У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України в складі:

головуючого
- судді

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р. і Філатова В.М.,

за участю
прокурора

Ковтун Н.Я.,

засудженого

ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві 6 листопада 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 16 липня
2007 року.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
уродженця с. Сміла Черкаської області, мешканця с. Добромишль Монастириського
району Тернопільської області, не працюючого, не судимого,

·
за ч. 2 ст. 15 і ч.2 п. п. 1, 7 ст. 115 КК України - на 13 років позбавлення волі;

·
за ч.2 п. 7 ст. 115 КК України - на 14 років позбавлення
волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання - позбавлення волі
строком на 14 років.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у замаху на умисне вбивство з хуліганських мотивів кількох осіб
- ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а також в умисному вбивстві з хуліганських мотивів
ОСОБА_4, вчинених за наступних
обставин.

22 червня 2006 року ОСОБА_1 в
домоволодінні ОСОБА_5 АДРЕСА_1 розпивав з господарем та малознайомими ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 спиртні напої. Близько 2 год. 14 хв. ОСОБА_1, перебуваючи на
подвір'ї будинку, з метою вбивства ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, безпричинно, з
хуліганських мотивів і особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський
порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, спеціально принесеним з
будинку ОСОБА_6 кухонним ножем умисно вдарив ОСОБА_2 в передню поверхню
грудей справа, ОСОБА_3 - у поперек справа, а потім о 2 год. 15хв. ОСОБА_4 - у передню поверхню грудей зліва. У
результаті цих дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були заподіяні непроникаючі колото-різані
рани, тобто легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров'я.
Однак смерть цих осіб не настала з
причин, що не залежали від волі ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з
місця події втекли і їм була вчасно надана медична допомога. ОСОБА_4 внаслідок дій ОСОБА_1 була заподіяна сліпа рана грудей зліва з
пошкодженням серця, від чого на місці події настала його смерть.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що суд неправильно
встановив фактичні обставини справи. Зазначає, що він ходив додому до своєї
бабусі ОСОБА_5 за зарядним пристроєм для мобільного телефону і ніж взяв і приніс до ОСОБА_5 з метою нарізки продуктів, а не для нанесення ним тілесних ушкоджень.
Стверджує, що ніж щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 застосував не з хуліганських спонукань, а з метою
налякати хлопців для припинення їх сварки з ОСОБА_5 і перешкоджання їх наміру
заволодіти його - ОСОБА_1 майном; ножем розмахував без наміру вбити хлопців і
випадково поранив ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Вважає неправдивими показання потерпілих та свідка
ОСОБА_7 в суді щодо обставин події. Стверджує, що про відсутність у нього
умислу на вбивство хлопців свідчить його поведінка щодо ОСОБА_3 в момент, коли
той звертався до нього після отримання ножового поранення. Просить вирок скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення засудженого ОСОБА_1 на підтримання
касаційної скарги, думку прокурора про необхідність зміни вироку і
перекваліфікації дій засудженого з ч.2 ст. 15 і ч. 2 п. п. 1, 7 ст. 115 КК
України на ч. 4 ст. 296 КК України із залишенням у решті вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Судом правильно встановлено, що
ОСОБА_1, будучи у стані алкогольного сп'яніння та діючи з особливою зухвалістю,
з хуліганських мотивів, безпричинно, спеціально заготовленим для нанесення
тілесних ушкоджень кухонним ножем заподіяв ножові поранення ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
умисно вбив ОСОБА_4

Такий висновок суду ґрунтується на
показаннях потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, на даних
протоколів огляду місця події, відтворення обстановки та обставин події з
участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, висновках судово-медичних, криміналістичних
експертиз. Ці докази суд дослідив у судовому засіданні і дав їм у вироку
належну оцінку.

