Справа № 1-78 2007 p.
ВИРОК

Іменем України

15 березня 2007
р.

КОЗЯТИНСЬКИЙ
МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі:
головуючого судді Навроцького А. П.,

при
секретарі Сологуб Л.А.

з участю
прокурора Кузьмінського
П.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Козятин

справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Козятин Вінницької області,
громадянина України, неодруженого,
маючого , середню спеціальну освіту
освіту, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1, раніше судимого:

- 25.04.1994 року Козятинським
районним судом за ст.ст. 814.4,44,46-1 КК України до

трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на два роки;

13.05.1994 року Козятинським районним судом за ст.ст. 140ч.2,42 КК України
до п'яти

років позбавлення волі;

14.12.2000 року
Козятинським районним судом за ст. ст. 206 ч.І, 117 ч.І, 142 ч.І, 42 КК України
до трьох років і шести місяців позбавлення волі;

·
06.11.2002 року Козятинським районним судом за ст.395 КК
України до одного року арешту;

·
31.10.2003 року Козятинським міськрайонним судом за ст.
ст. 395,187 ч. 1,122ч. 1,70 КК України до трьох років позбавлення волі,
звільненого з місць позбавлення волі 27.07.2006 року по відбуттю строку
покарання, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2006 року, приблизно о 1 годині, в м. Козятин,
ОСОБА_1перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння по місцю свого проживання, по
АДРЕСА_1 відкрито викрав із застосуванням насильства, що не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, у гр-на ОСОБА_2., який на той час наймав кімнату
у бабусі ОСОБА_1. гр-ки ОСОБА_3., мобільний телефон «Сіменс - С72» із стартовим
пакетом оператора мобільного зв'язку, загальною вартістю 454 гривні. А саме,
взявши в кімнаті ОСОБА_2. належний останньому вказаний мобільний
телефон,ОСОБА_1. вийшов з будинку і при виході з будинку зустрів ОСОБА_2.,
якому сказав щоб той дав йому цей телефон. Коли ОСОБА_2. відмовив йому в цьому,
то ОСОБА_1. наніс йому удар кулаком в обличчя, заподіявши легке тілесне ушкодження
у вигляді садна, і з викраденим телефоном пішов від будинку.

Викраденим
розпорядився на свій розсуд.

Підсудний ОСОБА_1. в судовому засіданні не визнав себе
винним в пред'явленому йому обвинуваченні за ч.2ст. 186 КК України.

Зокрема, пояснив, що удари кулаком в обличчя потерпілому
він наніс за те, що той довго не відчиняв двері квартири, коли він (підсудний)
повернувся додому. Потім, в будинку, він попросив потерпілого щоб той дав йому
телефон зателефонувати своєму знайомому.

Потепілий погодився і сам за його просьбою набрав необхідний номер телефона. Після цього
потерпілий вийшов з будинку. Він (ОСОБА_1), взявши телефон потерпілого, пішов
вслід за ним на вулицю щоб попросити потерпілого щоб він взагалі віддав йому
цей телефон. При виході з будинку він зустрівся з потерпілим і попросив щоб той
віддав йому цей телефон. Він його довго вмовляв і той врешті погодився,
сказавши, що хорошо, бери.

Потім вони разом зайшли в будинок, лягли відпочивати і ще деякий час
розмовляли, після чого він (ОСОБА_1) взяв телефон і пішов на вокзал залізничної
станції Козятин в кафе, де був декілька годин.

Повертаючись додому, він побачив, що в будинку сусідів світиться і зайшов
до них. Поговоривши з сусідами, він вирішив піти в центр міста, а телефон
залишив в сусідів щоб не загубити.

Хоча підсудний не визнав себе винним у викраденні мобільного телефона у ОСОБА_2., його
вина доказана іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Так, потерпілий ОСОБА_2.
в судовому засіданні пояснив, що дійсно ОСОБА_1 двічі вдарив його кулаком в
обличчя за те, що він йому вчасно не відчинив двері квартири, так як спав.
Проте, коли цей конфлікт припинився, він (потерпілий) вийшов на вулицю у своїх
потребах. Повертаючись в квартиру, він зустрів біля входу в квартиру ОСОБА_1,
який тримав в руці його мобільний телефон і при цьому сказав щоб він дав йому
цей телефон. Він (потерпілий) йому відмовив в цьому. Тоді ОСОБА_1 наніс йому
удар кулаком в обличчя і він (потерпілий) зразу ж зайшов в свою кімнату і ліг
спати. ОСОБА_1 йому телефон так і не віддав. Телефон йому повернули працівники
міліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив, що в ніч на 14
вересня 2006 року він разом із своєю співмешканкою знаходився в приміщенні
літньої кухні у своєї сестри по АДРЕСА_2. Приблизно о п'ятій годині ранку в
літню кухню зайшов ОСОБА_1, розбудив його, поклав щось під подушку і зразу ж
пішов, сказавши, що пізніше прийде і забере. Вранці, коли він проснувся, то
побачив під подушкою мобільний телефон, А приблизно в обідню пору до цього будинку
прийшли працівники міліції разом з ОСОБА_1 і запитали його де мобільний
телефон. Він їм повідомив, що мобільний телефон в літній кухні на ліжку, під
подушкою.

