ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 лютого 2008 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Бєлянській Н.М.,

за участю прокурора

Медведської О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки
хутір Черкаського Урюпинського району Волгоградської області Російська
федерація, громадянки України, освіта вища, одруженої, має на утриманні
чоловіка інваліда 2-ї групи, працююча начальником відділу кадрів КПЖіКГ
Вишгородської міської ради, проживаючої АДРЕСА_1,

несудимої,

обвинуваченої у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 191 і ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

ОСОБА_1, обіймаючи посаду голови виборчої
дільниці № 15 у м. Вишгороді Київської області під час проведення виборів
народних депутатів України 26 березня 2006 року та виконуючи обов'язки
службової особи, передбачені статтями 32 і 33 Закону України „Про вибори
народних депутатів України”, вчинила службове підроблення і привласнення чужого
майна шляхом зловживання службовим становищем.

Так, 24 березня, 4 і 14 квітня 2006 року в
приміщенні окружної виборчої комісії територіального виборчого округу № 92 в м.
Іванків по вул. Івана Проскури, 2,ОСОБА_1 внесла до офіційних документів -
платіжних відомостей за березень і квітень 2006 року, неправдиві відомості,
зокрема в графі „підпис” напроти прізвищ членів комісії поставила підписи про
одержання ними грошових коштів й сама отримала грошові кошти призначені до
виплати членам комісії. Платіжні відомості повернула до виборчого округу.

В подальшому в період з березня по квітень
2006 року в приміщенні дільничної виборчої комісії № 15 у м. Вишгороді по вул.
Шолуденка, 8ОСОБА_1, зловживаючи службовим становищем, привласнила грошові
кошти ввірені їй для виплати заробітної плати членам комісії на суму 771 грн.
30 коп., з яких 124 грн. 94 коп. належало виплатити ОСОБА_2, 114 грн. 99 коп. -
ОСОБА_3, 401 грн. 39 коп. - ОСОБА_4, 84 грн. 99 коп. - ОСОБА_5, 44 грн. 99 коп.
- ОСОБА_6. Даними коштамиОСОБА_1 розпорядилася на власний розсуд.

У
судовому засіданні підсуднаОСОБА_1 визнала свою винуватість і ствердила, що в
зазначений час власноручно поставила підписи у платіжних відомостях про виплату
заробітної плати за інших членів комісії й у такий спосіб привласнила грошові
кошти в розмірі 771 грн. 30 коп., якими розпорядилися на власний розсуд,
виплативши їх іншим членам комісії. Підсудна погодилася з кваліфікуючими
ознаками інкримінованих їй злочинів і ствердила, що грошові кошти, які належали
згаданим членам комісії, нею повернуто. У вчиненому щиро покаялася.

Виходячи
з того, що показання підсудноїОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи,
зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд
на підставі ч. 3 ст. 299 КПК України, за згодою прокурора та підсудної, визнав
недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не
заперечуються.

Таким
чином, суд визнає доведеною винуОСОБА_1 у вчиненні службового підроблення,
тобто внесенні службової особою, до офіційних документів завідомо неправдивих
відомостей та привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовою особою
своїм службовим становищем, і кваліфікує її злочинні дії за ч. 2 ст. 191 і ч. 1
ст. 366 КК України.

При
призначенні підсудній покарання, суд враховує конкретні обставини справи та
вчиненняОСОБА_1 злочинів середньої тяжкості, дані про її особу, яка несудима,
має постійну роботу, позитивно характеризується, утримує чоловіка - інваліда
2-ї групи, а також те, щоОСОБА_1 щиро розкаялася у вчиненому й добровільно
відшкодувала завдані збитки - обставини, які пом'якшують покарання на підставі
ст. 66 КК України.

Разом
з тим, підсудна є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи і підпадає під
дію п. Ж ст. 1 Закону України „Про амністію” від 19 квітня 2007 року (а.с. 92).

В
судовому засіданні підсудна дала свою згоду на застосування до неї зазначеного
Закону і просила звільнити її від покарання.

На
підставі викладеного і керуючись статтями 323 і 324 КПК України,

засудив:

визнати
винною ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191 і ч. 1 ст.
366 КК України і за цим законом призначити їй покарання:

за ч. 2 ст. 191 КК України - 2 (два)
роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
обігом матеріальних цінностей на 1 (один) рік;

за ч. 1 ст. 366 КК України - штраф у
розмірі 50 неоподаткованих мінімумів - 850 грн. без позбавлення права обіймати
певні посади.