Зокрема, з показань свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, які вони давали як під час досудового
слідства, у тому числі при відтворенні обстановки та обставин події, так і в
судовому засіданні, видно, що 21.06.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у будинку
останнього вживали спиртні напої. До них приєднувались співмешканка ОСОБА_5 -
ОСОБА_7, яка потім пішла спати і очевидцем подальших подій не була, та ОСОБА_8,
який до 20 год. на подвір'ї
домоволодіння ОСОБА_5 ремонтував мотоцикл. Пізно ввечері до ОСОБА_5
прийшли ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які також стали вживати з ним і ОСОБА_1
спиртне. Близько 2 год. 22.06.2006 року ОСОБА_1 пішов додому до своєї баби за зарядним пристроєм до
мобільного телефону, а всі інші вийшли на подвір'я, де розмовляли між собою: ОСОБА_5 і ОСОБА_4 -
біля будинку, а ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - в декількох метрах від них. Коли ОСОБА_1
повернувся і проходив повз ОСОБА_2 і ОСОБА_3, то без будь-якої причини наніс
ножем один удар ОСОБА_2 справа у груди,
від чого той почав тікати з подвір'я, один удар
ОСОБА_3 у поперек ззаду, а потім,
підбігши до будинку, - удар ОСОБА_4 в груди. Від цього удару ОСОБА_4, відбігши
на декілька метрів, впав і помер на місці події.

При цьому всі зазначені особи
послідовно вказували, що ніякої причини для нанесення ударів ножем ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у ОСОБА_1 не було, оскільки вони не сварилися, ніяких
претензій ні до кого не висловлювали, вели себе спокійно, розмовляли на побутові
теми. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказували, що у ОСОБА_5 був кухонний ніж, яким
нарізалась закуска, а тому приносити ще одного ножа не було потреби.

Сам ОСОБА_1 під час досудового
слідства, неодноразово даючи показання з
участю захисника, стверджував, що хлопці, які прийшли до ОСОБА_5, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, його не ображали,
розмовляли більше з господарем, але він - ОСОБА_1 під впливом значної кількості
випитого спиртного вважав, що його ігнорують, ставляться до нього зверхньо, чим
був обурений. У подальшому, коли всі вийшли на подвір'я і розмовляли про щось,
чого він не знає, бо не прислуховувався,
він вирішив піти до своєї баби - ОСОБА_5, яка мешкала неподалік, за
зарядним пристроєм до мобільного телефону, а також за ножем, оскільки у нього
склалося враження, що хлопці вороже ставляться до нього і до ОСОБА_5. Саме з
цієї причини, взявши в будинку баби кухонний ніж, він повернувся на подвір'я
ОСОБА_5, де підійшов до хлопців і заподіяв їм ножові поранення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 по суті
підтвердив ці показання, однак зазначив,
що між хлопцями і ОСОБА_5 відбулася
сварка, і він - ОСОБА_1 вважав, що вона виникла через нього, що й стало
причиною його подальших дій.

Твердження ОСОБА_1 про наявність
сварки між хлопцями і ОСОБА_5 було перевірено судом і обґрунтовано визнано
таким, що не відповідає дійсності. Це твердження спростовано показаннями допитаних судом потерпілих і свідків, у тому
числі й свідка ОСОБА_7, яка як на досудовому слідстві, так і в суді вказувала,
що ніякої сварки не було, а її показання під час одного з допитів на досудовому
слідстві про те, що вона вночі 22.06.2006 році чула з подвір'я сварку
чоловіків, є помилковими і стосуються подій іншої ночі.

Підстав вважати, що потерпілі і
свідки приховують дійсні обставини події
і обмовляють ОСОБА_1, по справі не встановлено.

Зазначені вище докази у сукупності
свідчать про хуліганський мотив дій ОСОБА_1 та спростовують його твердження у
касаційній скарзі про те, що він діяв не з хуліганських спонукань, а захищав
себе і ОСОБА_5, застосувавши при цьому кухонний ніж, який брав для нарізки
продуктів, а не з метою заподіяння ним тілесних ушкоджень. Цими доказами
спростовується й твердження засудженого про
випадковість заподіяння ним
потерпілим тілесних ушкоджень.

Посилання ОСОБА_1 в касаційній
скарзі на нові обставини, а саме на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
висловлювали намір заволодіти його грошима та мобільним телефоном і змусили
захищатись із застосуванням ножа, є надуманими,
оскільки не підтверджені будь-якими доказами по справі. Крім того, з
показань свідка ОСОБА_6 убачається, що ОСОБА_1 зберігав свої гроші у неї вдома
і після вбивства забрав їх і залишив її будинок.

Разом з тим, правильно встановивши
фактичні обставини справи, суд помилково
кваліфікував дії ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як замах на вбивство кількох
осіб.

Так, ОСОБА_1 вказував, що не мав
умислу на вбивство, бажав лише налякати хлопців, хоча й припускав
заподіяння їм ножем тілесних ушкоджень.

