Справа № 182/1294/15-к
Провадження № 1-кп/0182/326/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2014 р. за № 0003265 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Варі Берегівського р-ну Закарпатської обл.., венгра, громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, без освіти, неодруженого, раніше судимого:
- 16.10.2008 р. Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 121 КК України до 8 р. позбавлення волі, звільнений 04.04.2014 р. умовно-достроково на 1 рік 7 міс. 2 дня
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6 ,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 28 липня 2014 р. приблизно о 22-30 год., маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем ВАЗ 21058, д/н НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , запевнивши останнього, що хоче придбати вказаний автомобіль, під приводом проїхатися на зазначеному автомобілі, виїхав з ОСОБА_5 з місця проживання останнього і доїхав до буд. АДРЕСА_3 , де в автомобілі закінчилося пальне. ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , запевнив останнього в тому, що передасть гроші за автомобіль на наступний день та наказав йому йти додому.
Після того, як ОСОБА_5 пішов, ОСОБА_3 тоді ж заволодів транспортним засобом, перемістивши його до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований на перехресті вул.. Шевченка та вул. Г. Чорнобиля в м. Нікополь, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_5 на суму 18273грн. 50 коп.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що через жінку, у якої він працював, він познайомився з потерпілим. Побачивши у дворі потерпілого автомобіль, він спитав чи буде той продавати автомобіль. Потерпілий відповів, що буде. Він ще приїздив до потерпілого разом з сином, оглянули автомобіль і погодилися його придбати. 28 липня 2014 р. він прийшов до потерпілого, будучи у стані алкогольного сп`яніння, знову завів розмову про продаж автомобіля. Потерпілий спочатку просив 10 тис. грн.., потім вони домовилися за 8 тис. грн.. Поїхали перевірити справність автомобіля. Через деякий час автомобіль заглух, із-за цього між ними виникла сварка, навіть бійка. Але потім вони помирилися і домовилися, що потерпілий підожде гроші. Потерпілий віддав йому документи, ключі, а сам пішов додому. Він відбуксував автомобіль до магазину «24 Продукти», потім вирішив продати автомобіль армяніну за 4 тис. грн.., але не зміг цього зробити, т..я потерпілий не віддав йому техпаспорт на автомобіль. Потім він поїхав на заробітки. У вчиненому він розкаюється.
Крім показань обвинуваченого, його винуватість повністю доведена показаннями потерпілого, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Потерпілий ОСОБА_5 показав, що дійсно його з обвинуваченим познайомила знайома жінка, яка також сказала обвинуваченому, що він хоче продати автомобіль. Вони поговорили з обвинуваченим і домовилися продати за 10 тис. грн.. Обвинувачений приходив до нього кілька разів. 28.07.2014 р. обвинувачений прийшов до нього у стані алкогольного сп`яніння. Сказав, що автомобіль йому потрібен терміново. Він спочатку не погоджувався, потім погодився поїхати до ОСОБА_3 , щоб забрати гроші. На автомобілі вони поїхали туди, куди вказував обвинувачений. Доїхали до буд. АДРЕСА_3 , де автомобіль заглух. Після цього між ними почалася сварка, обвинувачений навіть вдарив його по голові, у груди. Але потім вони заспокоїлися і домовилися, що ОСОБА_3 гроші йому привезе вранці. Після того він пішов додому, а ключі від автомобіля і страховий поліс ОСОБА_3 у нього забрав. Техпаспорт він не віддавав, т.я. той знаходився вдома. На наступний день ОСОБА_3 гроші за автомобіль йому не привіз. Він намагався його шукати самотужки, але знайти не зміг, тому звернувся в міліцію. Перед зверненням в міліцію до нього приходив свідок ОСОБА_7 і сказав, що ОСОБА_3 продав йому автомобіль за 3000 грн., гроші він йому віддав, але немає техпаспорта. Після звернення в міліцію автомобіль йому повернули, претензій він не має.
Також винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0003265:
- Копіями документів на автомобіль (а.п. 11-13);
· Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.08.2014 р., в ході якого свідок ОСОБА_8 з 4-х пред`явлених фотознімків упізнав ОСОБА_3 , як особу, яка продала йому автомобіль без документів (а.п. 22-24);
· Протоколом огляду від 12.08.2014 р. автомобіля 21058, д/н НОМЕР_1 , шассі НОМЕР_2 , який видав для огляду ОСОБА_8 з фото-таблицею (а.п. 26-30);
· Розпискою потерпілого про отримання автомобіля (а.п. 33);
· Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2015 р., в ході якого ОСОБА_3 на місці показав та розповів обставини вчинення злочину з фото-таблицею (а.п. 64-67);
· Довідкою № 51 спеціаліста-автотехніка, відповідно до якої ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2105, 1988 р. випуску станом на 28.07.2014 р. складає 18273 грн. 50 коп.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості; обставини справи; особу винного, який раніше судимий, тривалий час офіційно ніде не працює, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Невідбута частина покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 16.10.2008 р. відповідно до ч.1 ст. 71 КК України підлягає частковому приєднанню к призначеному за цим вироком покаранню.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались
Міру запобіжного заходу залишити тримання під вартою.
Речові докази: автомобіль, який знаходиться у потерпілого залишити йому.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта-криміналіста, згідно довідки, на суму 442 грн. 06 коп., оскільки відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 289 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.. 71 КК України невідбуте ним покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 16.10.2008 р. частково приєднати до призначеного за цим вироком покарання і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 міс.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити тримання від вартою. Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази: автомобіль, який знаходиться у потерпілого залишити йому.
Зарахувати у строк відбування покарання час досудового тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою з 17 лютого 2015 р. по день проголошення вироку включно.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта-криміналіста 442 (чотириста сорок дві) грн. 06 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом 30 днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1