Справа № 670/670/14-к
№ 1-кп/680/2/15
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" квітня 2015 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

державних обвинувачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

передставника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нова Ушиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реестр досудових розслідувань 27 червня 2014 року за №0000176, по обвинуваченню

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чернишево, Роздольненського району, АР Крим, не працюючого, інваліда 3 групи, із повною загально- середньою освітою, не одруженого, інваліда ІІІ групи з дитинства, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки с. Подолянське Віньковецького району Хмельницької області, не працюючої, із базовою загально- середньою освітою, не одруженої, яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимої;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Охрімівці Віньковецького району Хмельницької області, не працюючого, із повною загально- середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше не судимого -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26 червня 2014 року біля 23:50 години в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , діючи умисно, групою осіб, спричинили ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Злочин вчинено за таких обставин.

26 червня 2014 року ОСОБА_10 розповіла співмешканцю ОСОБА_9 про її побиття ОСОБА_5 , тому ОСОБА_9 запропонував поїхати до кривдника з метою примусити просити вибачення. З цією метою він заздалегідь підготував, обмотавши ізоляційною стрічкою, дві дерев`яні палки із металевими наконечниками з одного кінця, а ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_11 та попросила поїхати з ними до ОСОБА_5 . Цього ж дня біля 23:50 години на автомобілі марки «Mersedes-Benz Vito» державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_11 , вони втрьох поїхали до ОСОБА_5 та зупинились за 300 метрів від його будинку. ОСОБА_10 пересвідчилась, що ОСОБА_5 знаходиться в квартирі за місцем проживання і повідомила про це чоловікам. ОСОБА_9 взяв дерев`яні палки, які ніс в поліетиленовому пакеті, а ОСОБА_11 із автомобіля металеву палку, підійшли до вхідних дверей квартири, при цьому ОСОБА_9 і ОСОБА_11 зупинились на відстані від від дверей, щоб не бути в полі зору. Перед квартирою ОСОБА_12 передав ОСОБА_13 дерев`яну палку, а, коли ОСОБА_5 відчинив двері , ОСОБА_10 , запитавши чи буде він просити пробачення, дерев`яною палкою нанесла йому один удар по голові, після чого в квартиру забігли ОСОБА_9 і ОСОБА_11 . ОСОБА_9 нініс потерпілому в коридорі три удари дерев`яною палкою по рукам і в праву ногу. ОСОБА_5 , відступаючи назад, впав в кухні, а ОСОБА_12 продовжив наносити йому удари палкою у верхню частину тулубу, а ОСОБА_11 металевою палкою по ногах. Коли у Лугового випала з рук палка, він припинив побиття, забрав ОСОБА_14 і вони всі вийшли з квартири.

Обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні злочину визнав частково, не погоджуючись з правовою кваліфікацією його дій, оскільки між ними не було попередньої змови про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому і узгодженості дій, та дав показання, що 26.06.2014 року він приїхав додому із заробітків і побачив у своєї співмешканки ОСОБА_10 синці. Вона ще раніше в телефонній розмові розповіла йому про побиття ОСОБА_5 , тому він запропонував поїхати до нього і примусити попросити пробачення. Для самозахисту, оскільки хворіє вадою серця та не має сили в руках, він підготував дві дерев`яні палиці ніжки від старого телевізора, які для зручності обмотав ізоляційною стрічкою. А ОСОБА_10 зателефонувала до ОСОБА_11 та запропонувала поїхати з ними, оскільки, з її слів він теж мав претензії до ОСОБА_5 , який порізав йому колеса автомобіля. Біля 23:50 години на мікроавтобусі під керуванням ОСОБА_11 вони втрьох поїхали до помешкання ОСОБА_5 та зупинились на зупинці, ОСОБА_10 пішла перевірити, чи знаходиться він вдома. Він взяв дерев`яні палки, які тримав в пакеті, а ОСОБА_11 із автомобіля металеву, сказав, що в нього до ОСОБА_5 є окрема розмова, і підійшли до вхідних дверей квартири ОСОБА_5 ..При цьому він та ОСОБА_11 стояли за стіною, оскільки не знали чи він відчинить двері. Коли ОСОБА_5 відчинив двері, ОСОБА_10 запитала його, чи буде він просити пробачення, але він засміявся, тоді вона нанесла йому удар палкою по голові. ОСОБА_5 почав виривати палку з її рук, тоді він трьома ударами по рукам ОСОБА_5 відбив його опір. ОСОБА_5 зайшов на кухню, послизнувся і впав, а він та ОСОБА_11 за ним і вони вдвох одночасно почали наносити йому удари він особисто дерев`яною палкою у верхню частину тулубу в область лопаток і попереку, а ОСОБА_11 металевою палкою по ногах, ребрам та по всьому тілу, кількість ударів він не рахував. Він особисто припинив побиття, оскільки внаслідок хвороби немає фізичної сили, в нього з рук випала палка, а також зрозумів наслідки їх спільних дій. Після нього ОСОБА_11 ще два рази вдарив ОСОБА_5 , він його відтягнув , вони вийшли із квартири і ОСОБА_11 відвіз їх до батьків, дерев`яні палки він поклав за трубу у своєму домогосподарстві.

Обвинувачена ОСОБА_10 винною себе у вчиненні злочину визнала частково, мотивуючи тим, що нанесла потерпілому лише один удар, та дала показання, що мала образу на ОСОБА_5 , оскільки він 20.06.2014 року наніс їй легкі тілесні ушкодження, з приводу чого вона зверталась із заявою в міліцію. Про даний випадок вона розповіла співмешканцю ОСОБА_9 в телефонній розмові та в день приїзду 26.06.2014 року, його це возмутило і він запропонував поговорити із ОСОБА_5 , примусивши вибачитись. Вона зателефонувала до ОСОБА_11 і запропонувала поїхати з ними, оскільки побоювалась, що ОСОБА_5 може побити ОСОБА_9 , який хворий. Він погодився, оскільки знав про конфлікт між нею і ОСОБА_15 та мав до нього свої претензії з приводу пошкодження коліс автомобіля. ОСОБА_9 взяв із дому дві дерев`яні палки, ОСОБА_11 приїхав на мікроавтобусі і вони втрьох поїхали до ОСОБА_5 . На зупинці ОСОБА_9 дістав із пакета палки, одну взяв собі, другу дав їй, а ОСОБА_11 взяв із автомобіля металевий лом. Коли ОСОБА_5 відчинив двері, засміявся і вона вдарила його один раз палкою по голові. ОСОБА_5 намагався вирвати палку, але забігли ОСОБА_16 і ОСОБА_11 і почали в коридорі квартири наносити йому удари палками. Вона в цей час стояла біля дверей і спостерігала, ОСОБА_9 наносив удари палкою по руках, а ОСОБА_11 по ногах і в груди, ОСОБА_5 зайшов в кухню вони за ним і продовжували бити.

Обвинувачений ОСОБА_11 винним себе у вчиненні злочину визнав, оскільки під час побиття потерпілого іншими обвинуваченими перебував в його квартирі, проте заперечив факт нанесення йому тілесних ушкоджень та дав показання, що 26.06.2014 року біля 23 години до нього зателефонувала ОСОБА_10 і попросила приїхати в село Подолянське. Коли він приїхав до Кубрицької автомобілем марки «Mersedes-Benz Vito», вона вийшла з ОСОБА_9 , якого він раніше не знав, і вони поїхали на автозаправку, по дорозі ОСОБА_10 сказала, що потрібно поїхати до ОСОБА_5 примусити попросити вибачення. Він зупинив автомобіль на автостоянці, ОСОБА_13 пішла подивитись, чи дома ОСОБА_5 . Коли вона повернулась, то разом з ОСОБА_12 вони пішли в сторону будинку, проте повернулись і запропонували піти разом з ними для моральної підтримки, в руках у ОСОБА_12 був якійсь пакет. Вони йшли вперед, а він їх наздоганяв, коли підійшов до квартири ОСОБА_5 , то побачив, що ОСОБА_10 стоіть в коридорі його квартири і тремтить, ОСОБА_5 лежить на підлозі кухні, а ОСОБА_9 його б`є дерев`яною палкою по всьому тілу. Закшевський увертався і просив припинити побиття, говорив, що більше не буде ображати ОСОБА_17 . Він розгубився і не знав, що робити. Вони всі вийшли із квартири, він завіз ОСОБА_13 і ОСОБА_12 до їх будинку, а потім в село до батьків, автомобіль відігнав до сестри. Наступного дня йому зателефонувала сестра і повідомила, що його шукає міліція, він зателефонував адвокату, який порадив без нього до слідчого не з`являтись. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 його обмовили, оскільки в нього не було причин поквитатись з ОСОБА_5 . Його заява на ОСОБА_5 в Віньковецький РВ з приводу пошкодження коліс автомобіля подана ним ще 1.12.2013 року, рішення по ній ще не прийнято, образи на нього він не має і цей випадок немає відношення до побиття.

Вина обвинувачених у нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень підтверджується сукупністю зібраних по справі і досліджених в судовому засіданні доказів.

Потерпілий ОСОБА_5 дав показання, що 26.06.2014 року біля 24 години до нього в двері подзвонили. Він відчинив і побачив ОСОБА_10 , з якою раніше підтримував близькі стосунки, яка запитала, чи буде він просити у неї пробачення і одразу ж нанесела один удар палкою по голові. Через декілька секунд появились із за кута ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , забігли в коридор квартири і почали всі втрьох одночасно, хаотично наносити удари по всьому тілу, при цьому у ОСОБА_9 теж була дерев`яна палка, а у ОСОБА_11 металевий предмет, схожий на арматуру. Він відступав назад і від ударів впав в кухні. При цьому він не може конкретизувати дії кожного та кількість нанесених кожним ударів, оскільки увертався, закривав голову руками від ударів, але звинувачує всіх в однаковій мірі. Коли вони після побиття виходили із квартири, то ОСОБА_10 побачила, що він ще рухається і запропонувала ще додати йому. Вона та ОСОБА_12 повернулись і нанесли палицями ще біля 5 ударів по тілу, а ОСОБА_11 вже пішов. Він втратив свідомість, коли прийшов до себе, почав кликати на допомогу.

Обвинувачені під час досудового і судового слідства повністю відшкодували завдану йому моральну та матеріальну шкоду, тому відмовляється від цивільного позову на підставі ст. 205 ЦПК України.

Правдивість показань обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 під час судового слідства перевірялась шляхом проведення слідчого експерименту за участю їх захисників, потерпілого та його представника, під час якого вони показали місце побиття потерпілого, розповіли про предмети, якими наносили удари, механізм нанесення ударів.

Під час слідчого експерименту на досудовому слідстві ОСОБА_9 добровільно видав слідчому дві дерев`яні палки, обмотані ізоляційною стрічкою, та вказав, що вони є знаряддями злочину.

При цьому показання обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 узгоджуються між собою та з показаннями потерпілого ОСОБА_5 щодо учасників та знаряддя злочину, механізму нанесення ударів.

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи №210 від 07.08.2014 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження:

-у вигляді відкритого перелому правої великогомілкової кістки в нижній третині, забійної рани в ділянці правої гомілки в нижній третині по медіальній поверхні, які в сукупностя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, могли утворитись від не менше 1 травматичної дії (удару) в ділянку нижньої третини правої гомілки тупими твердими предметами, в даному випадку такими предметами могли бути палиці;

- у вигляді перелому 9,10 ребер правої половини грудної клітки по задній поверхні, перелому 9 ребра лівої половини грудної клітки по задній поверхні, забою серця, двобічного пневматороксу, підшкірної емфіземи з обох сторін, синців в ділянці спини, які в сукупності по своєму характеру відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, які могли утворитись від не менше 2-3 травматичних дій (ударів) по грудній клітині тупими твердими предметами, в даному випадку такими предметами могли бути палиці.

Крім того, згідно даних цього висновку експертизи у ОСОБА_5 виявлені численні тілесні ушкодження у вигляді саден,синців та гематом в ділянці голови, лівого плечового суглобу, ліктьових суглобів, шиї, обох гомілок, обох верхніх кінцівок, закритого перелому правого акроміального паростка правої лопатки, крововиливу під кон`юктиву правого очного яблука, закритої черепно-мозгової травми, зобою головного мозку І-ІІ ст., забійної рани в ділянці правої виличної кістки, які відносяться до категорії середніх та легких тілесних ушкоджень та могли утворитись від травматичних дій ( ударів) тупими твердими предметами, в даному випадку такими предметами могли бути палиці.

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи №81-мк від 30 липня 2014 року встановлено, що на одязі ОСОБА_5 виявлені наступні пошкодження тканини:

-одиночний, проникаюче-наскрізний розрив тканини середньої третини задньої поверхні правого рукава трикотажної футболки, який міг утворитись від одноразової дії на тканину правого рукава цієї футболки якогось твердого тупого, із вмістом двухвалентного заліза, травмуючого предмету чи знаряддя, із невизначеною формою та розмірами його контактної поверхні, яка супроводжувалась первинним зачепом та послідуючим позамежним розтягом тканини;

-чотири окремі, проникаюче-наскрізні розриви тканини середньої та нижньої третин передньої поверхні правої штанини спортивних трикотажних штанів могли утворитись як одночасно, так і в невідомій послідовності один за одним від одноразової чи багаторазової дії на такинину правої штанини якогось твердого тупого, із вмістом двухвалентного заліза, травмуючого предмету чи знаряддя, із невизначеною формою та розмірами його контактної поверхні, яка супроводжувалась позамежним розтягом тканини.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 підтвердила висновки експертизи та додатково пояснила, що пневмоторакс легень міг утворитись внаслідок переломів ребер так і від удару; утворення перелому великогомілкової кістки залежить від предмету, яким наносився удар та прикладання значної фізичної сили.

Експерт ОСОБА_19 підтвердив висновки експертизи та додатково пояснив, що у всіх виявлених пошкодженнях тканини одягу потерпілого

( футболка та спортивні штани) відобразилися лише групові ознаки травмуючих предметів, та не відобразились родові ознаки, по яким можливо було б встановити конструктивні параметри конкретного травмуючого предмету, проте у всіх пошкодженнях тканини виявлене двухвалентне залізо, вміст якого міг утворитись тільки від ударів.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні ствержували, що ОСОБА_11 наносив удари потерпілому іржавим, металевим предметом, називаючи його монтіровкою та ломом. Сам потерпілий стверджував, що бачив в руках у ОСОБА_11 металевий предмет.

На дерев`яних палках, які добровільно видав ОСОБА_9 , вказавши, що саме ними він та ОСОБА_10 наносили удари потерпілому, містяться залізні наконечники.

Таким чином дані висновків експертиз узгоджуються з показаннями потерпілого щодо великої кількості нанесених йому ударів дерев`яними та металевою палками, які носили хаотичний характер, з прикладанням значної фізичної сили, а також показаннями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо знарядь злочину.

Крім того узгоджуються між собою показання всіх обвинувачених та потерпілого ОСОБА_5 щодо наявності конфлікту з приводу побиття останнім ОСОБА_10 та факту пошкодження ним коліс автомобіля ОСОБА_11 .

Про деякі обставини вчинення злочину ОСОБА_11 розповів сестрі ОСОБА_20 , зокрема про те, що її автомобіль марки «Mersedes-Benz Vito «засвітився», оскільки він іздив на ньому в село Подолянське до ОСОБА_10 , після чого побили ОСОБА_5 , про що остання підтвердила в судовому засіданні.

Не заслуговують на увагу твердження обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , їх захисника, щодо відсутності умислу на завдання шкоди здоров`ю потерпілого та кваліфікації їх дій відповідно за ч.2 ст.125 та ч.1 ст.121 КК України з таких підстав.

Із досліджених судом доказів встановлено, що побиття ОСОБА_5 не було випадковим. Цьому передували інші конфлікти між ним та всіма обвинуваченими, що свідчить про наявність у кожного свого мотиву.

Обрані обвинуваченими спосіб вчинення злочину, знаряддя злочину відображають причинний зв`язок між їх діяннями і наслідками, та обрані ними відповідно до поставленої цілі, що свідчить про усвідомлення кожним результатів і наслідків своїх дій. Так, сумнівними є показаннями обвинувачених, які в пізню пору доби, втрьох, із дерев`яними та металевою палками, направились до потерпілого з`ясовувати стосунки, що вони побоювались розправи з його сторони, мали намір лише поговорити, а палки взяли для самозахисту. Зазначене лише свідчить про спрямованість їх умислу на завдання потерпілому тілесних ушкоджень.

За змістом ч.1 ст.28 КК України злочин визнається таким, що вчинений групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.
Діючи як співвиконавці, вони можуть разом розпочинати виконання об`єктивної сторони злочину або долучатися до злочину, вчинення якого іншим співвиконавцем вже розпочалося, але ще не закінчилося. Дії таких осіб мають бути погоджені стосовно об`єкта та об`єктивної сторони злочину, і ці особи повинні усвідомлювати, що діють спільно для досягнення єдиного злочинного результату.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у разі, коли до кримінальної відповідальності притягнуто кількох осіб, які діяли спільно з умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого чи заподіяння шкоди його здоров`ю, належить з`ясовувати і зазначати у вироку характер їхніх дій, ступінь участі у вчиненні злочину кожної з них. Дії осіб, які безпосередньо брали участь у позбавленні життя потерпілого або заподіянні шкоди його здоров`ю, потрібно кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за умисне вбивство чи умисне заподіяння шкоди здоров`ю, а дії організаторів, підбурювачів і пособників, які не були співвиконавцями злочинів, за тими ж статтями з посиланням на відповідну частину ст. 27 КК.
Таким чином, про те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 діяли групою осіб, свідчить одночасність та узгодженість їх дій щодо об`єкта злочину, його об`єктивної сторони, розрахунок на підтримку один одного. Крім того, кваліфікація злочинних дій за ч.2 ст.121 КК України за кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину групою осіб» має місце і в тому випадку, якщо у злочині брали участь декілька виконавців без попередньої змови між собою.

Також суд відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_11 з приводу неправдивих свідчень потерпілого та інших обвинувачених про нанесення ним ударів, оскільки у справі відсутні переконливі дані, з яких вони могли би обмовити його у вчиненні інкримінованого злочину.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника про те, що останній не знав про злочинні наміри ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не наносив ударів потерпілому не ґрунтуються на доказах справи.

Як вбачається з показань самого ОСОБА_11 , в пізню пору доби - о 23 годині ОСОБА_10 , не пояснюючи мети, попросила приіхати із села Охримівці в с. Подолянське, і він виконав її прохання; не вимагаючи пояснень, повіз на її вимогу разом із незнайомим йому раніше чоловіком ОСОБА_9 , до помешкання ОСОБА_21 . Зайшовши слідом за ОСОБА_13 і ОСОБА_12 в квартиру ОСОБА_15 та побачивши, як ОСОБА_12 наносить йому тілесні ушкодження, маючи можливість уникнути участі у злочині, не припинив побиття, не надав потерпілому допомогу, не викликав швидку допомогу, не повідомив працівників міліції, а відвіз їх до їх помешкання та в подальшому супроводжував ОСОБА_10 , яка була за кермом власного автомобіля, в інше село до батьків.

Безпосередня участь обвинуваченого ОСОБА_11 в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_5 підтверджується показаннями самого потерпілого та інших обвинувачених.

Таким чином, дослідивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що дії обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, оскільки вони усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачали їх суспільно-небезпечні наслідки та бажали їх настання.

Відповідно до положень, передбачених ст. 65 КК України, дотримуючись принципу індивідуалізації відповідальності, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є тяжким, роль кожного із них у вчиненні протиправних дій, дані про їх особи та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання кожного з них.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд враховує, як пом`якшуючі покарання та істотно знижуючі ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини - визнання ним вини в частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину,небайдуже ставлення до потреб потерпілого в лікуванні, що виразилось в наданні коштів, повне відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди; його особу - вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом ІІІ групи з дитинства ( вада серця), здійснює догляд за матір`ю інвалідом ІІ групи.

Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_9 , не встановлено.

Оцінюючи наведені обставини в сукупності, суд вважає можливим призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.121 КК України, на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов"язків, передбачених ч.1 пп.2,3 ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд враховує, як пом`якшуючі покарання та істотно знижуючі ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини - часткове визнання нею вини, каяття, небайдуже ставлення до потреб потерпілого в лікуванні, що виразилось в наданні коштів, повне відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди; її особу - вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_10 , не встановлено.

Оцінюючи наведені обставини в сукупності, суд вважає можливим призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.121 КК України, на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов"язків, передбачених ч.1 пп.2,3 ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд враховує, як пом`якшуючі покарання та істотно знижуючі ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини - часткове визнання ним вини та каяття, небайдуже ставлення до потреб потерпілого в лікуванні, що виразилось в наданні коштів, повне відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди; його особу - вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_11 , не встановлено.

Оцінюючи наведені обставини в сукупності, суд вважає можливим призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.121 КК України, на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов"язків, передбачених ч.1 пп.2,3 ст. 76 КК України.

Також суд враховує думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинувачених та щодо міри покарання покладався на думку суду.

Потерпілий ОСОБА_5 подав суду заяву про відмову від позовних вимог до цивільних відповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та закриття провадження за його позовом на підставі ч.3 ст.205 ЦПК України, мотивуючи повним відшкодуванням ними матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 127-129, 368, 370, 374 КПК України, ч.3 ст.205 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, встановивши іспитовий строк два роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_10 - визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, встановивши іспитовий строк два роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_11 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, встановивши іспитовий строк два роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 соладірно на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області судові витрати в сумі 353,80 гривень.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої даним злочиним, закрити на підставі ч.3 ст.205 ЦПК України в зв`язку з відмовою від позовних вимог.

Речові докази у справі, що зберігаються в Віньковецькому РВ УМВСУ в Хмельницькій області:

-дві дерев`яні палиці, металеву палицю, змив із автомобіля, змиви із підлоги та стіни квартири АДРЕСА_1 -знищити;

-трикотажну футболку, спортивні штани, шкарпетки повернути ОСОБА_22 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1