Провадження № 1-кп/537/26/2015
Справа № 537/5707/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.01.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

при секретарі - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13 серпня 2008 року вироком Заречинського районного суду м. Суми за ч.2 ст.186, ст.69, ч.2 ст.289, ст.69. ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 12.10.2010 року звільнений по відбуттю строку покарання, притягується до кримінальної відповідальності Заречинським районним судом м. Суми за ч.2 ст. 186 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 187 КК України за таких обставин:

30.04.2014 року, близько 18 години 45 хвилин, перебуваючи в районі автомобільного ринку по вул. Ярмарковій в м. Кременчуці, побачив йому раніше не знайому потерпілу ОСОБА_7 , і в нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном потерпілої. З цією метою, ОСОБА_3 відкрито, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, наніс останній один удар кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_7 впала на землю. Після цього ОСОБА_3 підбіг до потерпілої та зірвав з обох вух золоті сережки у вигляді листа. В подальшому ОСОБА_3 наніс ще 4-5 ударів кулаками в обличчя потерпілій ОСОБА_7 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, скалкового перелому латеральної та передньої стінок лівої верхнє щелепної порожнини та інші, спричинивши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження та зірвав з пальця правої руки золоту обручку та зірвав з плеча жіночу сумку із шкірозамінника, в якій знаходились наступні речі: мобільний телефон «Нокіа 206», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась карта пам`яті на 2 Гб, сім-карта «Київстар» № НОМЕР_3 , на рахунку якої грошей не було, сім-карта «Київстар» № НОМЕР_4 , на рахунку якої грошей не було, мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_5 , вартістю 200 грн., в якому знаходилась сім-карта «МТС» № НОМЕР_6 , на рахунку якої грошей не було, грошові кошти в сумі 800 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися в нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину не визнав і показав суду, що ОСОБА_10 є його цивільною дружиною з якою він проживає близько півроку в квартирі АДРЕСА_3 . По суті показав, що 30.04.2014 року після обіду він обслуговував всього три замовлення перше в центрі міста, друге на 1-му Занасипі, третє на залізничному вокзалі протягом півтори години, а саме з 18 години до 17 години 40 хвилин. 30.04.2014 року на замовленнях вони заробили близько 1400 грн., які він віддав ОСОБА_10 в той день після приходу додому близько 20 години, після чого з 21 до 22 години він купував продукти на замовлення на наступний день, а ОСОБА_10 готувала до вечора та зранку до 10 години, при цьому не вказав, скільки грошей витратив, а скільки грошей ОСОБА_10 віддала своїй матері в цей час. Зранку 01.05.2014 року о 8 годині він разом з ОСОБА_10 з`їздили на ринок і тоді ОСОБА_10 здала золоті вироби в ломбард, після цього вона пішла за продуктами, а він виїхав на замовлення. 01.05.2014 року він обслугував близько 30 замовлень за півтори години з 10 години 30 хвилин до 12 години по різним районам міста в радіусі 25 км., користуючись послугами постійних таксистів, пересуваючись виключно та таксі. Мобільний телефон потерпілої ОСОБА_3 знайшов близько 11 години в районі парку на 1-му Занасипі при відшукуванні місця для костра на святкування 1 Травня після виконання роботи, який в той же день обміняв на інший мобільний телефон для особистих потреб. 03.05.2014 року ОСОБА_10 близько 11 години виїхала на замовлення а він з дитиною останньої залишився вдома за місцем мешкання. ОСОБА_10 не телефонувала близько 3 годин, після чого після обіду в їх квартиру зайшли троє працівників міліції, які на кухні одягли йому на руки наручники і почали бити, вимагаючи визнати ним вчинення розбійного нападу на жінку напередодні і вимагали показати, де знаходяться викрадені речі. Через 8-9 хвилин в квартиру зайшла ОСОБА_10 разом з ще одним працівником міліції, після чого його вивели з під`їзду, біля якого сиділи сусіди. Вказаний злочин він не скоював, всі докази його вини в ньому фальсифіковані працівниками міліції і слідчим.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 30.04.2014 року близько 18 години 45 хвилин коли вона йшла в районі автовокзалу біля забору обвинувачений йшов їй назустріч, ще було світло і вона розмовляла по мобільному телефону «Нокіа» червоного кольору. Кулик перейшов дорогу і вдарив її кулаком правої руки, вибив при цьому з рук мобільний телефон, який потім підібрав. Потім зірвав сережки, вагою близько 2 грам, почав бити в ліву частину голови, близько 5-6 раз кулаками, зняв сумку з плеча, де був мобільний телефон «Самсунг» рожевого кольору, гроші в сумі 800 грн., зняв також обручку вагою близько 2 грам і побіг. При цьому вона опір не чинили а тримала руки перед собою. Впізнання обвинуваченого було в лікарні 03.05.2014 року, коли вона там перебувала, від проведення впізнання вживу вона не відмовлялась, слідчий повідомив, що обвинувачений і захисник відмовились. Впізнала обвинуваченого по обличчю, так як запам`ятала його при нападі. Золоті вироби гроші, мобільні телефони їй не повернули, повернули тільки сім-карти, які за словами слідчого вони вилучили у ОСОБА_11 , номери сім-карт належать їй. Повернули 6-7 травня, коли вона була в лікарні і вона вставила їх в телефон і перевірила, що це її сім-карти, вони також оглядали і її сумочку, яку їй повернув знайомий. В лікарні вона перебувала з 30.04.2014 року по 08.05.2014 року. Перебуваючи в лікарні до неї приходила співмешканка ОСОБА_11 і казала, що вона її золото з ломбарду викупила і викинула, в пред`явлених їй золотих виробах свої вироби не впізнала. Прохає суд суворо покарати обвинуваченого, так як, крім викрадення її речей та майна, ОСОБА_11 наніс їй численні тілесні ушкодження, через які вона тривалий час лікувалася, що погіршило її здоров`я і зараз вона продовжує лікування. Також, розбійним нападом, крім фізичних страждань, ОСОБА_11 спричинив їй тяжку психологічну травму, від якої вона не відійшла і досі, вона і зараз боїться бути сама на вулиці. Цивільний позов підтримує в повному обсязі і прохає його задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що показаннями потерпілої, свідків по справі, дослідженими доказами по справі вина ОСОБА_3 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу доведена в повному обсязі. Так, потерпіла в ході досудового розслідування не змінювала своїх показань стосовно обставин вчинення злочину та особи, яка його вчинила, при впізнанні впевнено вказала на ОСОБА_3 , як на особу, яка вчинила розбійний напад на неї. Також, вина ОСОБА_11 підтверджується вилученими по місцю мешкання останнього сім-карток, які належать потерпілій, тощо. Навіть в судовому засіданні ОСОБА_11 погрожував потерпілій розправою, що потерпіла сприймає, цілком реально і боїться за своє життя, що вказує на суспільну небезпеку ОСОБА_11 для оточуючих. Обставини вчинення злочину, його тяжкість, зухвалість, з яким він був вчинений, його цинізм, вчинення злочину відносно жінки похилого віку, тощо вимагає найсуворішого покарання відносно ОСОБА_11 .