На
підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_1 за сукупністю
злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у
вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з обігом матеріальних цінностей на 1 (один) рік.

На
підставі п. Ж ст. 1 Закону України „Про амністію”ОСОБА_1 від відбування
основного покарання звільнити.

Речові
докази по справі залишити в матеріалах кримінальної справи.

Запобіжний захід ОСОБА_1 - підписку про
невиїзд, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з
моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний
суд.

Суддя:

7/1-288/06

копія

ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18
січня 2006 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Замно Н.М.,

за участю прокурора

Медведської О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця
і жителя АДРЕСА_2, громадянина України, неодруженого, не працюючого, освіта
середня,

судимого
21 березня 2006 року вироком цього ж суду за ч. 1 ст. 263 і ч. 1 ст. 309, ст.
70 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання
з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на 2 роки, 26 травня 2006 року
постановою цього ж суду направленого для відбування призначеного покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

в період з 20 по 22 квітня 2006 року
близько 20 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою із особою, кримінальну справу
щодо якої закрито на підставі п. 8 ст. 6 КПК України, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, проникли через вікно до будинку АДРЕСА_3, звідки таємно
викрали майно потерпілої ОСОБА_8, зокрема: телевізор „ЛЖ” вартістю 1 100 грн.,
телевізор „Рекорд” - 500 грн., електролобзик „Спаркі” - 350 грн., набір сверл -
30 грн., покривало - 70 грн., три комплекти білизни на суму 150 грн., чотири
рушники на суму 60 грн., пляшку коньяку „Коктебель” - 30 грн., дві консерви на
суму 6 грн., а всього на загальну суму 2 296 грн.

У
судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 визнав свою винуватість і ствердив, що в
стані алкогольного сп'яніння разом із ОСОБА_9, який проник до будинку
потерпілої ОСОБА_8, викрали її майно, яким розпорядилися на власний розсуд.
Підсудний погодився з кваліфікуючими ознаками інкримінованого йому злочину та
визначеними органами досудового слідства переліком та вартістю викраденого
майна, а також способом його викрадення.

Пред'явлений
потерпілою позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав у повному обсязі.

Потерпіла
ОСОБА_8 ствердила про виявлення 23 квітня 2006 року слідів проникнення в
будинок і викрадення належного їй майна на суму 2 296 грн., вчинення такого
підсудний заперечував. Пізніше дізналася, що ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 продавали
викрадене в неї майно, яке їй повернуто не було, а тому просить про
відшкодування заподіяної матеріальної шкоди й уточнює позовні вимоги на
зазначену суму. Також зазначила, що речовий доказ у справі - телевізор „Рекорд”
пошкоджено і такий не придатний до використання, а тому цінності для неї не
має.

Виходячи
з того, що показання підсудного ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам
справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не
оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 299 КПК України, за згодою прокурора,
потерпілої та підсудного, визнав недоцільним дослідження доказів, які
учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким
чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна,
вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, що
підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує його
злочинні дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

При
призначенні підсудному покарання, суд враховує конкретні обставини справи та
вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину в стані алкогольного сп'яніння, дані про його
особу, який не працює і негативно характеризується, а до того ж вчинив рецидив
злочинів, протягом іспитового строку призначеного попереднім вироком, що є
підставою до призначення покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК
України, шляхом його часткового складання.

У
той же час, слід урахувати, що ОСОБА_7щиро розкаявся у вчиненому, що обумовлює
призначення нижчої межі покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК
України.

Цивільний
позов заявлений потерпілою про відшкодування матеріальної шкоди підлягає
задоволенню в повному обсязі на суму 2 296 грн.

На
підставі викладеного і керуючись статтями 323 і 324 КПК України,

засудив:

визнати
винним ОСОБА_7, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України і за цим законом призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення
волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту
частину покарання за попереднім вироком від 21 березня 2006 року і остаточно ОСОБА_7
визначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу
затримання ОСОБА_7 відповідно до постанови Вишгородського районного суду
Київської області від 26 травня 2006 року про направлення ОСОБА_7 для
відбування призначеного покарання за вироком цього ж суду від 21 березня 2006
року (а.с. 77-78).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої
ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 2 296 грн.

Речові
докази по справі - телевізор „Рекорд”, який знаходиться на зберіганні в кімнаті
речових доказів Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, знищити
(а.с. 53).

ОСОБА_7 до відправки в місця позбавлення
волі утримувати в Київському СІЗО № 13 управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з
моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний
суд.

Суддя: