У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Кузьменко О.Т. і Лавренюка М.Ю.

розглянувши в судовому засіданні 13 березня
2008 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18
травня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судимого 2 червня 2006 року

за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки

позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України

звільненого від відбування покарання

з випробуванням на два роки іспитового строку,

за ч. 1 ст. 296 КК України на три роки
обмеження волі, за ч. 2 ст. 342 КК України на два роки позбавлення волі, за ч.
2 ст. 345 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів йому призначено три роки позбавлення волі, а на
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно йому призначено п'ять років
позбавлення волі,

установила:

Суд визнав
ОСОБА_1 винуватим у тому, що він уночі 18 вересня 2006 року, керуючи за
довіреністю автомобілем “Москвич - 412” і рухаючись вул. Леніна в смт.
Веселиново, з хуліганських намірів умисно виїхав на зустрічну смугу руху, де
вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21061 під керуванням ОСОБА_2 і спричинив
технічні пошкодження зазначеного автомобіля, після чого, проявляючи особливу
зухвалість, нецензурно лаючись, витягнув водія ОСОБА_2 і пасажирку ОСОБА_3 з
салону автомобіля ВАЗ 21061 та наніс їм серію ударів кулаками по голові, а
ОСОБА_2, крім того декілька разів ударив головою об капот його автомобіля.

Уранці
того ж дня ОСОБА_1, перебуваючи в нетверезому стані у службовому автомобілі
Веселинівського РВ УМВС, біля магазину “24 години” вчинив опір працівникам
міліції ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які виконували покладені на них службові обов'язки
по охороні громадського порядку і прийняли міри до припинення протиправних дій
засудженого. Намагаючись утекти від останніх, ОСОБА_1 наніс кожному з них удари
руками і ногами по голові і тулубу, чим заподіяв ОСОБА_4 легкі, а ОСОБА_5 -
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою
Апеляційного суду Миколаївської області від 10 липня 2007 року вирок залишено
без зміни.

У
касаційній скарзі з доповненням до неї засуджений ОСОБА_1 просить скасувати
вирок і ухвалу та направити справу на новий судовий розгляд. Вважає, що
досудове і судове слідство були проведені однобічно, неповно, з істотними
порушеннями норм КПК України, у тому числі з порушенням права на захист. Вказує,
що всі докази у справі є сфальсифікованими. В основу вироку суд поклав
показання потерпілих і свідків, які обмовили його, а також неправдиві висновки
судово-медичних експертиз, інші ж докази, які могли б істотно вплинути на
рішення, до уваги не взяв.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що
підстав для задоволення скарги немає.

Винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні хуліганства, опору працівникам міліції та в умисному
заподіянні працівникам правоохоронного органу легких і середньої тяжкості
тілесних ушкоджень у зв'язку з виконанням цими працівниками службових
обов'язків матеріалами справи доведена.

В
основу вироку, суд поклав показання потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які на
досудовому слідстві і в суді неодноразово пояснювали, що ОСОБА_1, керуючи
автомобілем “Москвич - 412”, виїхав на смугу зустрічного руху, де умисно
зіткнувся з автомобілем ОСОБА_2 ВАЗ 21061, з якого по черзі витягнув їх та,
нецензурно висловлюючись, безпричинно побив.

За
словами потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5, вони, перебуваючи на чергуванні та
отримавши інформацію про неправомірні дії ОСОБА_1, спробували відвезти його до
Веселинівського РВ УМВС, проте біля магазину “24 години” останній почав чинити
їм опір, і намагаючись вискочити з автомобіля, побив їх.

Очевидці
цієї події, в тому числі свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
підтвердили, що ОСОБА_1, неправомірну поведінку якого намагалися припинити
працівники міліції, чинив їм активний опір і зробив спробу втекти від них.

Вважати,
що зазначені свідки обмовили засудженого, як про це стверджується в касаційній
скарзі, судові інстанції підстав не мали.

Виходячи
з цих та інших перевірених у судовому засіданні обставин, і враховуючи дані,
які містяться у протоколах огляду місця події, огляду автомобіля ВАЗ 21061 та
виявлення на ньому технічних пошкоджень, висновках судово-медичних експертиз
про виявлення у ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_5 тілесних ушкоджень - судові
інстанції дійшли обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 злочинних діянь,
які за своїми ознаками утворюють склади злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч.
2 ст. 342 і ч. 2 ст. 345 КК України.

Покарання
засудженому призначене у відповідності з вимогами закону.

Будь-яких
даних, які б свідчили про упередженість органів досудового слідства чи судових
інстанцій, а так само порушення ними норм КПК України, які були б підставою для
зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

Колегія
суддів не вбачає підстав для призначення справи до касаційного розгляду з
обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

На
підставі наведеного та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити
засудженому ОСОБА_1 в задоволенні касаційної скарги.

Судді:

Кузьменко О.Т. Редька
А.І. Лавренюк
М.Ю.