Справа № 1-140
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада
2008 РОКУ

Рівненський
районний суд Рівненської області

В складі: головуючого судді Бокія В.Ю.

При секретарі Соломицькій Л.М.

З участю прокурора Ідрісова Р.М.

Адвоката ОСОБА_3

Потерпілого ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Рівне кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.,
уродженця і жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, із середньою
освітою, одруженого, військовозобов'язаного,
водія ТОВ «Колорсім», несудимого, за ст.121 ч.2 КК України

ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с.Куліші Ємільченського району, Житомирської області,
українки, громадянки України, із середньою освітою, одруженої, робітниці ТОВ
«Олісма» смт.Оржів Рівненського району Рівненської області, жительки АДРЕСА_1,
не судимої, за ст.121 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1
30 грудня 2006 року біля 19.00.год., на подвір'ї будинку по
вул.Б.Хмельницького, 71, в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області,
умисно, з неприязних стосунків, наніс ОСОБА_4. 3-4. удари ногами по тілу,
заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді переломів сьомого, восьмого,
дев'ятого ребер зліва зі зміщенням кісткових уламків, ускладненими лівобічним
гідропневмотораксом та підшкірною емфіземою, які відносяться до тяжких тілесних
ушкодень, як небезпечних для життя.

ОСОБА_2
30 грудня 2006 року, біля 19.00.год. на тому ж подвір'ї по вул.Б.Хмельницького,
71, в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області, на грунті особистих
неприязних стосунків нанесла ОСОБА_4. кілька ударів по ногам заподіявши легкі
тілесні ушкодження.

ОСОБА_1
винним себе визнав частково і показав, що дійсно 30 грудня 2006 року, вечором,
в помешканні, яке він займає,ОСОБА_4 почав кричати, вчиняти скандали, через що
він, ОСОБА_1, пішов спочатку до родичів ОСОБА_4., а потім, коли вони з
дружиною, ОСОБА_2, підійшли до дверей помешкання потерпілого, то той почав
ображати його дружину нецензурними словами, намагався його вдарити, впав з
ганку і він, ОСОБА_1, ударив ОСОБА_4. ребром руки по потилиці, а потім наніс
3-4 удари по тілу. Удари наносив в праву сторону тіла потрепілого.

ОСОБА_2
винною себе визнала повністю, дала суду аналогічні покази і пояснила, що
дійсно, коли вона хотіла забрати чоловіка від

2

потерпілого, то, очевидно, нанесла
ОСОБА_4. кілька ударів по ногам, ударів в живіт чи в пах не наносила. Перед цим
вона ходила до помешкання Головатчиків і телефонувала до міліції з того
приводу, щоОСОБА_4 скандалить в своїй квартирі, не дає їм змоги відпочивати.

Крім
часткового визнання своєї вини підсудними, винністьОСОБА_1. і ОСОБА_2
підтверджується показами потерпілого ОСОБА_4., який пояснив, що 30 грудня 2006
року, він знаходився в себе вдома, ходив ще до свого брата і вечором зайшов
ОСОБА_1, який вдарив його, а коли він впав, то обоє підсудних нанесли йому
удари ногами по тілі, а потім втікли. На слідуючий день він був
госпіталізований до Рівненської районної центральної лікарні. Між ним та сім'єю
ОСОБА_1 тривалий час відбуваються конфлікти з побутових причин та за поділ
будинку. Підсудні неодноразово йому погрожували фізичною розправою. Перд тим,
як нанести удари ногами, то ОСОБА_1 ударив його по шиї, потім скинув із сходів,
а коли він впав на доріжку, ОСОБА_1 наносив йому удари ногами. Має до підсудних
претензії морального характеру.

Свідок
ОСОБА_5. пояснила, що 30 грудня 2006 рокуОСОБА_4 помагав їм колоти кабана.
Вечором вона вона принесла да ОСОБА_4.
м'ясо і коли той пішов знімати білизну, то почула як спочатку щось грюкнуло, а
потім через вікно бачила, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 били ногами по тілу ОСОБА_4.
Скільки було нанесено ударів сказати не може. В цей же час до квартири ОСОБА_4.
приходили ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які хотіли
забрати з будинку потерпілого ОСОБА_8. Самої бійки ОСОБА_6 не бачили, але коли
йшли до себе додому, то хотіли допомогти ОСОБА_4. встати, але той відмовився.

Свідки
ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11 пояснили, що самої бійки не бачили, про те,
щоОСОБА_4 побитий довідалися 31 грудня 2006 року і відразу відвезли його до
лікарні. Сім'я ОСОБА_1 неодноразово погрожувала ОСОБА_4. фізичною розправою.

