Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
1-507/11: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини у сфері службової діяльності; Службове підроблення.
Надіслано судом: 18.06.2015. Зареєстровано: 19.06.2015. Забезпечено надання загального доступу: 26.06.2015.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Справа № 1-507/11
В И Р О К

іменем України

14.07.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Лисенка Владислава Вікторовича

при секретарі: Ярмольській І.В.

за участі прокурора: Пальчика Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, що має вищу освіту, одруженого, призваного на військову службу у травні 1992 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу, підполковника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в один із днів на початку грудня 2010 року після призначення його на посаду заступника командира частини з тилу начальника тилу військової частини НОМЕР_2 , слюсар аварійно-відновлювальних робіт цієї ж військової частини ОСОБА_2 звернувся з проханням до ОСОБА_1 про надання дозволу не виходити на роботу та не виконувати свої службові обов`язки слюсаря частини, у зв`язку з тим, щоб у ОСОБА_3 йшов безперервний трудовий стаж та була можливість додаткового отримання прибутку при виконанні ремонтних робіт автомобільної техніки за місцем свого проживання в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, на що ОСОБА_1 погодився.

Крім того, 16 квітня 2011 року до підполковника ОСОБА_1 з аналогічною пропозицією звернувся машиніст котельні військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , який також просив надати йому дозвіл не виходити на роботу та не виконувати свої службові обов`язки машиніста (кочегара) котельні частини, у зв`язку з тим, щоб у нього йшов безперервний трудовий стаж та була можливість додаткового отримання прибутку при виконанні господарських робіт поза межами військової частини НОМЕР_2 . На вказану пропозицію ОСОБА_4 підполковник ОСОБА_1 погодився.

У період з грудня 2010 року по травень 2011 року ОСОБА_2 , та у період з 16 квітня по 13 травня 2011 року ОСОБА_4 , кожен окремо, за особистим наказом підполковника ОСОБА_1 на роботу не виходили, покладені на них службові обов`язки слюсаря аварійно-відновлювальних робіт та машиніста (кочегара) котельні військової частини НОМЕР_2 , відповідно, не виконували.

Достовірно знаючи про відсутність ОСОБА_3 на роботі і не виконання ним службових обов`язків, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, діючи з метою незаконного нарахування і отримання ОСОБА_5 заробітної плати та не переривання термінів безперервного трудового стажу останнього, використовуючи своє службове становище, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 11, 16, 76 - 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 50, 52, 94, 97, 98 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 1, 2, 4. 13 Закону України «Про оплату праці», в період з грудня 2010 року по травень 2011 року віддавав накази начальнику квартирно-експлуатаційної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 про внесення щомісячно до офіційних документів - табелів обліку використання робочого часу за грудень 2010 року, січень, лютий, березень та квітень 2011 завідомо неправдивих відомостей про виходи на роботу і відпрацювання ОСОБА_5 4-годинного робочого дня.

Будучи введеним до оману підполковником ОСОБА_1 , не знаючи протиправних намірів останнього, ОСОБА_7 заповнював зазначені вище табелі, в які вносив дані про вихід та відпрацювання за грудень 2010 року, січень, лютий, березень та квітень 2011 року ОСОБА_5 4-годинного робочого дня, що фактично не відповідало дійсності та, в подальшому надавав табелі обліку використання робочого часу на підпис підполковнику ОСОБА_1 .

Діючи аналогічним чином, порушуючи вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, достовірно знаючи про відсутність ОСОБА_4 на роботі і не виконання останнім службових обов`язків, діючи з метою незаконного нарахування і отримання ОСОБА_4 заробітної плати та непереривання термінів безперервного трудового стажу останнього, підполковник ОСОБА_1 , використовуючи своє службове становище, в період з 16 квітня по 13 травня 2011 року віддавав накази начальнику квартирно-експлуатаційної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 про внесення до офіційних документів - табелів обліку використання робочого часу за квітень та травень 2011 року завідомо неправдивих відомостей про виходи на роботу і відпрацювання ОСОБА_4 робочих днів.

Будучи введеним в оману підполковником ОСОБА_1 , не знаючи протиправних намірів останнього, ОСОБА_7 заповнював зазначені вище табелі, в які вносив дані про вихід та відпрацювання за квітень та травень 2011 року ОСОБА_4 робочих днів, що фактично не відповідало дійсності та, в подальшому, надавав табелі обліку використання робочого часу на підпис підполковнику ОСОБА_1 .

Достовірно знаючи про фіктивність даних, зазначених у табелях обліку щодо використання робочого часу ОСОБА_5 за грудень 2010 року, січень, лютий, березень та квітень 2011 року та ОСОБА_4 за квітень, травень 2011 року, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, яка уповноважена та відповідальна за ведення табельного обліку робочого часу працівників експлуатаційного персоналу Київського квартирно-експлуатаційного управління МО України та штатних працівників військової частини НОМЕР_2 , діючи з метою незаконного нарахування і отримання громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожним окремо, заробітної плати та непереривання термінів безперервного трудового стажу останніх, використовуючи своє службове становище, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 11, 16, 76 - 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 50, 52, 94, 97, 98 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 1, 2, 4, 13 Закону України «Про оплату праці» в період з грудня 2010 по травень 2011 року, підписував вищевказані табелі обліку використання робочого часу та надавав їх до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_3 та до фінансової частини Київського квартирно-експлуатаційного управління МО України для нарахування та виплати заробітної плати вищевказаним громадянам.

На підставі поданих підполковником ОСОБА_1 табелів обліку використання робочого часу, в яких містились завідомо неправдиві відомості, працівнику ОСОБА_8 фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_3 нараховано та виплачено заробітну плату у період із грудня 2010 року по квітень 2011 року в сумі 2891,46 грн. та фінансово-економічною службою Київського квартирно-експлуатаційного управління МО України ОСОБА_4 нараховано та виплачено заробітну плату у період із квітня по травень 2011 року в сумі 1336,69 грн., якою зазначені вище особи, кожен окремо, розпорядилися на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та суду пояснив, що в один із днів на початку грудня 2010 року, після призначення його на посаду заступника командира частини з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_2 , слюсар аварійно-відновлювальних робіт цієї ж військової частини ОСОБА_2 звернувся до нього з проханням дозволити не виходити на роботу та не виконувати свої обов`язки слюсаря частини та щоб у ОСОБА_3 йшов безперервний трудовий стаж і була можливість додаткового отримання прибутку при виконанні ремонтних робіт автомобільної техніки за місцем свого проживання в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. На вказану пропозицію він погодився.

Крім того, 16 квітня 2011 року після закінчення опалювального сезону до нього з аналогічною пропозицією звернувся машиніст котельні військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , який також просив надати йому дозвіл не виходити на роботу та не виконувати свої обов`язки машиніста-кочегара котельні частини, з тим, щоб у нього йшов безперервний трудовий стаж та була можливість додаткового отримання прибутку при виконанні господарських робіт поза межами військової частини НОМЕР_2 . На вказану пропозицію ОСОБА_4 він також погодився.

Таким чином, з його особистого дозволу у період часу з грудня 2010 року по травень 2011 року ОСОБА_2 , та у період з 16 квітня по 13 травня 2011 року ОСОБА_4 на роботу не виходили, покладені на них службові обов`язки слюсаря аварійно-відновлювальних робіт та машиніста (кочегара) котельні військової частини НОМЕР_2 не виконували.

Достовірно знаючи про відсутність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на роботі та невиконання останніми своїх посадових обов`язків, за його наказом начальник квартирно-експлуатаційної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 щомісячно вносив до табелів обліку робочого часу за період з грудня 2010 року по квітень 2011 та з квітня 2011 року по травень 2011 року завідомо неправдиві відомості про виходи на роботу і відпрацювання ОСОБА_9 та ОСОБА_4 робочих годин. Зазначені табелі він підписував особисто, а ОСОБА_6 казав, що останні виконують інші роботи за розпорядженням командування частини і ОСОБА_10 та ОСОБА_4 потрібно записувати в табелях відпрацьовані години. На підставі вказаних табелів обліку використання робочого часу ОСОБА_10 та ОСОБА_4 нараховувалась заробітна платня, яку вони витрачали на власний розсуд, а також йшов неперервний трудовий стаж.

У вчиненому розкаявся. Просив його суворо не карати та не позбавлти права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Крім повного визнання вини підсудним, його вину у вчиненні злочину повністю підтверджують докази, які є в матеріалах справи і які були досліджені в ході судового слідства, а саме:

з`явлення із зізнанням ОСОБА_1 (а.с. 4);
табелі обліку використання робочого часу за період з квітня по травень 2011 року (а.с. 31-32);
роздавальні відомості про виплату заробітної плати (а.с. 38-39);
табелі відпрацьованого часу за період з грудня 2010 року по квітень 2011 року (а.с. 49-54);
роздавальна відомість на виплату заробітної плати працівникам та службовцям військової частини (а.с. 61-68);
копія трудової книжки ОСОБА_9 (а.с. 137-141);
копія трудової книжки ОСОБА_4 (а.с. 151).

Суд визнає, що підсудний ОСОБА_1 давав правдиві покази суду, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Тому, оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що вина підсудного ОСОБА_1 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч 1 ст. 366 КК України, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видача завідомо неправдивих документів.

Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_1 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням та щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1 , суд, крім обставин, що пом`якшують його покарання, враховує ступінь тяжкості, обставини вчиненого злочину та особу підсудного ОСОБА_1 , який вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, тому з урахування обставин справи і даних про особу підсудного, суд приходить до переконання про необхідність призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу в межах санкції ст. 366 ч 1 КК України.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом?якшують покарання підсудного, його особу, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 ст. 69 КК України і не застосовувати обов?язкове додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати у справі відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 366 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази: документи, що знаходяться при матеріалах кримінальної справи, - залишити в справі.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд прокурором, а засудженим в той же термін з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ:

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...