Справа № 462/5185/15-к
У Х В А Л А
29 липня 2015 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 22.08.2014 року про закриття кримінального провадження №0002266,

встановив:
Потерпіла в кримінальному провадженні №0002266 ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_5 від 22.08.2014 року про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Свою скаргу мотивує тим, що слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій і не встановлено обставин справи. В результаті цього слідчий зробив невірні висновки про те, що в даному випадку складу злочину немає, оскільки це не відповідає фактичним обставинам, встановленим у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні потерпіла скаргу підтримала, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги не заперечив, просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 від 22.08.2014 року.

Заслухавши доводи скаржника та прокурора, дослідивши скаргу і матеріали, долучені до неї, а також матеріали кримінального провадження №0002266, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0002266, 31.07.2009 року за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР за вказаним номером внесено відомості про те, що невідома особа шляхом обману та зловживання довірою, під приводом доставки цукру, шахрайським способом заволоділа коштами ОСОБА_3 . Також 06.08.2013 року в Залізничний РВ надійшло письмове повідомлення від ОСОБА_3 , що 08.09.2009 року вона заключила договір з ПП «Корал-ЛВ», директором якого являється ОСОБА_6 , згідно якого останній повинен був передати 10 т цукру, за котрий було здійснено передоплату, однак ОСОБА_6 шляхом шахрайства заволодів коштами в сумі 40000 грн. Дана заява внесена в ЄРДР 07.08.2013 року за №0002413. 25.11.2013 року прокурором Залізничного району м.Львова винесено постанову про об`єднання вказаних кримінальних проваджень із присвоєнням основного номера №№0002266.

Кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч.1 ст.190 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_5 від 22.08.2014 року дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Як достовірно встановлено, вказану постанову про закриття кримінального провадження потерпіла ОСОБА_3 отримала лише 24.07.2015 року і в той же день оскаржила таку, тобто у строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ч.1 ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

З аналізу ч.1 ст.223 КПК України слідує, що значення слідчих (розшукових) дій полягає в тому, що вони є основним способом збирання доказів і звідси основним засобом дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань.

Згідно вимог ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В ст.284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

Разом з тим, слідчий органу досудового розслідування при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження не обґрунтовує своє процесуальне рішення дослідженими ним доказами, взагалі не дав оцінки таким.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування був двічі допитаний потерпілий, також 29.07.2014 року допитаний свідок ОСОБА_7 , тому, з огляду на вказані вимоги закону щодо оцінки кожного доказу і всіх доказів в їх сукупності, слідчий суддя вважає недопустимим, що слідчий не дав належної правової оцінки всіх отриманих під час досудового розслідування доказів. Поряд з цим, слідчий навіть не вказує в оскаржуваній постанові про допит вказаних осіб, не дає оцінку отриманих під час таких слідчих дій показань.

Між тим, в порядку передбаченому законом, шляхом проведення допиту згідно ст.224 КПК України, не отримані показання ОСОБА_6 , на якого потерпіла вказує як на особу, яка вчинила відносно неї шахрайство, натомість слідчий з незрозумілих причин двічі 12 і 15 серпня 2014 року отримав пояснення цієї особи, на які й посилається у постанові, що є неприпустимим, оскільки такі не являються джерелом доказів у кримінальному провадженні.

Попри те, що слідчий в оскаржуваній постанові наводить пояснення ОСОБА_6 , проте не дав правової оцінки тому, що 12.08.2014 року, даючи пояснення, ОСОБА_6 визнає, що вчинив шахрайські дії по відношенню до потерпілої та заволодів її коштами в сумі 37200 грн., тоді як 15.08.2014 року стверджує, що мав намір поставити потерпілій цукор.

Слідчий під час досудового розслідування обмежився фактично тільки допитом потерпілого і свідка, не розширив шляхом проведення слідчих (розшукових) дій коло осіб, котрим можуть бути відомі обставин, що підлягають доказуванню і мають значення для даного кримінального провадження, не зібрав і не оцінив додаткових письмових доказів,

В постанові підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обовязкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, які обставини встановлені досудовим слідством, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, чого в оскаржуваній постанові не вбачається.

Відтак, враховуючи наведене, вважаю, що слідчий прийшов до передчасного висновку, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення, оскільки, з огляду на вказану неповноту розслідування і неналежну оцінку доказів, ним не могли бути об`єктивно встановлені дійсні обставини події.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено неповноту проведення слідчим ОСОБА_5 досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002266, а саме, ним не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на прийняття рішення у кримінальному провадженні, не оцінено, в порушення ст.94 КПК України, кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення.

Оскільки під час кримінального провадження слідчим не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, не надана їм належна правова оцінка, то його постанова від 22.08.2014 року про закриття кримінального провадження винесена передчасно, не може вважатися законною і підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 93, 94, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_5 від 22.08.2014 року про закриття кримінального провадження №0002266, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1