Справа № 569/7802/14-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого , маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, несудимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України , суд, -

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 05.06.2012 року ОСОБА_6 було зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 350 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_6 , злісно ухилився від сплати встановлених рішенням Рівненського міського суду від 05.06.2012 року коштів на утримання дитини (аліментів ) , в період з квітня 2012 року по листопада 2013 року, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 7146,77 грн.

В судовому засіданні обвинувачений , свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення не визнав і пояснив, що дійсно він був у зареєстрованому шлюбі з потерпілою, і від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В 2012 році вони розірвали шлюб , і він по рішенню Рівненського міського суду від 05.06.2012 року мав сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 350 грн. та 300 грн. на утримання дружини, до досягнення дочкою 3-х річного віку. Гроші мав перераховувати на банківський рахунок відкритий на ім"я потерпілої. Однак, 28.03.2013 року він одружився з іншою жінкою, з якою неофіційно проживав з 2012 року, і у них у квітні 2013 року народилась спільна дитина. Офіційно він з 19.03.2012 року по 03.12.2013 року ніде не працював, але неофіційно працював на будівництві та отримував грошові кошти по 50 - 80 грн. у день. Однак грошові кошти на утримання дитини ОСОБА_8 він не перераховував. В подальшому він з дружиною переїхав на проживання до її батьків у село Русивиль Гощанського району, де вони перебували до середини вересня 2013 року. До переїзду у с. Русивиль він з`явився в Державну виконавчу службу на виклик , де державний виконавець надав йому реквізити для перерахунку грошей. Вказує, що більше його до Державної виконавчої служби не викликали. У зв`язку з новим одруженням, він змінив прізвище, однак Державну виконавчу службу про це не повідомляв. Він вважав, що про зміну прізвище не має необхідності повідомляти державного виконавця. Весь час він проживав за своїм місцем проживання, оскільки іншого місця проживання немає. Вважає, що злісно не ухилявся він сплати аліментів, офіційно працевлаштуватись він не міг. Весь час йому матеріально допомагали батьки. Також вказує, що в березні 2013 року він сплатив 100 грн. а рахунок аліментів. Обвинувачений також пояснив, що на даний момент борг у сумі 7146,77 грн. повністю погашений.

Крім того, під час останнього слова ОСОБА_6 вину свою у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що на даний момент він працевлаштувався, і буде в подальшому сплачувати аліменти на утримання дитини.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , і від спільного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_8 . Однак , в грудні 2012 року вони офіційно розірвали шлюб, і дитина залишилась на її вихованні. У червні 2012 року згідно рішення Рівненського міського суду, з ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 350 грн., що місячно, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти у сумі 300 грн. на її утримання, до досягнення дитиною 3-х річного віку. З моменту подання заяви про стягнення аліментів, обвинувачений злісно ухилився від їх сплати, тільки в березні 2013 року сплатив 100 грн. Крім того, він вдруге одружився, і змінив своє прізвище. Також вона неодноразово ходила з державним виконавцем по місцю проживання обвинуваченого, до його батьків, однак ніхто не хотів говорити де він проживає, і номер телефону батьки не давали. Потерпіла також пояснила, що дійсно борг у сумі 7146,77 грн. повністю погашений, однак на даний час він знову не сплачує аліменти. Матеріальну допомогу на утримання дочки надавали її батьки та вона, однак її було недостатньо. Згідно рішення Рівненського міського суду обвинувачений позбавлений батьківських прав щодо своєї дочки ОСОБА_8 .

Крім показів потерпілої, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України підтверджується показами свідків, допитаних у судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він перебуває на посаді державного виконавця Державної виконавчої служби з 5.11.2013 року і поданий час. В кінці грудня 2013 року йому було передано виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь дружини ОСОБА_4 на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку та на правову допомогу. На момент отримання виконавчого провадження, обвинувачений аліментів не сплачував, і в нього виявися борг по сплаті аліментів. Заборгованість по правовій допомозі обвинуваченим було сплачено. Він від стягувача взнав, що ОСОБА_6 змінив прізвище , однак на його виклики в Державну виконавчу службу не з`являвся. Оскільки останній не з`являвся в Державну виконавчу службу, то він не міг його попередити про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона працює на посаді державного виконавця Державної виконавчої служби. В лютому 2014 року їй було передано виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 на утримання дитини до досягнення нею повноліття та аліменти на утримання дружини, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Даних у виконавчому провадженні, що боржник змінив місце проживання та прізвище не було. Адреса місця проживання у виконавчому провадженні значилась АДРЕСА_1 . З виконавчого провадження також вбачалось, що боржник сплатив у березні 2013 року, 100 грн. в рахунок погашення аліментів, і більше не сплачував. На момент прийняття нею виконавчого провадження значився борг по аліментах у сумі 8050 грн.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 проживав у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , і від спільного шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_8 . В подальшому вони розірвали шлюб, дочка залишилась на проживання з мамою. Після цього, рішенням Рівненського міського суду було присуджено аліменти з обвинуваченого на утримання дитини. Однак останній, більше трьох років матеріально не допомагає колишній дружині ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_8 . Вона не знає, чи працював обвинувачений , однак жодного разу грошових коштів на утримання дитини не надав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проживали у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_8 . В подальшому вони розірвали шлюб, і по рішенню суду, дочка залишилась проживати з мамою. Також по рішенню Рівненського міського суду з обвинуваченого було присуджено аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 . Однак ОСОБА_6 аліменти не сплачував. Тоді, в 2013 році вона разом з державним виконавцем та ОСОБА_4 шукали обвинуваченого по його місцю проживання, а також в його батьків. Однак його ніде не могли знайти. Батьки відмовились надавати місце проживання і номер телефону сина, тільки говорили, що він працює, і вони до нього відношення немають. Державний виконавець по місцю проживання та сусідам залишав повістку про виклик до Державної виконавчої служби. Також батькам повідомила державний виконавець, що у випадку ухилення сина від сплати аліментів, відносного нього буде порушена кримінальна справа.