Цивільний позов підтримує в повному обсязі і прохає його задовольнити, так як злочином потерпілій завдана матеріальна шкода та моральна шкода, яка виразилася у приниженні її честі, гідності, порушенні стосунків з оточуючими людьми за час лікування, моральних страждань спричинених стражданнями від фізичного болю, їх тривалістю, втрати нормальних життєвих зв`язків, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя, тощо..

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні 19.12.2014 року показала, що перебуваючи 03.05.2014 року в одній палаті з потерпілою ОСОБА_7 була присутня при проведенні з нею працівниками міліції впізнання особи від початку до кінця. У потерпілої було сильно побите обличчя і вона весь час трималася за ліву сторону обличчя. Які конкретно фотографії надавав слідчий потерпілій вона не бачила і кого потерпіла впізнала, вона також не бачила, але фотографії слідчий потерпілій пред`являв, щось розпитував, про що саме зараз сказати не може. Потерпіла при ній оглядала надані фото і впізнавши злочинця, вона бачила це по обличчю потерпілої, показала на нього. Перед впізнанням вона розмовляла з потерпілою і остання розповіла їй, що вона йшла з роботи, хтось ззаду вдарив її по голові, вона впала, злочинець все відібрав в неї, при цьому вона казала, щоб він не бив її, казала, що злочинця вона бачила і впізнає його. Вона сама запитувала слідчого прізвище злочинця, однак слідчий прізвища не назвав, а вказав тільки ім`я, яке саме не пам`ятає. В зв`язку з проміжком часу деякі деталі вона могла забути. Після цього вона прочитала протокол і розписалася в ньому. Оглянувши останній свій підпис в ньому підтверджує. На її розсуд, особи, які вказані в протоколі між собою не схожі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні 19.12.2014 року дала суду аналогічні показання і показала, що перебуваючи 03.05.2014 року в одній палаті з потерпілою ОСОБА_7 була присутня при проведенні з потерпілою працівниками міліції впізнання особи, яка вчинила на неї напад. Слідчий пропонував потерпілій впізнати нападника вживу, але остання відмовилась за станом здоров`я, так як була вся побита. Слідчий показував фотографії осіб, але скільки було фото сказати не може. На яку фотографію вказала потерпіла вона не бачила, слідчий також розпитував потерпілу за якими рисами вона впізнала злочинця і що казала остання не пам`ятає. Потерпіла оглянувши фотографії впізнала нападника і вказала на його фото. Ознайомившись з протоколом вказала, що прочитавши підписала його, знімки на ньому були, це той протокол, який показували потерпілій. З часом вона могла забути якісь деталі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому зсіданні 19.12.2014 року показав, що приймав участь разом з сусідкою при огляді квартири АДРЕСА_3 . Кому належить дана квартира сказати не може. При цьому працівники міліції пояснювали, що він буде свідком цієї дії, до цього вони самі вже проводили огляд. Він стояв в квартирі при вході в житлову кімнату, але в кімнату не заходив. При огляді в квартирі були присутні два працівники міліції, сусідка та хазяйка квартири з дитиною, обвинуваченого він в квартирі не бачив, потім зайшов третій. Працівники міліції при цьому розмовляли про щось з хазяйкою, про що сказати не може. Огляд був близько 20 хвилин, при цьому працівники міліції сказали, що знайшли чотири фішки, де вони їх знайшли він не бачив, а вони не показували, ці фішки, чи як казали сім-карти йому не пред`являли. Протокол він підписував, але не читав його через поганий зір і відсутність окулярів.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні 19.12.2014 року показала, що вони з сусідом ОСОБА_16 сиділи на вулиці перед під`їздом, коли підійшли молоді хлопці і запросили їх обох в якості понятих при огляді квартири АДРЕСА_4 в їх будинку. Вони зайшли в квартиру де перебувала хазяйка квартири та двоє працівників міліції. Вони про щось розмовляли за сім-карти, хазяйка їм щось казала, самих карток вона не бачила. Через 10 хвилин зайшов третій міліціонер і щось розмовляли і показали сім-карти, звідки взялися ці карти вона не знає. Номери цих карток в її присутності не переписували. Чи давала хазяйка дозвіл на огляд вона не знає, вони з сусідом стояли в прихожій і далі не ходили. Потім їй дали протокол, вона його прочитала і розписалася в ньому, там все вірно написано. Де знайшли сім-карти вона не знає, бачила їх на столі, розмова була, що їх знайшли на ліжку, але вона їх там не бачила. На питання прокурора відповіла, що не могла нічого забути зі сплином часу.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні 13.11.2014 року показав, що 01.05.2014 року близько 7.30 хвилин йшов на роботу по дорозі біля авто ринку і побачив в траві жіночу сумочку чорного кольору, в які лежали медична книжка, зошит, дві накладні, і оглянувши мед книжку зрозумів, що це сумка належить жінці ОСОБА_18 , яку він раніше знав в обличчя. Також він забрав ще 2 ключі, два пусті чохли від мобільних телефонів. Вказані речі він відніс потерпілій 05.05.1014 року в лікарню. Потерпіла казала йому, що на неї напав чоловік, побив її і забравши речі втік. Сім-карток в сумці не було.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні 03.12.2014 року показав, що працює консультантом - продавцем мобільних телефонів. 01.05.2014 року молодий чоловік, якого він не впізнає та жінка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно журналу прийому телефонів, принесли на здачу рожевий чи червоний бувший у вжитку мобільний телефон «Нокіа» 206» , який він не прийняв, а запропонував обміняти, що і зробили останні, обмінявши його на інший телефон. Цей телефон «Нокіа» в подальшому 07.05.2014 року був проданий невідомому, так як ці дані не фіксуються в журналі продажу. Чому в журналі прийому дані записані не по порядку може пояснити тим, що спочатку хотіли завести інший журнал, а потім почали дописувати в цей.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 03.12.2014 року показала, що з обвинуваченим співмешкає з грудня 2013 року, проживаючи разом в квартирі АДРЕСА_3 . Раніше вона працювала підприємцем по доставці продуктів харчування. 30.04.2014 року близько 18 години ОСОБА_20 поїхав на замовлення і повернувся близько 20 години. Зранку 01.05.2014 року вони поїхали на ринок купити продуктів і ОСОБА_11 сказав їй, що треба продати знайдений ним мобільний телефон «Нокіа», червоний чи рожевий. В кіоску продавець запропонував тільки обмін і вони обміняли його на інший мобільний телефон. Продавцю вона надавала свій паспорт, чи розписувалася в журналі не пам`ятає. Оглянувши журнал, підтвердила свій підпис в ньому і вказані її анкетні дані. Так як в них не було грошей, вони поїхали в ломбард і вона заклала там свою обручку і сережки за 1 тис. грн.. На обручку документи в неї є, на сережки ні. 03.05.2014 року їй надійшло замовлення на банкет і вона домовилась зустрітися біля підприємства «Лукас» в Крюкові і коли вона приїхала туди її провели в райвідділ міліції. Там під тиском вона підписала якісь документи і в неї забрали мобільний телефон, паспорт, ключі. Приблизно через годину, приїхавши до її будинку два працівника міліції самі пішли в її квартиру, де перебували ОСОБА_11 та її син а вона з водієм залишилася в автомобілі. Через деякий час вона з водієм також піднялася в квартиру і побачила ОСОБА_11 , який сидів на стільці в наручниках, його били, дитина при цьому плакала. В подальшому ОСОБА_11 вивели з квартири і привели понятих з вулиці. Працівники міліції поклали сім-карти на диван, скільки не знає, сказали при цьому понятим, що знайшли їх в квартирі на дивані. Протокол підписала вона і поняті. Квартира належить її матері, яка згоду на огляд квартири не давала, як не давала згоду і вона. Потерпіла золоті вироби, які вона викупила з ломбарду і передала слідчому з документами не впізнала.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні 22.12.2014 року показала, що обвинуваченого знає близько пів року з часу його проживання з її донькою ОСОБА_22 . Вони проживали разом з донькою та її дитиною в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить їй на праві власності. 03.05.2014 року після обіду їй подзвонила донька і розповіла, що з місця зустрічі для замовлення біля підприємства «Лукас» в Крюкові її привели в Крюківський райвідділ, де в неї забрали ключі від квартири, мобільний телефон, сумочку і привезли до місця її мешкання, де двоє працівників міліції пішли в квартиру, а водій залишився з нею. Потім вона піднялась в квартиру, в якій працівники міліції чи на дивані чи на підвіконні знайшли три сім-карти. При цьому запросили понятих і дали їм підписати щось, вона також підписала якісь аркуші. Також, донька казала, що перед оглядом квартири вона дзвонила адвокату, який сказав, що можна надати дозвіл на огляд, який вона дала. В подальшому зі слів онука взнала, що коли той відкрив двері квартири невідомі одягли на ОСОБА_23 наручники і вивели з квартири. Катя працювала приватним підприємцем з виготовлення їжі, яку ОСОБА_20 допомагав їй розвозити по місту по замовленням і була матеріально добре забезпечена. Стосовно здачі донькою золота в ломбард взнала після порушення справи, ОСОБА_24 їй нічого про це не казала, тільки те, що міліція знайшла свідка, який підтвердив, що вона здавала золото. У доньки була обручка після першого шлюбу та бачила якісь сережки, але звідки з`явилися останні не знає. На даний час золоті вироби наскільки їй відомо знаходяться у слідчого. Стосовно здачі донькою в кіоск мобільного телефону нічого не знала, відомо, що у ОСОБА_25 зламався телефон і вони купували інший.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні 22.12.2014 року показав, що впізнає обвинуваченого, як особу, яка 30.04.2014 року привозила йому їжу близько 19 години, яку він замовляв по інтернету зранку в цей же день, розмовляючи з дівчиною на ім`я ОСОБА_24 і замовивши харчі на 19 годину на зупинці громадського транспорту біля вокзалу. Замовлення у цієї дівчини він робив вже вдруге, перший раз замовляв їжу за 10-15 днів до цього, точно не пам`ятає коли, їжу привозила дівчина до магазину «Дарина» на вул. Мічуріна теж на таксі, на яке не звертав увагу, яку їжу замовляв, зараз не пам`ятає, при яких обставинах замовляв теж не пам`ятає. Дівчина була одягнена в брюки та блузку. О 19 годині він перебував біля вокзалу на зупинці автобусів, які їдуть на Комсомольськ. На вулиці вже сіріло. Під`їхало таксі зі сторони водоканалу, машину та водія не пам`ятає, вийшов обвинувачений і з багажника автомобіля дістав два пакети з їжею, яку він замовляв відбивну, котлети, салати, курка, тощо. Перевіривши наявність замовлення, він розрахувався з обвинуваченим, заплативши йому близько 800 грн., після цього обвинувачений поїхав на таксі. Це відбувалося близько 10-15 хвилин. Обвинуваченого запам`ятав по обличчю, тільки зараз у нього коротша зачіска. У обвинуваченого був мобільний телефон, більше у нього точно нічого не було. Після цього він замовив таксі, якої фірми таксі зараз не пам`ятає і телефон не зберігся, і поїхав до друзів на баню, які його там чекали. Яка приїжджала машина таксі теж не пам`ятає. Баня знаходиться на 1-му Записипу , за поворотом, назву бані та адресу не пам`ятає. Баню замовили по місцю коли приїхали. Вказати, хто ще був з ним на бані свідок категорично відмовився без будь яких пояснень, вказавши, що не хоче проблем в сім`ї і щоб про це знала дружина. В подальшому йому зателефонувала захисник обвинуваченого по телефону і запитувала, чи замовляв він продукти 30.04.2014 року і після його ствердної відповіді запропонувала прийти в суд і дати показання. Перший раз давав показання 2-3 місяці тому, зараз вдруге.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні 22.12.2014 року показала, що бачила обвинуваченого три рази, перший раз коли він 30.04.2014 року близько 18 години 20 хвилин привозив їй замовлені продукти харчування, другий раз в суді при обранні йому запобіжного заходу і в даному судовому засіданні. Які їй треба продукти та доставку по місцю проживання: АДРЕСА_5 , приватний будинок, вона замовляла по інтернету з дівчиною за день до цього. Близько 18.10 години після дзвінка вона вийшла з двору за продуктами і обвинувачений, якого вона впізнала по обличчю, зачісці, передав їй пакет з продуктами, а вона йому передала 455 грн. і пішла додому, це все відбувалося протягом 10 секунд. Обвинувачений був одягнутий в темні брюки, світлу сорочку. Цей день запам`ятала тому, що її майбутній чоловік в цей день їй освідчився. На її думку, обвинувачений приїхав на таксі, так як машина таксі стояла за рогом, як поїхав сказати не може. Відстань від її будинку до вокзалу приблизно 5 хвилин на машині. Приблизно в липні 2014 року їй дзвонила захисник обвинуваченого з питаннями про це замовлення і хто привозив продукти, запросивши в суд для дачі показань.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні 27.01.2015 року показала що працює менеджером в ломбарді і 01.05.2014 року, точного часу не пам`ятає, ОСОБА_10 заклала за договором під заставу золоті сережки у вигляді лепестків та обручку за своїм паспортом оформивши кредитний договір за 850 грн. 03.05.2014 року вдень ОСОБА_10 викупила вказані золоті вироби, спочатку відмовившись надати кредитний договір, та після надання останнього та сплати забрала золоті вироби. Через кілька днів працівники міліції допитали її з приводу здачі та викупу даних золотих виробів, яким вона надала договір ОСОБА_10 .. Оглянувши фото золотих виробів сережок та обручки, впізнати здані та викуплені ОСОБА_10 золоті вироби за сплином часу з упевненістю не може.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зважаючи на не визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, його вина повністю підтверджується показаннями потерпілої, свідків та іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_7 , остання в судовому засіданні прямо вказала на ОСОБА_3 , як на особу, яка вчинила напад не неї 30.04.2014 року близько 18 години 45 хвилин коли вона йшла в районі автовокзалу м. Кременчука, так як запам`ятала його при нападі і нанесенні тілесних ушкоджень, заволодінні особистих речей і грошей. ЇЇ показання є категоричними, наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає як беззаперечний, належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що злочин був вчинений ще в світлий час дня, коли потерпіла могла роздивитися нападника, при тому, що у неї було достатньо часу роздивитися його, так як нападник при цьому знаходився в безпосередній близькості від потерпілої при зриву сережок, при зриванні сумочки з плеча, зніманні обручки, що в сукупності з іншими обставинами вчинення злочину дають обґрунтовані підстави вважати показання потерпілої ОСОБА_7 правдивими та достовірними і відсутності причини вважати її показання надуманими чи необґрунтованими.