З показань потерпілих ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 видно, що після нанесення ножем
одного удару ОСОБА_2 ОСОБА_1 не став його переслідувати, коли той
утікав, а вдарив ножем ОСОБА_3, якого теж не став наздоганяти, коли той відбіг
у бік. У подальшому, коли ОСОБА_1 вдарив ножем ОСОБА_4 і пересвідчився в його
смерті, ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 із запитанням, навіщо той його поранив, і
запропонував викинути ножа. На це ОСОБА_1 повідомив, що вбив людину - ОСОБА_4,
передав ножа ОСОБА_5 та сказав ОСОБА_3 викликати медичну допомогу, що той і
зробив, викликавши по телефону дружину, яка надала йому необхідну медичну
допомогу.

Згідно з висновками судово-медичних
експертиз, у ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виявлено
по одному колото-різаному непроникаючому пораненню, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень,
що потягли короткочасний розлад здоров'я, могли утворитися за вказаних
потерпілими обставин і виникли від дії вилученого з місця події ножа.

За висновками судово-медичної
експертизи трупа ОСОБА_4, його смерть настала від проникаючого колото-різаного
поранення грудей з довжиною каналу рани до 16 см з пошкодженням серця, яке
утворилося від дії ножа, вилученого з місця події, і
відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент
заподіяння.

Ті обставини, що ОСОБА_1,
перебуваючи в безпосередній близькості до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, завдав їм по
одному непроникаючому пораненню в області грудей справа та попереку, які
завідомо для нього не могли призвести до смерті потерпілих, а в подальшому не
вчиняв ніяких дій, спрямованих на їх вбивство, хоча мав таку реальну можливість,
свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на позбавлення цих осіб життя.

За таких обставин у суду не було підстав для кваліфікації дій
засудженого за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 п. п 1, 7 ст. 115 КК України як замах на
умисне вбивство двох осіб з хуліганських мотивів.

У той же час зазначені вище обставини і досліджені судом докази
підтверджують, що ОСОБА_1, не маючи будь-якої об'єктивної причини і діючи з
хуліганських спонукань, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю -
заподіянням потерпілим ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень
внаслідок застосування щодо них спеціально заготовленого для нанесення тілесних
ушкоджень предмету - кухонного ножа. Ці дії засудженого утворюють склад
злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ураховуючи викладене, колегія
суддів вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.15 і ч. 2 п. п.
1,7 ст. 115 КК України на ч. 4 ст. 296 КК України.

Оскільки ОСОБА_1, продовжуючи
хуліганство, вчинив умисне вбивство ОСОБА_4, вдаривши його ножем зі значною
силою у життєво-важливий орган - серце, від чого настала смерть останнього, дії
ОСОБА_1 правильно кваліфіковані судом за ч. 2 п. 7 ст. 115 КК України.

Підстав вважати, що ОСОБА_1 вбив
ОСОБА_4 через необережність чи при захисті від неправомірних дій останнього,
немає.

З урахуванням викладеного, відсутні
підстави для скасування вироку і направлення справи на новий судовий розгляд,
як про це просить засуджений у своїй касаційній скарзі.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд дотримався вимог ст.
65 КК України і врахував характер та
ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу засудженого, пом'якшуючі й
обтяжуючі покарання обставини, навівши
їх у вироку. З огляду на це, суд обґрунтовано визначив ОСОБА_1 покарання у межах санкції ч. 2 п. 7 ст. 115 КК України.

Ураховуючи зазначені вище обставини
і дані про особу ОСОБА_1 колегія суддів вважає необхідним призначити йому за ч. 4 ст. 296 КК України покарання у межах
цього закону, а при призначенні покарання за сукупністю злочинів, передбачених
ч.2 п. 7 ст. 115 КК України і ч. 4 ст.296 КК України, визначити остаточне
покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок колегії суддів Судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 16 липня 2007
року щодо ОСОБА_1 - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2
ст. 15 і ч. 2 п. п. 1, 7 ст.115 КК України на ч. 4 ст. 296 КК України і
призначити йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком
на 6 років. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4
ст.296 КК України і ч. 2 п. 7 ст. 115 КК України, ОСОБА_1 визначити остаточне
покарання у виді 14 років позбавлення волі.

У решті вирок щодо ОСОБА_1 залишити
без зміни.

Судді:

Паневін В.О. Кліменко М.Р. Філатов В.М.