АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/1179/15к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1278/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
2 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - - ОСОБА_5
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,-
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадян України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий 02.07.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 186 ч.1, 183 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,
засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково, у вигляді 6 місяців позбавлення волі, приєднано покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.04.2014р., і остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Цим же вироком суду за ч. 3 ст. 185 КК України засуджено ОСОБА_8 апеляційної скарги у відношенні якого не подано.
Як встановив суд 15 лютого 2015 року, в період часту з 19.00 по 19.30год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна проникли на територію Лозівського ЛДНЗ № 11 «Берізка», розташованого за адресою: Харківська обл. м. Лозова м-н4, буд.46, де шляхом пошкодження шиферної покрівлі даху ОСОБА_7 проник до складського приміщення дитячого садка звідки викрав 62 кг. Картоплі « Слав?янка » вартістю 186 грн. та 14 кг. Моркви «Шардоне» вартістю 42гр. , які передав через отвір ОСОБА_8 , який спостерігав за небезпекою викриття сторонніми особами. Після чого вкрадене майно обвинувачені віднесли за місцем мешкання ОСОБА_7 , тобто обернули на свою користь.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 на заперечуючи фактичні обставини справи, свою вину та правильність кваліфікації своїх дій, просить вирок змінити та пом`якшити призначене йому покарання. Свою апеляційну скаргу обвинувачений обґрунтовує тим, що він є сиротою, позитивно характеризується за місцем мешкання , має неповнолітню сестру, щиро покаявся в скоєному та просить врахувати свій молодий вік.
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив застосувати до нього положення ст. 69 КК України; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України. З достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу винного наявність обставин , що пом`якшують та обтяжують покарання і призначив покарання , яке є достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує, що обвинувачений раніше був засуджений за вчинення тяжкого корисливого злочину, не оправдав довіру суду і знов вчинив тяжкий корисливий злочин в період іспитового строку, встановленого Лозівським міськрайонним судом Харківської області за вироком від 02.07.2014р.
Суд першої інстанції правильно визнав обставиною , що обтяжує покарання рецидив злочину.
Сам обвинувачений перебуває на обліку у нарколога з приводу вживання каннабіоїдів і за місцем мешкання характеризується формально задовільно.
Відповідно довідці з міста мешкання обвинуваченого , він проживає разом з матір`ю та неповнолітньою сестрою. Даних що сестра перебуває на утриманні обвинуваченого в справі не міститься. Злочин вчинено обвинуваченим в повнолітньому віці , тому посилання апелянта на свій молодий вік не можуть бути взяті до уваги.
Відповідно до ст. 69 КК України , підставами до її застосування є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. В даному випадку суд визнав наявність лише однієї обставини , що пом`якшує покарання щирого каяття.
При цьому суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання , передбачене ч..3 ст. 185 КК України і за сукупністю вироків застосував принцип часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
За таких обставин призначене ОСОБА_7 покарання не можна вважати явно несправедливим в зв`язку з суворістю, і тому колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення , а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді -