Справа № 427/1517/13-к
Провадження № 1-кп/427/108/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2013 року Свердловський
міський суд Луганської області у
складі:

одноособово професійний суддя
Логвіна Л.С.,

за участю:

прокурора Святишенко І.О.,
Кузьменко Г.О.,

потерпілих: ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

обвинуваченого
ОСОБА_3,

захисника обвинуваченого - адвоката
ОСОБА_4,

секретаря судового засідання
В'юненко А.І., Свєтова В.В., Полякової
І.М., Колтун Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Свердловську
Луганської області кримінальне
провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження:
м. Свердловськ, Луганської області,
громадянин України, освіта 2 класи, не
військовозобов'язаний, не працює,
неодружений, зі слів співмешкає з
ОСОБА_5, яка мешкає в АДРЕСА_1, мають
спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_6
семі років та ОСОБА_7 дев'яти років,
мешкає за адресою: АДРЕСА_2, раніше
судимий:

- 05.10.1983 року Дзержинським міським судом
Донецької області за ст.ст. 101 ч. 1, 206 ч. 3,
42 КК України, до покарання - 7 років
позбавлення волі;

- 09.12.1993 року Свердловським міським
судом Луганської області за ст.ст. 142 ч.
2, 44 КК України, до покарання - 4 роки
позбавлення волі, з конфіскацією 1/3
майна, 06.05.1994 року Свердловським
міським судом Луганської області за ст.
142 ч. 2 КК України, до покарання - 6 років
позбавлення волі, з конфіскацією майна,
вирок скасовано за ухвалою Луганського
обласного суду від 29.03.1994 року, справу
направлено на новий розгляд,
звільнився із Перевальської ВК (№15)
03.03.1999 року;

- засуджений 03.09.2002 року Свердловським
міським судом Луганської області за
ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3, 70 КК України, до
покарання - 8 років, перегляд вироку
ухвалою Луганського обласного суду від
19.11.2002 року ст. 187 ч. 3 КК України
перекваліфіковано на ст. 186 ч. 3, вважати
засудженим за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3, 70 КК
України, покарання - 6 років позбавлення
волі;

- 12.11.2008 року Свердловським міським
судом Луганської області за ст. 185 ч. 3,
до покарання 4 роки позбавлення волі,
звільнився 16.08.2012 року із Суходольській
ВК Луганської області (№36) за відбуттям
строку покарання, на вимогу ст. 89 КК
України - судимості не погашені,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3
ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Епізод 1.

Повторно, у період з 10 жовтня 2012 року до
22 жовтня 2012 року, більш точний час у
судовому слідстві встановити не
представилося можливим, ОСОБА_3,
виходячи із корисливого мотиву, маючи
єдиний умисел, спрямований на таємне
викрадання чужого майна, знаходячись у
стані алкогольного сп'яніння, шляхом
вільного доступу, декілька разів
проник на подвір'я будинку та до самого
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_3, та переконавшись, що за ним
ніхто не спостерігає, таємно, викрав
наступні речі: мобільний телефон Simens A
57, вартістю 12,00 грн., плаття вартістю 104,4
грн., кофту вартістю 22 грн., три
підодіяльника, дві наволочки,
загальною вартістю 255 грн., накидку на
крісло вартістю 53, 59 грн., дві накидки на
стільці, загальною вартістю 71, 46 грн.,
дві банки краски, загальною вартістю 110,
00 грн., кабель телефонний десятижильний
довжиною 60 метрів, вартістю 135 грн.,
гроші у сумі 4500 грн., алюмінієву
каструлю вартістю 91, 68 грн., алюмінієвий
бак вартістю 110, 2 грн., дев'ять металевих
швелерів довжиною 3 м. кожний, загальною
вартістю 385, 47 грн., переноску вартістю
45, 00 грн., віконну решітку вартістю 25, 70
грн., тим самим спричинив потерпілій
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, матеріальну шкоду
у сумі 5921, 6 грн.

Епізод 2.

Повторно, 05.12.2012 року, у денний період
часу, більш точного часу судовим
слідством встановити не представилося
можливим, ОСОБА_3, маючи корисливий
мотив, з метою таємного викрадання
чужого майна, знаходячись на території
домоволодіння з дозволу власника, за
адресою: АДРЕСА_4, таємно, здійснив
крадіжку побутового металобрухту,
загальною вагою 5 тонн, спричинивши
потерпілому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
матеріальну шкоду у розмірі 12000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_3 винним себе визнав частково та
пояснив, що крадіжку металолому у
ОСОБА_2 він визнає в повному обсязі,
розкаюється у скоєному, інкриминуємий
йому злочин - крадіжку майна у ОСОБА_1
він не скоював, так як з 12.10.2012 року
виїхав в м. Донецьк, де міліція 16.10.2012
року його заарештувала. Саму потерпілу
ОСОБА_1 він знає, так як раніше працював
у неї в робітниках по найму. Просить суд
прийняти законне рішення.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснила, що проживає у АДРЕСА_3,
обвинуваченого раніше не знала. Він
прийшов до неї у двір на початку жовтня
2012 року, представився як ОСОБА_3, вона в
той час збиралася до сина, який живе
неподалеку від неї. ОСОБА_3 пішов за нею,
розпитував за мотоцикл, який є у її
сина, говорив, що бажає купити мотоцикл.
Вдома у сина вони разом з сином та
невісткою розпили спиртні напої. За
разпиттям спиртного, вона
запропонувала ОСОБА_3 попрацювати у неї
у дворі, на що той надав згоду.
Ночувати вона залишилася у сина, а коли
на слідуючий день, вранці вона прийшла
додому, то виявила пропажу майна. Муж
сказав, що коли її не було вдома,
приходив мужчина, казав, що сослуживець
їх сина, ходив по будинку, що робив він
не бачив, так як лежав на ліжку, бо
хворий. Претензій матеріального і
морального характеру до
обвинуваченого не має, просила
покарати на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснив, що його теща ОСОБА_8,
деякий час співмешкала з
обвинуваченим, вважає, що
обвинувачений не знав, чий металолом і
з дозволу тещі, або за її
розпорядженням, самовільно здав 5 тон
його металолому. Претензій
матеріального характеру до
обвинуваченого не має, просить
покарати його суворо.

Незважаючи на часткове визнання своєї
провини обвинуваченим ОСОБА_3 в скоєнні
інкримінуємих йому злочинів, його
винність в об'ємі противоправних дій, в
повному обсязі підтверджується
наступними доказами, дослідженими у
судовому засіданні у їх сукупності.

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив, що у нього у власності є
вантажний автомобіль марки «УАЗ»,
вагою по паспорту для прийому вантажу -
800 кг., але завантажити можна і більше.
Десь восени 2012 року до нього прийшов
чоловік, який представився ОСОБА_3 і на
його питання, сказав, що живе з ОСОБА_8.
До цього він декілька раз бачив цього
мужчину на своїй вулиці. Цей чоловік, як
потім він узнав, що це був ОСОБА_3,
попросив його вивезти з двору
металолом. Десь через пів години, він
під'їхав до двору ОСОБА_8. ОСОБА_3 почав
завантажувати його машину металоломом,
він йому не допомагав, у дворі нікого не
було. Він знає, що раніше в цьому
будинку декілька років жив ОСОБА_2. На
його питання щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3
відповів, що це ОСОБА_2 в зв'язку із
скрутним матеріальним становищем і
попросив його вивезти металолом.
Металолом із двору він вивозив два
рази. Обидва рази машина була повна і на
його думку мабуть перевантажена.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснив, що в 2012 році він працював в ТОВ
«МаксимМет» прийомщиком металолому на
сел. 70 в м. Свердловську, біля магазину.
Двоє чоловіків, один з них по
національності циган, на машині УАЗ,
пару разів привозили йому металолом,
якій потім був відправлений на завод в
м. Алчевськ, на переробку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що з ОСОБА_3 вона співмешкала
десь з дві неділі. 05.12.2012 року в 07.00 годин
зранку вона пішла на роботу, ОСОБА_3
залишався вдома один. Після роботи вона
зайшла до своєї сестри і додому прийшла
вже о 20.00 годині ввечері. ОСОБА_3 вдома
вже не було. На слідуючий день вранці
вона звернула увагу на те, що у дворі не
має металолому. Після цього ОСОБА_3,
вона вже не бачила. За адресою де вона
проживає, це будинок її батьків, які
померли. Потерпілий ОСОБА_2 на протязі
десь дев'ять років співмешкає з її
дочкою і раніше проживав в цьому
будинку та збирав металолом. Вона
скаржилася ОСОБА_3, що ОСОБА_2 захламив
цім металоломом увесь двір, але ОСОБА_3
категорично заборонила чіпати цей
металолом і свою згоду на вивіз
металолому з її двору, ОСОБА_3 не
надавала.

Крім того, винність ОСОБА_3
підтверджується доказами, наявними в
матеріалах кримінального провадження
і досліджених у судовому засіданні, а
саме:

- протоколом огляду місця події
від 05.01.2013 року, за адресою: АДРЕСА_3, де
при огляді будівлі двері не порушені
(а.с.93);

- протоколом одночасного допиту
осіб від 16.01.2013 року між потерпілою
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, де ОСОБА_3 визнавав
крадіжку у ОСОБА_1 мобільного телефону,
баку, чашки, двох банок краски, бухти
кабелю, сковороди, швелерів в кількості
9 штук (а.с.100-101);

- протоколом допиту підозрюваного
від 17.01.2013 року, де ОСОБА_3, частково
підтвердив, що він скоїв крадіжку у
ОСОБА_1, а саме вкрав: 9 швелерів із
сараю, дві банки краски, бухту проводу,
бак металевий, віконну решітку,
мобільний телефон із коридору будинку
(а.с.118-120);

- висновком спеціаліста в області
товарознавства та ціноутворення
ОСОБА_12, від 28.01.2013 року, де при
проведенні судово - товарознавчої
експертизи, було встановлено, що
залишкова вартість майна, яке належить
ОСОБА_1 на момент скоєння злочину 10.10.2012
року з урахуванням зносу, за умови
вільного ціноутворення на території
України може становити 1421 грн. 59 коп.
(а.с.160-166);

- довідкою із УПФУ в м.
Свердловську Луганської області від
22.02.2013 року про отримання ОСОБА_13
(чоловік потерпілої ОСОБА_1.) пенсії у
жовтні 2012 року у розмірі 3448, 44 грн., у
листопаді, у розмірі 3448, 44 грн., що у
загальній сумі за два місяці складає
6896, 88 грн. (а.с.226);

- довідкою із УПФУ в м.
Свердловську Луганської області від
22.02.2013 року про отримання ОСОБА_1 пенсії
у жовтні 2012 року у розмірі 1123, 74 грн., у
листопаді, у розмірі 1123, 73 грн., що у
загальній сумі за два місяці складає
2247, 46 грн. (а.с.227);

Оцінюючи у сукупності докази
винуватості обвинуваченого ОСОБА_3,
суд вважає, що вина обвинуваченого
ОСОБА_3 повністю доведена і його
противоправні дії правильно
кваліфіковані:

- по 1-му епізоду за ч. 3 ст. 185 КК
України, що виразилися в таємному
викраданні чужого майна (крадіжка),
поєднана з проникненням у житло,

- по 2-му епізоду за ч. 2 ст. 185 КК
України, що виразилися у таємному
викраданні чужого майна (крадіжка),
вчинена повторно.

Часткове визнання обвинуваченим своє
вини, суд розцінює, як вибраний ним
спосіб захисту, націлений на те, щоб суд
призначив більш м'яке покарання, тим
самим уникнувши більш суворого
покарання передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України. У суду не має підстав не
довіряти потерпілій ОСОБА_1, так як не
вбачає сенсу з її сторони наводити
наклеп на обвинуваченого.

При визначення покарання, відповідно
до вимог ст. 65 КК України, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
який згідно ч. 4 ст.12 КК України
відноситься до категорії тяжких
злочинів, особу обвинуваченого (а.с.60-68),
який негативно характеризується за
місцем проживання, на обліку у лікаря -
психіатра та лікаря - нарколога не
знаходиться, неодноразово судимий,
також враховує обставини, які
пом'якшують і обтяжують покарання
обвинуваченого.

Обставини, які пом'якшують покарання
обвинуваченого у відповідності зі ст. 66
КК України, суд за першим епізодом не
встановив, за другим визнає щире
каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, у
відповідності до ст. 67 КК України, суд
визнає рецидив злочинів та вчинення
злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи викладене, за сукупністю
обставин скоєного злочину, його
ступеню тяжкості, даних про особу
винного, який на шлях виправлення не
став, висновків не зробив і знов скоїв
злочин, суд визнає необхідним і
достатнім для виправлення
обвинуваченого і попередження нових
злочинів, призначити покарання
обвинуваченому в межах санкції
інкримінуємої йому статті Особової
частини КК України, з застосуванням ч. 1
ст. 70 КК України, призначивши остаточне
покарання за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим.

Процесуальні витрати відповідно до ст.
119 КПК України, у провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілими ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 згідно до вимог ст. 128 КПК
України, по кримінальному провадженню
не заявлено.

На вимогу положень ст. 100 КПК України,
після набрання вироком законної сили,
речові докази, які знаходяться на
зберіганні у потерпілого ОСОБА_2
(а.с.19-20), у вигляді: дев'ять
металевих уголків довжиною 6 метрів
кожен, одна труба довжиною 5 метрів
діаметром 55 мм., три труби довжиною 4
метри кожна та діаметром 55 мм., суд
рахує за необхідне залишити
потерпілому ОСОБА_2, за приналежністю.

Строк покарання, суд вважає слід
відраховувати з 22 години 00 хвилин з
16.01.2013 року (а.с.112, 126).

Також, суд рахує продовжити ОСОБА_3,
термін тримання під вартою до вступу
вироку у законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 та ч. 3 ст. 185
КК України та призначити йому
покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді
позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді
позбавлення волі на строк 4 (чотири)
роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України
призначити остаточне покарання за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим -
4 (чотири) роки 6 місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання
вироком законної сили, залишити
тримання під вартою.

Строк покарання відраховувати з 22
години 00 хвилин з 16.01.2013 року.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов потерпілими ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 згідно до вимог ст. 128 КПК
України, по кримінальному провадженню
не заявлено.

Після набрання вироком законної сили,
речові докази, які знаходяться на
зберіганні у потерпілого ОСОБА_2, у
вигляді:

- дев'ять металевих уголків довжиною 6
метрів кожен, одна труба довжиною 5
метрів діаметром 55 мм., три труби
довжиною 4 метри кожна та діаметром 55
мм., - залишити за приналежністю
потерпілому ОСОБА_2.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Луганської області
через Свердловський міський суд,
Луганської області протягом 30 днів з
дня його проголошення.

СУДДЯ ЛОГВІНА
Л.С.