011 р. близько 12.00 год. вона разом зі своєю подругою ОСОБА_5 йшли по вул. Шевченка в м. Чернігові і їм запропонували побути понятими при відтворенні обстановки та обставин подій, на що вони добровільно погодились, пішли до кабінету Чернігівського міського відділу, де знаходився чоловік, який представився як ОСОБА_3. Їм були роз'яснені права та обов'язки понятих, після чого ОСОБА_3М запропонував на місці скоєння злочинів розказати та показати про обставини скоєння ним злочинів. Всі учасники слідчої дії сіли до службового автомобіля та направились на вул. К. Цеткін, 8/1 в м. Чернігові, де ОСОБА_3 показав, що в кінці червня 2010 р. близько 14.00 год. він прийшов до своєї знайомої на ім'я ОСОБА_5, яка проживає в цьому будинку, за столом у дворі сиділа ОСОБА_5, її чоловік на ім'я Іван та знайомий ОСОБА_6, він присів до них за стіл, вони почали говорити, на столі він побачив мобільний телефон марки G»темного кольору і в нього виник умисел його викрасти. Він непомітно викрав вказаний мобільний телефон, поклав собі в кишеню штанів та через деякий час пішов від них. Вийшовши з подвіря вказаного будинку, пішов до Центрального ринку м. Чернігова, де продав вказаний мобільний телефон невідомому чоловіку за 150 грн., гроші він витратив на власні потреби.

Потім ОСОБА_3 запропонував поїхати на наступне місце, де він скоїв злочин. Всі учасники слідчої дії сіли до службового автомобіля та направились до Обласного будинку дітей та юнацтва, що розташований по пр. Перемоги у м. Чернігові. Коли всі учасники слідчої дії прибули за вказаною адресою, ОСОБА_3 показав, що приблизно наприкінці серпня, в денний час, він знаходився в обласному палаці дітей та юнацтва, зайшов до спортивної зали, де жінка з дітьми проводила заняття з гімнастики, на лавці з лівої сторони від входу побачив мобільний телефон і в нього виник умисел його викрасти. Зайшовши до зали, він звернувся до дівчини і спитав, чи не знає вона, де ОСОБА_12, що він домовлявся з ним зустрітись і почекає його тут та сів на лавці, де знаходився мобільний телефон. Трохи посидівши, взяв вказаний мобільний телефон, та пішов із спортивної зали, потім вийшов з будівлі. Викрадений мобільний телефон продав незнайомому йому чоловіку недалеко від даної будівлі за 250 грн., грошові кошти витратив на власні потреби.

Далі, ОСОБА_3 запропонував поїхати на наступне місце, де він скоїв злочин, всі учасники слідчої дії сіли до службового автомобіля, та направились до ділянки місцевості, яка знаходиться за стадіоном «Юність»і ОСОБА_3 показав, що 10.03.2011 р. близько 16.00 год., проходячи повз недобудованого будинку, розташованого навпроти стадіону «Юність», він побачив трьох підлітків і вирішив підійти до них. Підійшов, представився працівником міліції, відізвав одного з них та почав з ним розмовляти. Під час розмови з ним, попросив у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати і підліток йому його дав, а він розвернувся та разом з мобільним телефоном побіг в сторону вул. Київської м. Чернігова. Телефон продав на Центральному ринку м. Чернігова невідомій особі за 200 грн., гроші витратив на власні потреби.

Свідок ОСОБА_8 в ході досудового слідства дала свідчення аналогічні свідченням ОСОБА_11 (а.с.144-145).

Обставини скоєного також стверджуються і іншими доказами, перевіреними судом: протоколом усної заяви потерпілого ОСОБА_5 про злочин від 26.06.2010 р. (а.с.5), первинними письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_5 від 26.06.2010 р. (а.с.7), явкою з повинною ОСОБА_3 від 22.02.2011 р.(а.с.17), протоколом відтворення обстановки і обставин події від 17.03.2011 р. з фототаблицями (а.с.24-27),

протоколом усної заяви потерпілого ОСОБА_6 про злочин від 16.03.2011 р. (а.с.31), первинними письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_6 від 16.03.2011 р. (а.с.32), явкою з повинною ОСОБА_3 від 16.03.2011 р.(а.с.39),

протоколом усної заяви потерпілої ОСОБА_7 про злочин від 18.03.2011 р. (а.с.48), первинними письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_7 від 18.03.2011 р. (а.с.49), явкою з повинною ОСОБА_3 від 18.03.2011 р.(а.с.51),

протоколом усної заяви потерпілого ОСОБА_13 про злочин від 10.03.2011 р. (а.с.64), заявою законного представника неповнолітнього потерпілого про злочин від 10.03.2011 р. (а.с.65), протоколом огляду місця події від 10.03.2011 р. (а.с.66), первинними письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 від 10.03.2011 р. (а.с.69), явкою з повинною ОСОБА_3 від 17.03.2011 р.(а.с.85), протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 17.03.2011 р. (а.с.109-111), протоколом відтворення обстановки і обставин події від 16.05.2011 р. з фототаблицями (а.с.134-141), гарантійними талонами та товарними чеками щодо вартості викрадених у потерпілих речей.