Свідок ОСОБА_14 будучи допитана у судовому засіданні показала, що вона працювала державним виконавцем у Державній виконавчій службі з 01.07.2013 року, і у її провадженні перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини та до досягнення дитиною 3-х річного віку. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено рекомендованим листом з врученням по місцю реєстрації обвинуваченого. Нею був оформлений привід через органи внутрішніх справ, і тільки тоді ОСОБА_6 з`явився в державну виконавчу службу, і вона дала йому рахунок на який необхідно перераховувати грошові кошти. При цьому, він говорив, що місце його проживання на вул.. Польовій, іншу адресу не повідомляв. Однак після цього, він аліментів не сплачував. Тоді вона разом з стягувачем ходили по місцю проживання боржника, до його батьків. Однак знайти обвинуваченого не було можливо, батьки відмовлялись давати іншу адресу, повідомили, що син проживає по АДРЕСА_2 , номер телефону не знають, що вони до нього відношення не мають. Постійно обвинуваченому направлялись по місцю його реєстрації повістки про явку до державного виконавця, а також доставлялись нарочним, вручались сусідам, однак знайти місце проживання не вдавалось. Нею було винесено постанову про арешт майна, однак майна за боржником не було. Підтверджень про отримання доходів та наявність рахунків а банках також не було. Всі реквізити щодо обвинувачено були записані у виконавчому листі Рівненського міського суду, де вказана адреса по вул. Польовій. Про те, що він змінив прізвище їй відомо не було, і ОСОБА_6 заяв про зміну місця проживання та прізвища в Державну виконавчу службу не писав. За весь час перебування у неї виконавчого провадження, вона бачила його не більше трьох разів. При зустрічі з батьками, вона роз`яснювала, що за ухилення від сплати аліментів буде кримінальна відповідальність. Ніяких реагувань на її запити та повідомлення, зі сторони обвинуваченого не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він знайомий з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , та перебуває з ними з нормальних стосунках. Знає, що вони розірвали шлюб, і потерпіла хоче стягувати аліменти на утримання їхньої дитини. При зустрічі з ОСОБА_4 , остання повідомляла, що ніякої матеріальної допомоги обвинувачений на утримання дитини не надає.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що він знайомий з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , та перебуває з ними з нормальних стосунках. Знає, що перебували вони в шлюбі, а потім шлюб між ними був розірваний. Стосовно аліментів на утримання їхньої дитини йому нічого не відомо. Він знав, що обвинувачений працевлаштований, де саме не знає.

Крім показів потерпілої, показів свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, підтверджується іншими наданими до суду доказами.

Так, згідно рішення Рівненського міського суду від 21 грудня 2012 року , шлюб зареєстрований 17 травня 2009 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 516, між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 - розірвано. Неповнолітня дочка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишена на проживання із матір`ю ( а. с. к.п. 23 ).

Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 05 червня 2012 року за участю ОСОБА_17 та його представника ОСОБА_7 було стягнуто з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_18 на утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у сумі 350 грн., щомісячно, з 19 березня 2012 року, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_18 на її утримання аліменти у сумі 300 грн., з 19 березня 2012 року, до досягнення дитиною 3-х річного віку.( а.с.к.п.24-25).

21 червня 2012 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист ОСОБА_18 про стягнення з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_18 на утримання дитини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у сумі 350 грн., починаючи з 19 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.к.п.26).

Відповідно до розрахунку державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 10.12.2013 року заборгованість по аліментам за період з березня 2012 року по листопад 2013 року становить 7146, 77 грн. ( а.с.к.п.28).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_20 02.07.2012 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_18 на утримання дитини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у сумі 350 грн., починаючи з 19 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.к.п.33).

З заяви ОСОБА_4 від 5.11.2012 року вбачається, що останньої було відкрито кореспондентський рахунок у філії РОУ АТ « Ощадбанк « м. Рівне на перерахування аліментів від ОСОБА_17 ( а.с.к.п. 43).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 у відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції від 02.10.2013 року , ОСОБА_17 змінив прізвище на ОСОБА_6 ( а.с.к.п.55).

