Броварський міськрайонний суд Київської області
Справа №1007/777/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» лютого 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого судді - Пошкурлат О.М.,

при секретарі - Німчук О.В.,

з участю прокурора - Ландар А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та мешкає в м. Бровари, Київської області, вул.. Андреєва, 86, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна.

Так, 26 грудня 2011 року, близько 18 год. ОСОБА_1, перебуваючи у магазині «Продути», що по вул.. Богунського, 16-а, м. Бровари, Київської області, побачив на холодильнику телефон мобільний «Самсунг Е-150», що належав ОСОБА_2, в звязку з чим у нього і виник умисел на таємне викрадення такого. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_1, таємно викрав з холодильник вказаний телефон та вийшов з магазину, заподіявши у такий спосіб власниці матеріальних збитків у розмірі 250 грн., як вартість викраденого телефону, 36 грн. як розмір коштів, що знаходилися на рахунку телефону та 10 грн. як вартість сім карти оператора мобільного звязку МТС, а всього на суму в 296 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе, в предявленому йому обвинуваченні, визнав повністю та підтвердив суду обставини, вчиненого ним злочину.

В скоєному розкаюється, просить суд його суворо не карати.

З поданої заяви ОСОБА_2 вбачається, що така претензій до підсудного матеріального та немайнового характеру не має, просить суд такого суворо не карати.

Судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 299 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин викрадення ОСОБА_1 чужого майна. При цьому зясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій не має, а також розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, а саме мобільного телефону «Самсунг Е 150», картки оператора мобільного звязку та грошових коштів на рахунку мобільного телефону, містять склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Про обставини скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України вітер Р.В. послідовно дав покази, які узгоджуються між собою, і сумнівів у своїй достовірності не викликають.

Суд вважає, що підсудний ОСОБА_1 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують й обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_1 суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання відносно ОСОБА_1, судом не встановлені.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує також сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про особу підсудного, що за місцем проживання він характеризується добре (а.с. 21), раніше не засуджений (а.с. 23), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 22), а також думку заявниці, яка не наполягає на суворому покаранні.

За таких обставин суд вважає призначити покарання ОСОБА_1, за вчинений ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Суд визнає, що ОСОБА_1 на час розгляду справи не є особою небезпечною для суспільства, значних наслідків від скоєного не наступило, а тому вважає за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, і на підставі ст.75 КК України звільнити підсудного від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий термін, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

Саме таке покарання суд визнає як необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд покладає на засудженого обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 від призначеного судом покарання звільнити, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

Після набрання вироком законної сили покласти на засудженого ОСОБА_1 обов»язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме,

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

- періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_1 не обиралася.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку з тим, що вони ніким не оспорювалися, не може бути оскаржений учасниками судового розгляду, в іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Броварського міськрайонного

суду Київської області ОСОБА_3