Справа № 463/295/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/363/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2015 року,

встановила:
згідно з обвинувальним актом, затвердженим старшим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду прокуратури Львівської області від 23.12.2013р., ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.222 КК України - надання завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту, за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди.

В процесі судового розгляду прокурор на підставі ст.ст.338, 341 КПК України змінив обвинувачення та надав новий обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.222 КК України - надання завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2015 року закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000904 від 16.12.2013р. про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.222 КК України, звільнивши її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 12364 (дванадцять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 80 копійок.
Не погоджуючись із даною ухвалою, обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2015 року, виключивши з її резолютивної частини положення про стягнення з ОСОБА_8 судових витрат. Обгрунтовує апеляційну скаргу тим, що з обвинуваченої ОСОБА_8 процесуальні витрати стягнені не обвинувальним вироком суду, як вказано в ч.2 ст. 124 КПК України, а ухвалою про звільнення від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченої, пояснення обвинуваченої та захисника на підтримку поданої нею апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у зміненому прокурором в процесі судового розгляду обвинуваченні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.222 КК України - надання завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту, за попередньою змовою групою осіб, вчинене за обставин, описаних в ухвалі, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та ніким не оспорюється.

Згідно з ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Проте, керуючись положеннями ч.1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Крім цього, п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України N 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» встановлено, що звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

Таким чином, питання про судові витрати повинно вирішуватися при закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав або в обвинувальному вироку суду. Судові витрати підлягають стягненню в дохід держави з осіб, щодо яких постановлений обвинувальний вирок навіть тоді, коли обвинувачений визнаний винним, але звільнений від покарання.
Як вбачається з ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2015 року, підставою для закриття кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000904 від 16.12.2013р. про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 222 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності є закінчення строків давності у зв`язку із тим, що ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.222 КК України, яке є злочином невеликої тяжкості, в період квітня 2010 року - 14 липня 2011 року.

Виходячи із вищенаведеного, підстави, за яких суд дійшов висновку про закриття кримінального провадження, є нереабілітуючими тому, судові витрати за проведення експертиз в розмірі 12364 (дванадцять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 80 копійок підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Отже, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про стягнення судових витрат із обвинуваченої та виніс законну та обґрунтовану ухвалу, також, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для зміни ухвали суду відсутні, а тому відмовляє обвинуваченій ОСОБА_8 в задоволенні її апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 відмовити.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4