Як вбачається з повідомлення про вручення відправлення від відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 03.02.2013 року було направлено на ім`я ОСОБА_17 по АДРЕСА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження ( а.с.к.п.63).

З квитанції № 4481417 від 14.03.2013 року вбачається, що ОСОБА_17 було сплачено на ім`я ОСОБА_4 аліменти у сумі 100 грн. ( а.с.к.п. 102).

Згідно паспорта громадянина України № НОМЕР_1 від 18 квітня 2013 року прізвище ОСОБА_17 змінено на ОСОБА_6 ( а.с.к.п. 107).

Частиною 1 ст. 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів).

Об`єктом даного злочину є право неповнолітньої дитини на одержання матеріальної допомоги до її повноліття від батьків, при цьому обох батьків, а не тільки від того, з яким проживає ця дитина.

Ухилення від сплати аліментів є як пряма відмова від сплати встановлених рішенням суду або постановою судді аліментів, так і різні дії ( бездіяльність) особи, яка повинна їх сплачувати, спрямовані на повне чи часткове ухилення від їх сплати : зміна місця роботи чи проживання, приховування видів заробітку ( доходів), які підлягають облікові про відрахування аліментів, та інші дії, що свідчать про наміри особи повністю чи частково ухилитися від сплати аліментів. При цьому поняття « злісне ухилення від сплати аліментів» оціночне. Питання про визнання ухилення злісним має вирішуватися в кожному окремому випадку з врахуванням всіх обставин справи. Зокрема, повинні враховуватись його тривалість, способи ухилення, вплив на матеріальний стан дитини, мотиви ухилення, сімейний і матеріальний стан особи, яка ухиляється від сплати аліментів.

Відповідно до примітки до ст.. 164 КК України під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дитини, дітей ( аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду ( приховування доходів,зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Як встановлено у судовому засіданні обвинувачений неофіційно був працевлаштований, змінив місце проживання та прізвище, не попередивши Державну виконавчу службу, захворюванням не страждає, протягом тривалого часу не надавав будь-якої допомоги своїй неповнолітній дитині, продовжував ухилятись від сплати аліментів після попередження про необхідність виконання свого обов"язку та можливість кримінальної відповідальності з боку судді чи державного виконавця , неодноразові звернення потерпілої та інших осіб до винної особи з цього приводу тощо.

Крім того за час розгляду справи ОСОБА_6 повність сплатив всю заборгованість по аліментним зобов`язанням , і періодично продовжує сплачувати далі аліменти, що свідчить про можливість працевлаштування та надання допомоги на утримання дитини. Також свідченням про злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини суд вважає, ігнорування обвинуваченим викликів та попереджень державного виконавця до нього та його батьків без поважних причин . Крім того, будучи у судовому засіданні на час розгляду справи про стягнення аліментів, обвинувачений знав, що він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини.

Наслідки ухилення від сплати аліментів ОСОБА_6 на утримання дитини очевидні. При цьому суд вважає, що дитина нерідко позбавлена не тільки можливості виховуватись у повноцінній сім`ї, а й засобів існування. Негативними соціальними наслідками цього в подальшому можуть стати недостатній розвиток дитини та її соціальна дезадаптація, підвищується небезпека сприйняття дитиною установок антисоціального способу життя, що зрештою може призвести до того, що вона приєднається до кримінального середовища.

За таких підстав, суд вважає, що обвинувачений умисно для отримання доходу не працевлаштовувався на роботу, яку об`єктивно міг знайти, то суд переходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та вважає , що його дії необхідно кваліфікувати як і орган досудового слідства за ч. 1 ст. 164 КК України - як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів).

Суд вважає, що підстав для вимушеної не сплати аліментів ОСОБА_6 не встановлено, хоча і він одружився вдруге, і має на утриманні дитину від другого шлюбу, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , але був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 , хотя- би по можливості в меншій сумі , ніж присуджено судом.

При цьому суд приходить до переконання про злісне ухилення ОСОБА_6 від сплати аліментів, оскільки після примусового приводу через органи внутрішніх справ, обвинувачений все-ж таки сплатив 100 грн., і в подальшому знову ухилявся від сплати аліментних зобов"язань.

Як встановлено під час судових засідань, під час сумісного проживання з потерпілою, обвинувачений утримував сім"ю, в тому числі в подальшому і свою неповнолітню доньку, працюючи при цьому неофіційно. Хоча постійного заробітку ОСОБА_6 немав, однак до центру зайнятості з проханням працевлаштування не звертався.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає повне погашення заборгованості по аліментам у сумі 7146,77 грн.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості .

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризується посередньо , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває , раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на даний час займається суспільно-корисливою працею.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин невстановлено, суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів , без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370,374 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити виконання вироку терміном на один рік, сплачуючи щомісячно по 142 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1