При цьому, суду не доведено, що ОСОБА_7 мала будь які особисті мотиви чи мету оговорити обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину. Потерпіла і обвинувачений раніше були не знайомі, не зустрічалися при будь яких обставинах, у останньої не було ніяких причин оговорювати обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину.

Посилання сторони захисту на те, що потерпілу заставили чи вмовили працівники міліції дати такі показання не заслуговують на увагу, так як ці твердження є безпідставними, надуманими, так як не доведені будь якими доказами і таким чином є такими, що не відповідають дійсності. При цьому, потерпіла при дачі показань попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давала добровільно і у суду відсутні будь які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.

Також, при проведенні впізнання по фото особи, яка здійснила відносно неї злочин, в присутності понятих, потерпіла при огляді фотографій кількох осіб в протоколі, чітко вказала на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила відносно неї злочин. Цю обставину підтвердили свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_13 , які були понятими при проведенні даної слідчої дії.

При цьому, суд звертає увагу, що вказані свідки показали, що потерпіла чітко впізнала обвинуваченого по фото, пояснивши слідчому по яких рисах вона його впізнала, тощо. Вказані свідки знайомилися з даним протоколом, вказали, що це той самий протокол, який слідчий надавав їм та потерпілій при впізнанні, був прочитаний та підписаний ними без будь-яких заперечень з їх сторони.

Перед допитом вказаних свідків, суд попереджав останніх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст.384, 385 КК України, дані показання свідки давали добровільно без будь якого примусу, дані свідки не є зацікавленими особами, не перебувають у будь-яких стосунках з обвинуваченим чи потерпілою, а тому у суду відсутні підстави вважати їх показання недостовірними, або даними ними під примусом чи іншим впливом.

Суд критично відноситься до заперечень сторони захисту стосовно невідповідності даного протоколу його змісту, недотримання процедури проведення даної слідчої дії, надання буцім-то потерпілій на огляд тільки фото ОСОБА_3 , відсутності пояснень останньої, по яким рисам вона впізнала обвинуваченого, недотримання процедури впізнання живої особи, пред`явлення чорно білих фотографій а не кольорових, зі слідуючих підстав:

- поняті прямо вказали, що потерпілій пред`являвся саме той протокол впізнання, який був оглянутий ними в судовому засіданні і в ньому були фотографії, які і є в протоколі, а не тільки пред`являлось одне фото ОСОБА_3 ;

- потерпіла пояснювала слідчому по яким рисам вона впізнала ОСОБА_3 , але що конкретно вони сказати не можуть;

- потерпіла не відмовлялася від проведення впізнання живої особи, але не могла пересуватися в зв`язку з наявними на той час тілесними ушкодженнями і перебуванням на стаціонарному лікуванні ;

- згідно показань свідка ОСОБА_12 потерпіла при огляді наданих фото впізнала злочинця і показала на нього, вона це бачила по її обличчю, а саме, що вона його впізнала;

- при розмовах з потерпілою остання вказувала, що бачила обличчя злочинця, запам`ятала його і стверджувала , що впізнає його;

- даний протокол понятими був прочитаний і підписаний без будь-яких заперечень та застережень, тобто все в протоколі відповідало обставинам його проведення і тим даним, які в ньому вказані.

Суд звертає увагу, що поняті прямо вказали, що з часом вони могли забути якісь деталі, що враховуючи у сукупності з вищевикладеним, дає всі підстави вважати проведення даної слідчої дії з дотриманням норм кримінального процесу і безпідставністю наявних застережень сторони захисту. При цьому, сторона захисту не ставила під сумнів об`єктивність показань даних свідків , а тільки звертала увагу на недотримання норм кримінального процесу при проведенні даної слідчої дії.

Пред`явлення для впізнання чорно-білих фотографій не є порушенням кримінального процесу і ніяк не могло будь яким чином вплинути на проведення даної слідчої дії.

Таким чином, суд обґрунтовано приходить до висновку, що проведення впізнання особи проводилось з дотриманням норм кримінального процесу і протокол впізнання є належним і допустимим доказом.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину також підтверджується і іншими доказами по справі.

Так, за показаннями ОСОБА_3 вбачаються повна невідповідність та протиріччя його показань як з показаннями ОСОБА_10 так і інших свідків та потерпілою по справі, в тому числі по хронології подій, які відбувалися 30 квітня та 1 травня 2014 року, так і за самими подіями та фактичними обставинами, встановленими судовим розглядом, а саме :

- за показаннями ОСОБА_3 30.04.2014 року після обіду він обслуговував всього три замовлення перше в центрі міста, друге на 1-му Занасипу, третє на залізничному вокзалі протягом півтори години, а саме з 18 години до 17 години 40 хвилин, при тому, що 01.05.2014 року він обслугував близько 30 замовлень за півтори години з 10 години 30 хвилин до 12 години по різним районам міста в радіусі 25 км., що фактично неможливо за часом 3 хвилини на одне замовлення з урахуванням часу доставки замовлення іншому покупцю;

- ОСОБА_3 не пояснив, яким чином ці всі 30 замовлень були транспортовані, а саме взяті з дому одноразово для транспортування однією машиною таксі, чи кількома, яким чином вони завантажувались, з урахуванням їх окремого запаковування , тощо;

- мобільний телефон потерпілої ОСОБА_3 знайшов близько 11 години в районі парку на 1-му Занасипу при відшукуванні місця для костра на святкування 1 Травня після виконання роботи, хоча до цього стверджував, що працював до 12 години, тобто саме в той час, коли він займався розвозом замовлень;

- в подальшому, на звернення уваги на цю невідповідність ОСОБА_3 уточнив, що дійсно знайшов мобільний телефон при виконанні роботи, однак чому перебував в парку і при яких обставинах, де знаходилось в цей час таксі , не вказав;

- стверджував, що всі ранкові замовлення 01.05.2014 року здійснював, пересуваючись виключно на таксі, однак не пояснив, чому в даному випадку таксі не користувався а йшов пішки ;

- стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження цих обставин, а саме водія ( водіїв) таксі які обслуговували в той день ОСОБА_3 при доставці замовлень, ні самих замовників, що враховуючи обслуговування ОСОБА_3 в той день постійними водіями та кількістю замовників є незрозумілим;

- за твердженням ОСОБА_3 30.04.2014 року на замовленнях заробили близько 1400 грн., які він віддав ОСОБА_10 в той день після приходу додому близько 20 години, після цього з 21 до 22 години він купував продукти на замовлення на наступний день, а ОСОБА_10 готувала до вечора та зранку до 10 години, при цьому не вказав, скільки грошей витратив, а скільки грошей ОСОБА_10 віддала своїй матері в цей час, що протирічить тому, що остання в цей час могла виконувати замовлення;

- на запитання ОСОБА_3 відповів, що зранку 01.05.2014 року о 8 годині він пішов на ринок за продуктами, а ОСОБА_10 залишилась вдома готувати, однак перед цим в показаннях стверджував, що зранку 01.05.2014 року разом з ОСОБА_10 з`їздили на ринок і тоді остання здала золоті вироби в ломбард , після цього пішла за продуктами, а він виїхав на замовлення на 1-й Занасип, де біля парку і знайшов мобільний телефон, який потім обміняв з ОСОБА_10 на інший ;

- однак за показаннями ОСОБА_10 01.05.2014 року, спочатку вони намагалися продати саме мобільний телефон, буцім-то знайдений напередодні ОСОБА_3 , та як потрібні були гроші на святкування, однак тільки обміняли його на інший і тому виникла необхідність здати в залог належні їй золоті вироби, тобто спочатку обміняли мобільний телефон, знайдений 30.04.2014 року, а потім вона здала золоті вироби, що протирічить показанням ОСОБА_3 в частині послідовності здачі телефону та золотих виробів, її обопільний з ОСОБА_3 похід на ринок, час знайдення ОСОБА_3 мобільного телефону і його здачі ними обома, тощо;

- також ОСОБА_10 на обґрунтування необхідності здачі золотих виробів в залог стверджувала, що в той день грошей у них не було, однак не змогла пояснити, куди вони витратили зароблені гроші напередодні, що протирічить показанням ОСОБА_3 ;

- також ОСОБА_10 стверджувала, що двоє працівників міліції при огляді її квартири перші піднімались в квартиру, а потім через кілька хвилин вона разом з ще одним працівником , при цьому біля під`їзду вона не бачила сусідів, однак за показаннями ОСОБА_3 в квартиру зайшли троє працівників міліції, а четвертий зайшов разом з ОСОБА_10 , після чого його вивели з під`їзду, що протирічить одне одному;

- при цьому, за показаннями ОСОБА_3 , коли його виводили з під`їзду біля нього сиділи сусіди, що протирічить показанням ОСОБА_10 ;

Таким чином, показання ОСОБА_3 та ОСОБА_10 не тільки не співпадають та не збігаються по часу , обставинам, вчиненими діями та їх послідовності, а і прямо протирічать одне одному.

Суд бере до уваги, що в ході судового розгляду справи, ОСОБА_3 , перебуваючи в залі судового засідання відкрито погрожував потерпілій фізичною розправою, що, враховуючи поведінку обвинуваченого та заяву потерпілої про сприйняття даної погрози як реальної, судом сприймає як намагання вплинути на потерпілу з метою змінити її показання на користь обвинуваченого та непрямим доказом про намагання сторони захисту змінити її показання, які вона давала в ході досудового розслідування.

Також, ОСОБА_10 стверджувала, що її денний заробіток від доставки харчів і піци складав 300-500 грн., тобто 9 000- 15 000 грн. щомісяця, при цьому, наявність такого доходу останньою суду не підтверджена та не доведена. Тобто, маючи такий середньоденний дохід , у ОСОБА_10 з обвинуваченим була потреба в грошах на продукти харчування на свято. При цьому, коли продавець відмовився купувати даний телефон , буцім -то знайденим ОСОБА_3 напередодні ввечері , останні погодилися на пропозицію продавця обміняти даний телефон на інший з причини небажання тримати в себе знайдену річ, що непрямо вказує на бажання обвинуваченого в будь якому випадку позбутися викраденого телефону потерпілої.

Припускаючи вказаний середньоденний дохід ОСОБА_10 , суд обґрунтовано ставить під сумнів відсутність готівки та необхідність здавання мобільного телефону за гроші та золотих виробів в ломбард на купівлю продуктів харчування на свято, з причини блокування банківської картки, що також не доведено в ході судового розгляду.

З аналогічних причин, суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_10 про причину необхідності здавати в ломбард на слідуючий день після злочину належні їй золоті вироби, а саме сережки та обручку, тобто саме речі за найменуванням, які були викрадені у потерпілої, з урахуванням їх ваги за 850 грн. Суд звертає увагу, що вказані золоті вироби, здані 01.05.2014 року були викуплені ОСОБА_10 вже 03.05.2014 року, тобто зразу ж після затримання ОСОБА_3 , що непрямо вказує на вчинення останньою дій по приховуванню злочину.

За показаннями ОСОБА_10 золоті вироби, які здавалися нею в ломбард 01.05.2014 року і викуплялися 03.05.2014 року, буцім то були нею надані слідчому та пред`являлися потерпілій ОСОБА_7 , яка не впізнала в них належні їй вироби.

Суд бере до уваги показання потерпілої ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_10 при особистій розмові з нею, факт якої не заперечувала ОСОБА_10 , прохала її не впізнавати ОСОБА_3 як особу , яка вчинила відносно неї злочин, пропонувала за це гроші, і при відмові останньої, казала, що належне потерпілій золото вона викупила з ломбарду та викинула. При цьому, ОСОБА_10 вказувала, що розмовляла з потерпілою з іншого приводу, але з урахуванням критичного відношення до її показань у суду відсутні підстави не приймати їх до уваги.
Показання потерпілої повністю співпадають з показаннями ОСОБА_10 при її допиті при проведенні досудового розслідування за участю адвоката ОСОБА_30 від 03.05.2014 року, де остання показала, що 30.04.2014 року ОСОБА_3 пішов з дому близько 7 години і повернувся під вечір, повідомивши, що хоче придбати новий мобільний телефон. 01.05.2014 року на її паспорт вона здала невідомо де взятий ОСОБА_11 мобільний телефон «Нокіа» рожевого кольору на інший мобільний телефон. Потім він передав їй невідомо де ним взяті золоті сережки та обручку, які вона здала в ломбард на свій паспорт в залог за 825 грн. 03.05.2014 року, дізнавшись, що дані речі здобуті злочинним шляхом, вона викупила вказані золоті речі та викинула їх у смітник.

Однак суд не може визнати дані показання, відображені в протоколі допиту свідка допустимим доказом і відповідно посилатися на нього.

Беручи до уваги показання ОСОБА_7 що надані їй на впізнання золоті вироби не є виробами, які були викрадені в неї при розбійному нападі, вказані дії ОСОБА_10 по викупу з ломбарду саме тих золотих виробів, які здавалися 01.05.2014 року та наданню слідчому інших вказує на вчинення останньою дій по приховуванню злочину і непрямо вказує на вчинення розбою відносно потерпілої саме ОСОБА_3 ..

Суд критично оцінює показання ОСОБА_10 про перебування ОСОБА_3 в квартирі при огляді на стільці в наручниках і його побиття та в подальшому його виведення з квартири перед запрошенням понятих так як, за показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 вони сиділи на вулиці перед під`їздом, коли працівники міліції запросили їх обох в якості понятих при огляді квартири АДРЕСА_4 в їх будинку, на що вони погодились і перед цим працівники міліції нікого з під`їзду в наручниках не виводили.

З аналогічних підстав, суд критично оцінює її показання стосовно проведення працівниками міліції огляду квартири, де вона мешкала з обвинуваченим, без її дозволу, пари тому, що свідок ОСОБА_21 мати ОСОБА_10 показала, при телефонній розмові з донькою остання казала про дзвінок адвокату перед оглядом квартири, і не маючи заперечень з боку останнього донька дала такий дозвіл.