Аналогічні показання в судовому засіданні дала свідок ОСОБА_5., але вказала
що не бачила що саме клав під подушку ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що одного дня, в вересні 2006
року, приблизно о дев'ятій годині ранку, вона зайшла до себе в літню кухню, де
ночував її рідний брат ОСОБА_4 із своєю співмешканкою, і ОСОБА_4 їй показав
мобільний телефон, сказавши, що цей мобільний телефон перед ранком приніс
ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_7.
в судовому засіданні
пояснила, що вона
працює майстром виробничого
навчання в Козятинському ВПУЗТ, в групі, в якій навчається ОСОБА_2..

Одного дня, восени 2006 року ОСОБА_2 прийшов на навчання з розбитим
обличчям. На її запитання що сталось він спочатку не хотів нічого розповідати,
а потім, коли вона повідомила про це директора училища і той викликав
працівників міліції, то в присутності працівників міліції ОСОБА_2 розповів, що
приблизно о першій годині ночі, коли він відчинив ОСОБА_1 двері квартири, то
ОСОБА_1 викликав його на вулицю і там декілька разів вдарив кулаком в обличчя.
Потім вони зайшли в будинок і через деякий час він вийшов на вулицю у своїх
потребах. Повертаючись в квартиру він зустрів ОСОБА_1, який, тримаючи в руці
його мобільний телефон, сказав йому щоб
він подарував йому цей телефон. На це він ОСОБА_1 відмовив і той наніс йому
удар кулаком в обличчя і, тримаючи в руці мобільний телефон, пішов з
будинку..

Допитаний в ході досудового слідства в якості
обвинуваченого ОСОБА_1. визнавав себе винним в пред'явленому йому обвинуваченні
за ч.2ст.186 КК України і пояснював, що на початку вересня 2006 року він
заборгував своїм знайомим гроші і йому терміново потрібно було повернути борг.
А так як у нього не було можливості повернути борг, то він вирішив заволодіти
мобільним телефоном квартиранта його бабусі щоб потім, .телефон ^продати і
повернути борг. При цьому підтверджував, що спочатку він звернувся до
потерпілого і сказав щоб той дав йому цей телефон. Коли потерпілий відмовив
йому в цьому, то він вдарив його рукою в обличчя декілька разів та забрав цей
телефон і заніс його до свого сусіда ОСОБА_4, попросивши щоб телефон побув у нього
і пообіцявши потім його забрати.

(a.c. 38, 64)

Відповідно
до висновку судово-медичної експертизи №529 від 19.10.2006 року у ОСОБА_2. було
виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на обличчі, яке виникло від дії
тупого твердого предмету, можливо 14.09.2006 року, і за ступенем тяжкості
відноситься до легких тілесних
ушкоджень.

(а.с. 59)

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №654 від 26.09.2006 року
вартість мобільного телефона
потерпілого з урахуванням зносу складає 404 гривні.

(а.с.49-52)

Показання підсудного про те, що потерпілий добровільно
віддав йому свій мобільний телефон суд вважає неправдивими, оскільки вони
спростовуються показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_7 а також
показаннями самого підсудного, які він давав в ході досудового слідства. А тому
показання підсудного в цій частині суд розцінює як намагання уникнути
відповідальності за вчинений злочин.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 186 КК України як
відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, вчинений повторно, оскільки
ОСОБА_1. має непогашену судимість за вчинення розбою.

Призначаючи ОСОБА_1. покарання суд враховує, що вчинений ним злочин є
тяжким злочином, проте тяжких наслідків злочином не заподіяно, викрадене майно
повернуте власнику.

ОСОБА_1. раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності,
в тому числі двічі за вчинення розбою (а.с.26-27,56), за місцем проживання
характеризується задовільно (а.с. 28).

Обставин, що
пом'якшують йому покарання суд не вбачає.

Обставинами, що обтяжують йому покарання, суд визнає вчинення злочину в
стані алкогольного сп'яніння та рецидив злочинів.

За таких обставин суд вважає, що покарання ОСОБА_1..
необхідно призначити відповідно до санкції ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді
позбавлення волі на строк, ближчий до максимального.

Керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. , 186 КК
України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на 5 (п'ять)
років і 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1. до набрання вироком
законної сили залишити без змін- тримання під вартою.

Речовий доказ в справі - мобільний телефон «Сіменс-С 72»,
який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_2, залишити в його користуванні
і розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України у
Вінницькій області 203(двісті три) гривні 30 коп. у відшкодування вартості
проведення судово-товарознавчої експертизи, (а.с. 52)

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької
області через Козятинський міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту
його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії
вироку.