У х в а л а

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Філатова В.М., Нікітіна Ю.І.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 4 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 та касаційним поданням заступника
прокурора м. Києва на вирок Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2004
р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11.11.2004 р..

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянин України,
раніше судимий вироком Московського районного суду м. Києва від 31.08.1998 р.
за ст. 142 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі. Постановою Білозерського
районного суду Херсонської області від 09.08.2001 р. ОСОБА_1 звільнений на
підставі ст. 6 Закону України “Про амністію” від 05.07.2001 р. умовно з
іспитовим строком на 1 рік 7 місяців 16 днів

засуджений
за ст. 185 ч.3 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до цього покарання
частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Московського
районного суду м. Києва від 31.08.1998 р. та остаточно ОСОБА_1 призначено
покарання у вигляді 5 років позбавлення волі

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11.11.2004 р. вирок суду залишено
без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 09.09.2002
р. приблизно о 2 год. за попередньою змовою з іншою особою, матеріали справи
щодо якої виділені в окреме провадження, проникли до кв. АДРЕСА_1, звідки
повторно викрав майно, що належить ОСОБА_2 на суму 427 грн., ОСОБА_3 на суму
590 грн. та ОСОБА_4 на суму 350 грн..

У касаційній скарзі засуджений вказує на те, що крадіжку майна потерпілих
він вчинив самостійно, без участі іншої особи, а тому вважає, що його дії
необхідно перекваліфікувати на іншу частину ст. 185 КК України. Крім цього,
вважає, що обране покарання є суворим.

У касаційному поданні заступник прокурора м. Києва порушує питання про
скасування ухвали апеляційного суду м. Києва від 11.11.2004 р. та направлення
справи на новий апеляційний розгляд у зв'язку з тим, що розгляд справи в суді
апеляційної інстанції відбувся без участі засудженого, незважаючи на те, що він
заявив клопотання про його виклик у зал суду апеляційної інстанції та виявив
бажання бути присутнім при розгляді його справи у апеляційній інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав
подання, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає до задоволення повністю, а касаційна скарга - до задоволення частково.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України
підставами для скасування вироку є, зокрема істотне порушення кримінально-процесуального
закону.

Як вбачається з матеріалів кримінальної
справи засуджений ОСОБА_1 2.11.2004 р. надіслав до Апеляційного суду
м. Києва (отримано судом 05.11.2004 р.) клопотання про його виклик у судове засідання
для дачі пояснень (а.с. 74).

Проте, Апеляційний суд м. Києва, ігноруючи
клопотання засудженого, розглянув справу за апеляцією ОСОБА_1 за його відсутності,
чим порушив його право на захист, передбачене ч. 2 ст. 358 КПК України, що є безумовною
підставою для скасування судового рішення.

Інші доводи, викладені у касаційній скарзі,
засудженого ОСОБА_1
будуть перевірені при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України,
колегія суддів

У х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора
м. Києва задовольнити повністю, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2004 року щодо ОСОБА_1,
засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України, скасувати у зв'язку з істотним
порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Кримінальну справу направити на новий апеляційний розгляд в іншому складі
суддів.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Філатов В.М. Нікітін
Ю.І.