Стосовно показань свідка ОСОБА_26 суд бере до уваги, що останній без поважних причин відмовився назвати осіб з якими був в бані ввечері 30.04.2014 року, при тому, що буцім то був з друзями, тобто категорично відмовився повідомити обставини, які мають істотне значення для справи, що суд сприймає, як перешкоджання встановленню істини по справі з метою унеможливити перевірку правдивості його показань.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_26 показав, що зробив замовлення на 19 годину ще зранку, щоб ввечері відпочити в бані з друзями, однак в подальшому показав, що друзі вже були в бані, яку замовили вже по місцю, тобто замовляючи продукти на велику суму з метою відпочити компанією в бані, остання заздалегідь не була замовлена і це відбулося тільки по приходу туди друзів близько 19 години, що притирічить одне одному і не має логічного пояснення, в тому числі неможливість замовлення саме на той час при замовленні раніше іншими відвідувачами,тощо.

Суд критично відносить до показань свідка стосовно часу отримання замовлення та розрахунку на протязі 10-15 хвилин, при тому, що свідок тільки перевірив замовлені продукти та розрахувався з обвинуваченим, при тому, що свідок ОСОБА_31 вказала, що отримувала замовлені продукти на загальну суму 455 грн. протягом 10 секунд .

Також, свідок вибірково пам`ятає окремі обставини і деталі замовлення продуктів 30.04.2014 року та іншого замовлення, зробленого раніше, а інші не пам`ятає, а саме чітко пам`ятає , що саме обвинувачений привозив замовлення і в нього був мобільний телефон і більше у нього «точно нічого не було», яка в нього була зачіска, хоча бачив його вперше, пам`ятає , що в перший раз дівчина була одягнена в брюки та блузку, що замовлення зробив саме на 19 годину, що конкретно він замовляв, в кількох пакетах були продукти, скільки сплатив грошей, звідки приїхало таксі, що розмова була 10-15 хвилин, при тому не пам`ятає, якої служби він викликав таксі для поїздки в баню, номера телефону служби, який був автомобіль таксі, коли саме замовляв продукти перший раз і що саме замовляв , вартість замовлення, тощо.

Таким чином, в показаннях свідка ОСОБА_26 вбачаються суттєві розбіжності та протиріччя, що у сукупності дають підстави ставити під сумнів правдивість та об`єктивність його показань, як за фактом замовлення так і його часу.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за показаннями свідка ОСОБА_27 , якій ОСОБА_3 доставляв продукти 30.04.2014 року близько 18.10 годин, відстань від її будинку до вокзалу приблизно 5 хвилин на машині, що, навіть допускаючи можливість доставки продуктів свідку ОСОБА_26 до залізничного вокзалу того ж дня близько 19 години, було цілком достатньо ОСОБА_3 з об`єктивних причин ( хронологія подій, розташування місць доставки продуктів та місця вчинення злочину та відстань між ними, тощо) вчинити інкримінований йому злочин.

Тому, навіть за умови доставки продуктів свідку ОСОБА_26 30.04.2014 року о 19 годині біля залізничного вокзалу у ОСОБА_3 була реальна можливість вчинити інкримінований йому злочин і крім показань даних свідків, стороною захисту не було наведено суду жодних інших доказів непричетності останнього у вчиненні даного злочину (встановлення служб таксі, які приймали виклик на виїзд по доставці продуктів, (водія) водіїв вказаних транспортних засобів, які розвозили продукти з ОСОБА_3 , тощо), враховуючи відсутність алібі останнього саме на час вчинення злочину.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується іншими доказами по справі:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.04.2014 року , згідно якого потерпіла ОСОБА_7 подала заяву в чергову частину Крюківського ВМ КМВ УМВС України в Полтавській області про вчинений відносно неї 30.04.2014 року злочин;

- протоколом огляду місця події від 30.04.2014 року , згідно якого оглянуто місце вчинення злочину і складена план-схема ;

- протоколом огляду місця події від 03.05.2014 року, згідно якого оглянута квартира АДРЕСА_3 , згідно якого при огляді квартири , де мешкає ОСОБА_3 були виявлені та вилучені три сім-карти ;

- заявою ОСОБА_10 від 03.05.2014 року на надання дозволу на огляд вказаної квартири;

- протоколом огляду місця події від 15.05.2014 року, згідно якого в кабінеті № 27 Крюківського ВМ КМВ була оглянута жіноча сумочка, яку потерпіла ОСОБА_7 в приміщенні Крюківського ВМ надала працівникам міліції і яка була в неї викрадена під час розбійного нападу 30.04.2014 року і повернута в подальшому свідком ОСОБА_17 ;

- висновком експерта № 515 від 17.06.2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно - мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, скалкового перелому латеральної та передньої стінок лівої верхнє щелепної порожнини, гемо синус, забійна рана слизової верхньої губи, гематома лівої ви лицевої ділянки, синці обличчя, посттравматична нейропатія нижньої гілки лівого лицьового нерва, посттравматичний синусит, синці верхніх кінцівок,які відносяться за ступенем тяжкості до середніх тілесних ушкоджень. Положення гр. ОСОБА_7 в момент спричинення їй тілесних ушкоджень , могли бути любим як горизонтальним так і вертикальним, або близьким до них, при вимозі доступності пошкодженої частини тіла до травмую чого предмета. Вище вказані тілесні ушкодження не характерні для їх виникнення як при вільному падінні потерпілої з висоти власного росту , так і при падінні її з попереднім наданням тілу прискоренням, з наступним ударом об тверду поверхню , про що свідчить характер, локалізація та механізм утворення ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2014 року та довідкою до протоколу від 30.04.2014 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_3 як особу , який вчинив на неї розбійний напад близько 18 години 45 хвилин 30.04.2014 року;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.05.2014 року та довідкою до протоколу від 29.05.2014 року, згідно якого ОСОБА_7 серед речей, пред`явленних для впізнання не впізнала золоту обручку, яка належить їй і була викрадена під час розбійного нападу;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.05.2014 року та довідкою до протоколу від 29.05.2014 року, згідно якого ОСОБА_7 серед речей, пред`явленних для впізнання не впізнала золоті сережки , які належать їй і були викрадена під час розбійного нападу ;

- фото таблицею до проведення впізнання від 29.05.2014 року, згідно яких зафіксовані золоті вироби , які пред`являлись потерпілій ОСОБА_7 для впізнання;

- медичною довідкою від 13.09.2011 року, згідно якої ОСОБА_7 проходила психіатричний огляд і відсутні протипоказання для праці;

- копією з журналу прийому мобільних телефонів від 01.05.2014 року , згідно якого ОСОБА_10 особисто за її паспортом 01.05.2014 року був зданий мобільний телефон «Нокіа 206» з записом російською мовою « не ворован» і її особистим підписом;

- договором про надання фінансового кредиту від 01.05.2014 року, згідно якого ОСОБА_10 одержала кредит в сумі 825 грн. в ломбарді за здачу в залог золотих виробів - обручки та сережок строком на 7 календарних днів;

- протоколом огляду місця події від 28.05.2014 року та фото таблицею до протоколу , згідно якого в кабінеті № 27 Крюківського ВМ КМВ , згідно якого були оглянуті золоті вироби обручка та сережки , які надала слідчому гр. ОСОБА_10 ;

- актом судово- психіатричної експертизи № 192 від 25.09..2014 року в умовах стаціонару, згідно якого ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням в період інкримінованого йому діяння та в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в даний час емоційно неврівноважений розлад особистості. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_3 не виявляв ознак якого не будь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом в той період часу він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2014 року та фото таблицею до нього , згідно якого потерпіла ОСОБА_7 показала про обставини вчиненого відносно неї злочину;

- висновком експерта № 1188 від 09.10.2014 року , згідно якого покази гр. ОСОБА_7 дані нею в ході проведення слідчого експерименту 08.10.2014 року можуть відповідати об`активним судово - медичним даним, згідно висновку експерта № 515 від 20.05.2014 року, а саме за характером, локалізацією та механізмом утворення тілесних ушкоджень, які були вияв ленів під час проведення судово - медичної експертизи ;

- витягом з кримінального провадження від 07.08.2014 року, згідно якого в ЄРДР внесено запис відносно ОСОБА_10 задачу завідомо неправдивих показань за ч.1 ст.384 КК України ;

- протоколом затримання особи від 03.05.2014 року, згідно якого ОСОБА_3 був затриманий 03.05.2014 року 0 22 годині 40 хвилин за підозрою у вчиненні злочину ;

- речовими доказами , а саме :сім-карта « МТС» № НОМЕР_6 ; сім-карта «Київстар» № НОМЕР_3 , сім-карта «Київстар» № НОМЕР_4 , згідно постанови про визнання і приєднання речових доказів від 03.05.2014 року;

- схоронною розпискою від ОСОБА_7 , згідно якої вказані сім-карти передані останній для зберігання до вирішення справи по суті;

- речовим доказом, а саме : жіночою сумочкою чорного кольору , згідно постанови про визнання і приєднання речових доказів від 03.06.2014 року ;

- схоронною розпискою від ОСОБА_7 , згідно якої жіноча сумочка передані останній для зберігання до вирішення справи по суті;

- речовим доказом : сережки та обручка з металу жовтого кольору , згідно постанови про визнання і приєднання речових доказів від 28.05.2014 року , згідно якого вказані золоті вироби не є тими виробами, які належать потерпілій ОСОБА_7 ;

- довідкою вартості від 09.05.2014 року , згідно якого вартість бувшого у вжитку мобільного телефону « Нокіа 206» станом на 30.09.20-14 року з урахуванням зносу становить 550 грн.;

- довідкою вартості від 09.05.2014 року, згідно якого вартість бувшого у вжитку мобільного телефону «Самсунг» станом на 30.09.20-14 року з урахуванням зносу становить 200 грн.;

та іншими доказами по справі.
Суд критично відноситься до заперечень сторони захисту стосовно належності і допустимості даних доказів , а саме: не відображення в протоколі огляду місця пригоди від 30.04.2014 року місця боротьби, про що казала потерпіла, факту надання потерпілою працівникам міліції належної їй сумочки, яку повернув їй свідок для проведення її огляду, договору кредиту від 01.05.2014 року, медичної довідки ОСОБА_7 з тих підстав, що відображення місця боротьби можливе при відсутності видимих слідів боротьби, огляд сумочки є необхідною дією по огляду речового доказу, договір підтверджує факт здавання ОСОБА_10 під залог саме тих золотих виробів обручки та сережок у виді лепестків, які були викрадені у потерпілої напередодні, медична довідка вказує на відсутність психіатричних протипоказань на працю, тобто на психічний стан здоров`я потерпілої на час вчинення злочину, що не є підставою визнавати дані докази недійсним.

Твердження про невідповідність обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілій при експерименті безпідставні, так як підтверджуються висновком експерта № 1188 від 09.10.2014 року вказано,згідно якого покази гр. ОСОБА_7 дані нею в ході проведення слідчого експерименту 08.10.2014 року можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним, а саме за характером, локалізацією та механізмом утворення тілесних ушкоджень, які були вияв ленів під час проведення судово - медичної експертизи.

Також, безпідставні твердження про невідповідність часу фактичного затримання та вказаного в протоколі тому, що вказана процесуальна дія проводилася за участю захисника з дотриманням необхідних процедур і відсутністю будь яких заперечень в протоколі як затриманого так і захисника стосовно даного факту.

При цьому, приймаючи рішення стосовно проведення огляду квартири за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено наступне.

В своїх показаннях свідок ОСОБА_14 показав що , знайдені в квартирі сім- карти йому не показували, про їх виявлення в дивані він тільки чув з розмов працівників міліції, при огляді він та свідок ОСОБА_15 знаходилися в прихожій у дверей біля житлової кімнати.

Однак, свідок ОСОБА_15 показала, що вказані сім-карти працівники міліції їй показували і вона дивилась їх на столі, при цьому чула розмову що знайшли їх на ліжку, але як їх знайшли вона не бачила, при цьому номери сім-карток при неї в протоколі ніхто не писав.

Разом з тим, згідно показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачається, що їх запросили в якості понятих працівники міліції, коли вони сиділи на лавочці біля під`їзду будинку і вони разом з працівниками міліції піднялись в квартиру. При цьому, вони не бачили , як ОСОБА_3 виводили з квартири чи під`їзду, як не бачили вони ОСОБА_3 і в самій квартирі при огляді, враховуючи, що згідно показань ОСОБА_10 останній був побитий і перебував в наручниках.

При цьому, суд критично відносить до показань обвинуваченого та ОСОБА_10 та тверджень сторони захисту стосовно тог факту, що сім-карти потерпілої заніс в квартиру, при перебуванні в ній понятих , третій працівник міліції і поклав їх на диван, де вони і були вилучені і вважає їх припущенням, які не підтверджуються будь якими доказами. Вказаний протокол був підписаний і понятими свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 без зауважень, при цьому , на відміну від ОСОБА_14 , який вказав, що протокол підписав , але не читав його, свідок ОСОБА_15 категорично стверджувала, що вона нічого не могла забути зі сплином часу , даний протокол читала , там все вірно вказано і підписала його.

Також, судом встановлено, що перед початком огляду ОСОБА_10 , як особа, яка проживала в даній квартирі належним чином надала працівникам міліції дозвіл на огляд квартири, що підтвердила в своїх показаннях сама ОСОБА_10 , так і її мати свідок ОСОБА_21 , що спростовує заперечення сторони захисту і вказує на законність проведення даної дії .

Суд бере до уваги, що згідно показань свідка ОСОБА_10 працівники міліції проводили огляд без згоди її матері, як власниці квартири так і її згоди. Однак, згідно показань свідка ОСОБА_21 - матері ОСОБА_10 , остання показала, що донька їй дзвонила з цього приводу , вона при цьому консультувалася з адвокатом і той сказав, що можна дати згоду і це нічого не значить і після цього вона дала згоду на цю дію і підписала її.

Суд бере до уваги доводи стосовно похилого віку понятих, можливості щось забути зі сплином часу , невідповідності їх показань один одному в частині кількості знайдених при огляді сім-карток , місця виявлення , тощо.

Також, свідок ОСОБА_10 стверджувала, що третій працівник міліції при огляді квартири, де вона мешкає, поклав сім-карти на диван, де буцім то їх потім вони і знайшли, однак свідок ОСОБА_21 показала, що коли донька дзвонила їй з приводу огляду квартири то казала спочатку , що де міліція знайшла сім-карти, які їм не належать, їй не відомо, в подальшому що знайшли чи на дивані чи на підвіконні, що протирічить одне одному.

Таким чином, суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_10 стосовно проведення огляду квартиру без надання дозволу на вказану дію та без участі понятих та перебування в квартирі ОСОБА_3 в наручниках і побиття його працівниками міліції , що в сукупності з іншими протиріччями з показаннями потерпілої та свідків, наявності у неї золотих сережок у виді листа, ставить під сумнів правдивість її показань і вважає їх даними з метою уникнення ОСОБА_3 притягнення до кримінальної відповідальності.

Однак, враховуючи показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не бачили, де саме і яким чином в квартирі були знайдені сім-карти, суд не може прийняти даний протокол огляду квартири від 03.05.2014 року , як допустимий доказ і посилатися на нього.

Суд звертає увагу, що згідно показань свідка ОСОБА_21 її донька ОСОБА_10 нічого не казала їй, що вона здавала будь які золоті вироби в ломбард, про це вона дізналася при розгляді справи, як вона і не бачила ніколи у доньки золотих сережок і про них остання їй не казала, однак в подальшому стверджувала про наявність їх у доньки у вигляді листка, хоча не повідомила звідки їй це відомо, що також ставить під сумнів показання даного свідка в цій частині.

Свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду заявляла про застосування відносно неї незаконних методів ведення дізнання та слідства з боку працівників Крюківського ВМ КМВ УМВС України в Полтавській області, по яким прокуратурою їй було відмовлено за безпідставністю та порушення відносно неї кримінальної справи за дачу неправдивих показань, що не заперечувалось прокурором, тобто права ОСОБА_10 в ході досудового розслідування не порушувались, а внесення даних в ЄРДР відносно неї про дачу завідомо неправдивих показань за ч.1 ст.384 КК України не є предметом розгляду даного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду заявляв про застосування відносно нього незаконних методів ведення дізнання та слідства з боку працівників Крюківського ВМ КМВ УМВС України в Полтавській області, однак за повідомленням прокурора підтверджень про внесення до ЄРДР даних стосовно цих фактів та проведення по ним досудового розслідування відсутні, як не були надані докази цього стороною захисту. При цьому, ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочину в ході досудового розслідування не визнавав і ніяких документів стосовно цього не підписував.

Таким чином, враховуючи всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що сукупність наявних доказів дає підстави стверджувати про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину , передбаченого ч.1 ст.187 КК України .

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.187 КК України вірна, так як він вчинив умисні дії, які виразилися в нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_3 згідно вимоги ДІТ МВС України раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 13 червня 2008 року вироком Заречинського районного суду м. Суми ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст.186, ст.69, ч.2 ст.289 , ст.69. ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 12.10.2010 року звільнений по відбуттю строку покарання і вчинив злочин 30.04.2014 року, тобто до сплину 6 років з дня відбуття покарання і відповідно до п.8 ст.89 КК України дана судимість не погашена, на обліку в Сумському обласному наркологічному диспансері не перебуває, за довідкою Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру у ОСОБА_3 ознак психічного розладу не виявлено. Спостерігався раніше з 2008 року з діагнозом: психічний інфонтилінізм. З 2014 року спостерігається в консультативній групі з діагнозом: шизофренія, параноїдальної форми, по місцю реєстрації характеризується негативно, офіційно не працює, тобто не займається суспільно - корисною працею,тощо.

Обставин, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України суд визнає рецидив злочинів.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.187 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме рецидив злочину.
Тобто, обвинувачений після вчинення ряду злочинів, в тому числі тяжких умисних злочинів проти особи, вчинив новий тяжкий злочин, що істотно підвищує суспільну небезпеку вчиненого злочину, враховуючи його суспільно - небезпечні наслідки.

Згідно повідомлення Заречинського районного суду м. Суми в провадженні суду перебуває кримінальна справа відносно ОСОБА_32 за ч.2 ст.186 КК України та клопотання відносно ОСОБА_3 про звільнення від відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, його антисоціальну поведінку і вчинений ним злочин, що вказує на те, що ОСОБА_3 на шлях виправлення не став і вчинив новий тяжкий злочин, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання, яке пов`язане з ізоляцією від суспільства в виді позбавлення волі з метою його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Потерпіла в ході судового слідства по справі заявила цивільний позов на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 4501,51 грн. та моральну шкоду в сумі 70 000 грн.

Також, в матеріалах справи мається підтвердження вартості золотих виробів, а саме золотих сережок у вигляді листа вартістю 457, 19 грн. та золотої обручки, вартістю 368,05 грн., мобільного телефону «Нокіа 206», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 550 грн., мобільний телефон « Самсунг» ІМЕІ : НОМЕР_5 вартістю 200 грн., в якому знаходилась сім-карта « МТС» № НОМЕР_6 , грошові кошти в сумі 800 грн..

Потерпілій на даний час повернуто три сім-карти від телефонів та сумка і таким чином потерпілій спричинено матеріального збитку на загальну суму 2375,24 грн.

Згідно ст.ст.1166,1167 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду, право вимоги до винної особи.

Відповідно до довідки 3-ї міської лікарні м. Кременчука № 01- 16/752 від 21.05.2014 року, потерпіла ОСОБА_7 перебувала на лікуванні в 3-й міській лікарні з 30.04.2014 року по 08.05.2014 року і загальна сума коштів, витрачених на лікування, в тому числі ліки, медичні засоби, лікування, діагностику, тощо складає 1301, 51 грн., що підтверджена відповідними чеками та квитанціями, які маються в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріального збитку підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 3676,75 грн. ( 2375,24 грн.+1301,51 грн.), які необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що вчиненим злочином потерпілій ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнали у зв`язку спричиненими тілесними ушкодженнями та перенесено нервове потрясіння. Внаслідок злочинних дій підсудного вона тривалий час була позбавлена нормальних умов життя, так як її життя змінилося та вимагало від неї додаткових зусиль для його організації. Судом встановлено, що в зв`язку з спричиненими тілесними ушкодженнями потерпіла тривалий час перебувала на лікарняному, тощо.

Виходячи зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати , зокрема : у приниженні честі , гідності, порушенні стосунків з оточуючими людьми, моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя, тощо.

Враховуючи вищевикладені обставини, а саме: тривалість моральних страждань потерпілої, їх характер, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що завдало потерпілій моральних страждань, суд приходить до висновку, що вимога потерпілої щодо виплати їй моральної шкоди в сумі 70 000 грн. обґрунтовані частково, а тому слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України , ст.ст. 66, 67 КК України , суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою. Строк відбування покарання рахувати з часу затримання.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 завдану матеріальну шкоду в сумі 3676,75 грн. та моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_7 відмовити.

Речові докази - сережки та обручка з металу жовтого кольору, згідно постанови про визнання і приєднання речових доказів від 28.05.2014 року - повернути власнику - ОСОБА_10 ; жіночу сумку із шкірозамінника, згідно постанови про визнання і приєднання речових доказів від 03.06.2014 року; сім-карта «Київстар» № НОМЕР_3 , сім-карта «Київстар» № НОМЕР_4 , сім-карта « МТС» № НОМЕР_6 , згідно постанови про визнання і приєднання речових доказів від 03.05.2014 року - повернути власнику - ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Обвинуваченому роз`яснити його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1