У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Редьки А.І., Жука В.Г.

розглянула в судовому засіданні
в м. Києві 15 лютого 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційною скаргою останнього на судові рішення у даній справі.

Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської
області від 12 жовтня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше п'ять раз судимий, останній раз

25 лютого 2004 року
за ч.2 ст.185 КК України

на 1 рік позбавлення
волі,

засуджений за ч.1 ст. 121 КК
України на 5 років позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним
в тому, що він 28 січня 2005 року, близько 18-ої години,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за обставин, встановлених судом і детально наведених у вироку, під
час сварки, яка переросла в бійку з ОСОБА_2 в помешканні останнього, що
розташоване в АДРЕСА_1, умисно
завдав тому три удари ножем в грудну
клітину, заподіявши потерпілому тяжке
тілесне ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської
області від 8 грудня 2005 року вирок
місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 покликається на грубе
порушення органом досудового слідства і судом кримінально-процесуального
законодавства, що призвело до неправильної кваліфікації його дій. За змістом
скарги, вважає, що діяв щодо потерпілого, перебуваючи в стані сильного
душевного хвилювання, захищаючись від його неправомірних дій. Вказує також на
суворість призначеного йому покарання. З урахуванням таких приведених доводів,
просить суд касаційної інстанції прийняти відповідне рішення, з визначенням
йому покарання в межах фактично відбутого ним.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні
такої слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про
доведеність винності ОСОБА_1 у заподіянні потерпілому ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень та кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 121 КК
України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням всіх обставин справи, що мали
бути взяті до уваги при з'ясуванні дійсних обставин події та грунтуються на
зібраних у справі доказах. Зокрема, вони підтверджуються визнавальними
показаннями самого ОСОБА_1 в стадії досудового слідства та в суді про
заподіяння ним потерпілому тілесного ушкодження; показаннями потерпілого
ОСОБА_2 та ряду вказаних у вироку свідків про те, що саме ОСОБА_1 завдавав потерпілому удари ножем; висновком
судово-медичної експертизи про те, що заподіяні потерпілому ОСОБА_2 тілесні
ушкодження відносяться до категорії тяжких; даними цілого ряду протоколів
слідчих дій.

Суди як першої, так й апеляційної інстанції ретельно
перевіряли доводи ОСОБА_1, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі,
про неправильну кваліфікацію його дій і обгрунтовано визнані безпідставними.
Фактичні обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 намагається у такий спосіб
уникнути відповідальності за скоєне.
Він, як свідчать матеріали справи, завдавав потерпілому ОСОБА_2 удари ножем за сплином 10-15 хв. після
конфлікту, який відбувся між ним та потерпілим, коли з боку останнього було
відсутнє протизаконне насильство чи тяжка образа. А отже, мова про те, що
ОСОБА_1 перебував в стані сильного душевного хвилювання і про
перекваліфікацію його дій на норму закону, яка передбачає більш м'яке
покарання не може йти. При цьому колегія суддів звертає увагу на те,
що місцевий суд з приводу цього цілком обгрунтовано дав оцінку висновку
судово-психологічної експертизи у сукупності з іншими встановленими у справі
доказами.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи
процесуальних порушень, в тому числі й тих що стосуються права ОСОБА_1
на захист, при збиранні, дослідженні й оцінені доказів, які б ставили
під сумнів обгрунтованість висновків суду та правильність кваліфікації дій засудженого, судом касаційної інстанції не
встановлено. Висновки суду грунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Що стосується призначеного
ОСОБА_1, покарання, то воно є справедливим,
відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для зміни вироку в цій частині,
про що йдеться у касаційній скарзі, немає.

Таким чином, не знаходячи, передбачених ст. 398 КПК України
підстав для призначення даної справи до розгляду касаційним судом, керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у
х в а л и л а :

У задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 на
вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 8 грудня 2005 року відмовити.

Судді:

Пивовар
В.Ф. Редька
А.І. Жук В.Г.