Аналіз пояснень потерпілих, свідків, свідчень підсудного і зібраних та досліджених в повному обсязі доказів по справі, які повністю узгоджуються між собою, вказує на скоєння саме підсудним умисних протиправних дій щодо потерпілих, тобто, предявлене йому обвинувачення, знайшло своє підтвердження в повному обсязі.

Суд критично оцінює свідчення підсудного, дані ним в судовому засіданні, щодо обставин злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, в тій частині, що він не наносив удари неповнолітньому потерпілому ОСОБА_1 при заволодінні його майном, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище обєктивними доказами у справі, які в своїй сукупності повністю узгоджуються між собою, з послідовними поясненнями потерпілого щодо обставин вчинення злочину, викладених у обвинуваченні, які той давав, як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні, із зазначеними та дослідженими у судовому засіданні доказами. Підстав для сумніву в правдивості показань потерпілого не має, оскільки його первинні пояснення та показання, дані в судовому засіданні були детальними, послідовними, узгоджуються між собою.

Тобто, всі надані учасниками процесу докази, жодним чином не спростували обвинувачення, предявлене підсудному за ст. 186 ч.2 КК України.

Дослідивши вищевказані докази, перевіривши доводи обвинувачення та показання підсудного, суд розглядає показання та доводи підсудного, лише, як версію захисту, яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи весь обсяг наданих суду й перевірених доказів.

Оцінюючи зібрані та перевірені докази, суд знаходить, що дії підсудного ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Правильною є і кваліфікація його дій за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, вчинене повторно.

За сукупністю скоєних злочинів умисні дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст. ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України.

Вина підсудного у скоєному доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, що відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, їх наслідки, кількість та вартість викраденого, наявність цивільних позовів по справі, думку присутніх у судовому засіданні потерпілого та його законного представника щодо призначення підсудному покарання, відношення підсудного до вчиненого, особу винного його вік, сімейний та матеріальний стан, перебування на його утриманні дочки, ІНФОРМАЦІЯ_4, наявність постійного місця мешкання та позитивну характеристику за таким, дані щодо притягнення до адміністративної відповідальності, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, обставини, які помякшують покарання щире каяття, зявлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, які обтяжують покарання, оскільки в обвинувальному висновку такі зазначені не були, та зважаючи на те, що підсудний після попередніх судимостей не став на шлях виправлення, вчинивши аналогічні злочини в період непогашеної та не знятої у встановленому порядку судимості, у звязку з чим доходить висновку, що відсутні підстави для обрання покарання, не повязаного з позбавленням волі, але, обираючи покарання у вигляді позбавлення волі, вважає за можливе призначити таке в мінімальних межах санкцій статей закону, якими передбачене покарання за вчинені підсудним злочини, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Остаточне покарання належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до вимог ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 про стягнення 730 грн. та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 про стягнення 1005 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, обґрунтовані на законі, підтверджуються матеріалами справи, не заперечуються підсудним, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі

Суд вважає доведеними і позовні вимоги законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 стосовно завдання моральної шкоди, оскільки протиправними діями підсудного, її сину неповнолітньому потерпілому ОСОБА_1, дійсно завдані витрати немайнового характеру, внаслідок моральних страждань та інших негативних явищ, суд враховує наслідки, які настали від дій підсудного, обґрунтування позову, щодо глибини фізичних та душевних страждань, виходячи із розміру такої шкоди та матеріального стану підсудного, з урахуванням ступеня його вини, а також, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, їх належить задовольнити у повному розмірі, що не заперечується підсудним.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати, повязані з проведенням по справі трасологічної експертизи, підлягають стягненню з підсудного.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним і призначити покарання:

за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі;

В силу ст. 70 ч.1 КК України остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з 17.03.2011 р., тобто з часу фактичного затримання, залишивши запобіжним заходом до набрання вироком законної сили взяття під варту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 730 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_2 - 1005 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1200 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 2205 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 225 грн. 12 коп. судових витрат в доход держави за проведення експертизи.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із дня його проголошення, а засудженим в той же строк із моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Л.В. Самусь