Свідок
ОСОБА_12 пояснив, що 30 грудня 2006 року, вечором, до нього дзвонила ОСОБА_2,
яка поясняла, щоОСОБА_4 і ОСОБА_8 вчинили в будинку скандал і просила надати
допомогу. Між цими сім'ями вже тривалий час відбуваються різні конфлікти.

Свідок
ОСОБА_13 пояснив, що 31 грудня 2006 року, біля 8 год. ранку, він зайшов до
квартири ОСОБА_4. і виявив, що брат побитий і він відразу сказав, що його
побили ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 30 грудня 2006 року, вечором, він прийшов до ОСОБА_4. і приніс блок живлення, щоб відремонтувати. В цей час
в будинок зайшов ОСОБА_1, який ударив ОСОБА_4. по шиї і вийшов з
будинку.ОСОБА_4 попросив, що він залишився у нього ночувати, що він і зробив.
ОСОБА_6 із квартири ОСОБА_4. його не забрали.

Свідки
ОСОБА_7 і ОСОБА_6 пояснили, що 30 грудня 2006 року, вечором, до них прийшла
ОСОБА_2, яка скаржилася, що ОСОБА_4 та їх племінник ОСОБА_8 влаштували скандал,
дебош і просила про допомогу, а також телефонувала до міліції. Вони вдвох
пішли, щоб забрати свого племінника ОСОБА_8., але їм це не вдалося. Коли вийшли
з будинку, тоОСОБА_4 лежав на землі, вони хотіли надати йому допомогу, щоб він піднявся, алеОСОБА_4 відмовився.

Згідно
протоколу огляду місця події (т.1. а.с.10), було встановлено, що бійка
відбулася в дворі будинку по вул.Б.Хмельниицького, 71, в смт.Клевань
Рівненського району Рівненської області, який поділений між підсудними та
потерпілим.

Під
час проведення відтворення обстановки та обставин подіїОСОБА_4 та ОСОБА_5.
показали яким чином наносилися удари потрепілому (т.1 а.с.41-44, 47-50).

Згідно
висновків судово-психіатричних експертиз (т.2 а.с.20-22, 33-35) ОСОБА_1 на
момент вчинення злочину будь-якими психічними захворюваннями не страждав, міг
усвідомлювати характер своїх дій і керувати ними, застосування до нього
примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно
висновку комплексної судово-медичної експертизи (т.2 а.с.57-60), у ОСОБА_4. виявлено закриту тупу травму
грудної клітки у вигляді забою легень, переломів 7, 8, 9 ребер зліва зі зміщенням
кісткових уламків, які в своєму клінічному протіканні ускладнилися лівобічним
гідропневмотораксом та підшкірною емфіземою, а також забою м'яких тканин
обличчя. Тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітки із забоєм
легень, переломами ребер відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як
небезпечних для життя. Виникнення виявленої у ОСОБА_4. травми грудної клітки не
характерне для самопадіння з висоти влаасного зросту, в тому числі і від
поштовху, а виникло від дії твердих тупих предметів з обмеженою контактуючою
поверхнею із досить значною силою, якими могла бути нога людини. Точну
кількість травмуючих дій, комісія встановити не змогла.

Висновки
комісійної судово-медичної експертизи в судовому засідання підтвердив експерт
ОСОБА_14.

Оцінюючи
у сукупності всі докази по справі, суд рахує, що діїОСОБА_1. слід кваліфікувати
за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, оскільки наносячи
удари в життєво важливі органи потерпілого, ОСОБА_1 усвідомлював
суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні
наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.

Дії
ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст.125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне
ушкодження, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження
обвинувачення в тій частині, що саме від ударів, які нанесла ОСОБА_2 ОСОБА_4.,
останньому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

4

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпечності вчиненого злочину, думку потерпілого, особуОСОБА_1., який раніше
не судимий, працює, характеризується позитивно, суд рахує, що його виправлення
можливе лише в ізоляції від суспільства.

Особу
ОСОБА_2, яка раніше не судима, характеризується позитивно, працює, вчинила
злочин невеликої тяжкості.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ

ОСОБА_1
визнати винним за ст.121 ч.1 КК України і призначити покарання п'ять років
позбавлення волі.

Запобіжний
захід ОСОБА_1
залишити попереднім - тримання під вартою, а строк покарання
рахувати з 19 жовтня 2007 року.

ОСОБА_2
визнати винною за ст.125 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу
в розмірі 30 неоподаткованих мінімумі доходів громадян, який скерувати в дохід
держави.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити
попереднім - підписку про невиїзд

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський районний суд протягом 15 діб з дня його проголошення, а
ОСОБА_1. у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя:
/ Бокій В.Ю./