УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року жовтня місяця «16» дня Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого
- Капустіної Л.П.,

Суддів - Бондарева
В.К.,

Корольова М.П.,

за участю прокурора
- Бистрякової Д.С.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополь кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Красноперекопського міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 2 серпня 2007 року,

яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець с. Ішунь Красноперекопського району АР Крим,
неодружений, непрацюючий,

судимий:

1) 18 жовтня 1989 року

Красноперекопським районним судом АР

Крим за ст. 140 ч.2 КК України на 2 роки

виправних робот,

2)
28 липня 1993 року цим же судом за ст. 206 ч.2 КК України
на 2 роки позбавлення волі,

3)
20 березня 1996 року цим же судом за ст.ст. 86-1, 44 КК
України на 3 роки позбавлення волі,

4)
13 жовтня 1998 року цим же судом за ст. 206 ч.2 КК
України на 2 роки позбавлення волі,

звільнений 13
жовтня 2000 року,

5) 11 червня 2003 року
Красноперекопським

міським судом АР Крим за ст. 263 ч.2 КК

України на 2 роки 6 місяців позбавлення

волі, звільнений від відбування покарання

на підставі ст. 75 КК України з

випробуванням і іспитовим строком 3 роки,

Справа № 11-1674 / 2007 р Головуючий

Категорія ст.296
ч.3 КК України у
І інстанції суддя Караваев
К.М.

Доповідач суддя Бондарев
В.К.

від
якого його звільнено за постановою цього ж суду від 27 червня 2006 року,

б) 29 вересня 2006 року

Красноперекопським
міськрайонньїм судом АР Крим за ст. 296 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення
волі, який змінено ухвалою Апеляційного суду АР Крим з перекваліфікацією на ст.
296 ч. 1 КК України і призначенням покарання у виді 6 місяців арешту,

засуджений за ст. 296 ч. З КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі.

Строк відбування
покарання обчислено з 10 жовтня 2006 року.

Колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за
вчинення злочину за наступних обставин.

29 серпня 2006 року, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_1,
раніше судимий за хуліганство, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння в
будинку по АДРЕСА_1, грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну
неповагу до суспільства, безпідставно, під надуманим приводом почав приставати
до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які там мешкали, ображаючи їх нецензурною лайкою, і
протягом 30 хв. наносив останнім удари в ділянку голови і тулуба, внаслідок
цього ОСОБА_4 заподіяно легкі тілесні ушкодження.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду
скасувати і справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на
неправдивість показань потерпілої та свідків. При цьому апелянт, не заперечуючи
факт знаходження в будинку потерпілих, стверджує, що даний злочин не вчиняв,
оскільки удар ОСОБА_6 наніс .ОСОБА_5, який разом з ним знаходився в будинку.
Крім того, засуджений посилається на порушення кримінально-процесуального
закону при його затриманні і проведенні обшуку, на незаконність зміни складу
суду під час розгляду справи, а також оспорює об'єктивність наявних в
матеріалах справи характеристики його особи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав за
необхідне апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни,
дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апелянта, колегія суддів
дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Вина засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину за вказаних у
мотивувальній частині вироку обставин підтверджується сукупністю наявних по
справі доказів, яким суд дав належну оцінку і якими повністю спростовуються
доводи засудженого, наведені, в його апеляції, в тому числі і його показання,
який підтвердив у судовому засіданні факт свого знаходження в будинку ОСОБА_2 в
зазначений час разом з ОСОБА_9.

Так, відповідно
до показань потерпілої ОСОБА_6, 29 серпня 2006 року, вона знаходилася за
вищевказаною адресою разом зі своїм сином - ОСОБА_3 і ОСОБА_7, а близько 22 год. 30 хв., коли
вони спали, прийшли ОСОБА_1

і
ОСОБА_5, який,
направляючись углиб будинку шукати ОСОБА_9, відштовхнув ОСОБА_6, від чого вона
впала на підлогу і вдарилася о металеву трубу, а коли потерпіла встала, то
побачила, як засуджений безпричинно б'є руками і ногами її сина - ОСОБА_3, який лежить на
підлозі. Вона почала голосно кричати о допомозі і просила засудженого припинити
дії, на що той не реагував, продовжуючи наносити удари її сину, а потім
підійшов до неї і почав бити її, наносити їй удари руками і ногами по тілу,
висловлюючись при цьому в її адресу і адресу сина нецензурною лайкою.
Хуліганські дії, триваючі близько ЗО хв., засуджений припинив тільки коли до
будинку прийшла ОСОБА_8, яка і умовила його залишити будинок.

Аналогічно про обставини вчинення ОСОБА_1ом хуліганських дій пояснив у
судовому засіданні і ОСОБА_3, підтвердивши показання своєї матері - ОСОБА_6

Наведені потерпілими вищезазначені обставини підтвердили в судовому
засіданні і свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_10,
даних ним під час судового слідства, у зазначений час він разом з ОСОБА_8
проходив мимо будинку, в якому мешкала родина ОСОБА_2 і з якого було чути крики
ОСОБА_6 про допомогу, тому ОСОБА_8 зайшла до будинку, а через декілька хвилин з
будинку вийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_1, який перебував у збудженому стані та стані
алкогольного сп'яніння. А ОСОБА_8 свідку повідомила, що ОСОБА_6 і ОСОБА_3
безпричинно побив ОСОБА_1.

Аналогічно про зазначені обставини пояснили потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_3, а також свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_8 і ОСОБА_10 під час відтворення обстановки і обставин події за
їх участю, докладно розповівши про подію (а.с. 400-422).

Посилання в апеляції на неправдивість показань потерпілої і свідків не може
бути взята до уваги, оскільки ці показання ретельно перевірені судом і
проаналізовані в їх сукупності, підстав сумніватися в їх достовірності у суду
не було і він обґрунтовано визнав їх належним джерелом доказів.

Показання потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_3, дані ними як під
час досудового слідства, так і в судовому засіданні, є послідовними,
узгоджуються з іншими доказами по справі і у колегії суддів, як і у суду першої
інстанції, сумніву не викликають.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи,
ОСОБА_6 заподіяні легкі тілесні ушкодження, які не спричинили короткочасного
розладу здоров'я, у вигляді крововиливів на нижніх і верхніх повіках обох очей,
на лівій боковій поверхні шиї у верхній третині, на вушній раковині зліва,
саден в ділянці потилиці справа, на передній поверхні в проекції правого
колінного суглобу, на передній поверхні лівого колінного суглобу, забиття
м'яких тканин по задній поверхні правого передпліччя, виникнення яких можливе у
зазначений час (а.с. 66-67).

Доводи апелянта, який оспорює доведеність вини у вчиненні цього злочину,
аналогічні його доводам у судовому засіданні, які судом першої інстанції
перевірялися і обґрунтовано визнані безпідставними, як спростовані сукупністю
вищенаведених та узгоджених між собою доказів.

Дії засудженого
судом правильно кваліфіковані за ст. 296 ч.3 КК України, як хуліганство, тобто
грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжується особливою зухвалістю, що виразилося в
порушенні громадського порядку,
яке тривало та
вперто не

припинялося, та
яке спричинило заподіяння
тілесних ушкоджень потерпілій, вчинене особою, раніше судимою за
хуліганство.

Порушень кримінально-процесуального закону при
провадженні досудового слідства і судового розгляду справи щодо ОСОБА_1, які
могли бути підставою для скасування вироку, як і даних, які б підтверджували
порушення, на які посилається засуджений у своїй апеляції, не встановлено.

Міра покарання призначена засудженому ОСОБА_1у відповідно до вимог ст.ст.
65-67 КК України, з урахуванням ступеня суспільної небезпеки вчиненого, тобто
скоєння злочину, який відноситься до числа середньої тяжкості, обставини, яка
обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного
сп'яніння, а також даних про його особу.

Будь-яких даних,
які б ставили
під сумнів об'єктивність наявної
в матеріалах справи характеристики особи засудженого
за місцем поживання
та . підтверджували доводи апелянта в цієї частині, немає.

Враховуючи наведене, підстав вважати таке покарання, яке визначено значно
нижче максимальної межі санкції кримінального закону, яким передбачена
відповідальність за вчинення інкримінованого йому злочину, явно несправедливим
внаслідок його суворості і невідповідним ступеню тяжкості вчиненого і особі
засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
365-367 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Красноперекопського
міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 2 серпня 2007 року щодо
нього - без зміни.