справа № 619/5722/13-к
провадження 1-кс/619/366/13

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2013 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі: слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю слідчого - ОСОБА_3
особи, яка подає скаргу - ОСОБА_4
У поданій скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову на тій підставі, що досудове розслідування за її повідомленням про злочини проведено поверхово, не винесено будь-якого судження стосовно того, що її колишній чоловік ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала доводи, що викладені у скарзі.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував, оскільки вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного.
Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
На підставі ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Слідчим суддею встановлено, що 21 січня 2013 року до Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про вчинення злочину, яке зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені правопорушення за №345. В даній заяві ОСОБА_4 просить притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що
перебувають на їх утриманні.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За змістом статті 25 КПК України слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
При дослідженні матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні було встановлено, що слідчим внесено відомості до ЄРДР 21.01.2013 року щодо складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.
Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, крім іншого, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 3 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до примітки ст.164 КК України у статтях 164 і 165 цього Кодексу під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) або на утримання непрацездатних батьків слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.
Так, слідчий не перевірив де в даний час знаходиться виконавчий лист № 2-2148/10 виданий 04.08.2010 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 , 2002р.н., чи відбувається виконання судового рішення згідно даного виконавчого листа. З протоколу допиту вбачається, що ОСОБА_5 влаштовується на роботу в Харківський СІЗО охоронцем, при цьому, слідчим не перевірено даний факт. Слідчим залишено поза увагою необхідність з`ясування, чи приховував свій дійсний заробіток ОСОБА_5 , слідчим не витребувано трудової книжки останнього.
Згідно ч.2 ст. 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим.
При дослідженні матеріалів кримінальної справи в судовому засіданні було встановлено, що слідчим внесено відомості до ЄРДР 21.01.2013 року щодо складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України і вирішено питання про відсутність складу даного правопорушення, при цьому, не вирішено питання про внесення до ЄРДР даних щодо складу іншого злочину, указаного в заявах ОСОБА_4 від 18.01.2013 року (а.с.6 кримінального провадження) та від 18.02.2013 року (а.с.55 кримінального провадження) відносно ст. 382 КК України.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1