Справа № 495/153/15-к

ВИРОК
27.03.2015 м. Білгород-Дністровський
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, проживаючого до арешту за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 раніше судимого: 02.09.2009 року Арцизьким райсудом Одеської області за ч.1ст.186 КК України до штрафу у
сумі 850 грн. в дохід держави.
02.06.2014 року Арцизьким райсудом Одеської області за ч.1ст.185 КК України до штрафу у сумі 850 грн. в дохід держави.
27.11.2014 року вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за ст. 115 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Арциз
Одеської області, болгарина, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В ніч на 04.03.2014 року, більш точну дату та час встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, таємно, із палісадника, викрали металеву трубу довжиною 5,45 м., діаметром 100 мм., із розрахунку за 1 м. - 101,5 грн. на суму 553,75 грн., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні винними визнали себе у повному обсязі та цілком підтвердили обставини вчиненого ними кримінального правопорушення, пояснили суду, що у березні 2014 року із палісадника викрали металеву трубу, яку повернули. У скоєному щиро розкаялися, просили суворо не карати, запевнили, що більше не будуть вчиняти кримінальних правопорушень та просили розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують їх особистість. Їм було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, що скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди, що вперше притягається до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання його можливо без позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, що скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, відшкодування збитків, думку потерпілої, суд вважає, що злочин, скоєний ОСОБА_4 до постановлення вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2014 року. При призначенні йому покарання, суд також керується положеннями ч. 4 ст. 70 КК України та правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, передбаченими в частині першій статті 70 КК України та визначає остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Згідно зі ст.100 речові докази у справі : металеву трубу, передану на зберігання потерпілої ОСОБА_6 залишити їй.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання в вигляді 1 (одного ) року позбавлення волі.
27.11.2014 року вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 засуджений за ст.115ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 статті 70 КК України та правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, передбаченими в частині першій статті 70 КК України, суд визначає остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 8 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити - тримання під вартою до набрання вироком законної сили, обчислюючи термін відбування покарання з 27.03.2015 року.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2014року з 01.08.2014 року по 27.03.2015 року.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.
Матеріали характеризуючі засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/153/15-к.
Речові докази у справі : металеву трубу, передану на зберігання потерпілої ОСОБА_6 , залишити їй.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, а засудженому ОСОБА_4 який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Суддя :