Справа
№ 11 -58-2008р.
в суді 1-ї інстанції - С. І. Віговський
Категорія - ч. 1 ст. 286 КК
Доповідач- В.Р.Шроль
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня
2008 року колегія
суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Київської області
в складі:

головуючого -
судді В.В. Зубара, суддів - В.Р.
Шроля, Н.М. Колокольникової, прокурора Є.М. Чупринської,
засудженого ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за апеляціями представника потерпілого, засудженого,
захисника на вирок Сквирського районного суду Київської області від 29
червня 2007 року , яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець с. Мар»янівка Васильківського
району Київської області,
українець, громадянин
України, з вищою освітою, неодружений,
мешканець АДРЕСА_1, працюючий
інженером фірми «Конкорд-ГЕЙ», раніше не
судимий,

засуджений
за ч.1 ст. 286 КК України до одного року
обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі
ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на
один рік.Стягнуто із засудженого на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в
Київській області витрати на проведення експертизи у розмірі 470, 71грн, на користь потерпілого ОСОБА_2- 4000грн в
рахунок витрат на правову допомогу. Стягнуто з фірми «Конкорд-ГЕЙ» на користь
потерпілого ОСОБА_2
9361, 08 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн в
рахунок відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком
суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що він 07.11.2005 року близько 18
години, керуючи автомобілем ВАЗ-21043
державний номерний знак НОМЕР_1, який
належить приватній НДКК фірмі «Конкорд-ГЕЙ»,
рухаючись по вул. Сквирська, в с.
Кривошиїнці Сквирського району Київської області, нехтуючи дорожніми умовами-темна пора доби,
туман, неосвітлена ділянка дороги, - в
порушення вимог п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України не врахував
дорожню обстановку, невірно обрав
необхідну швидкість руху та безпечну дистанцію,
внаслідок чого поблизу будинку АДРЕСА_1 допустив зіткнення з автомобілем
ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням

ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку, в результаті чого потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні
ушкодження середної тяжкості.

В
апеляції представник потерпілого просить вирок суду скасувати та постановити
новий вирок, яким збільшити розмір
стягнутих коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_2,
посилаючись на те,
що суд при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди не врахував
середню тяжкість заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому, перебування його на амбулаторному лікуванні
на протязі 22 днів, факт пошкодження
його автомобіля та тривалість розслідування і судового розгляду справи.

В
апеляції засуджений просить скасувати вирок суду , а справу направити на додаткове
розслідування, посилаючись на те, що суд не прийняв до уваги, що дорожньо-транпортна подія сталася з вини
потерпілого ОСОБА_2, який залишив автомобіль на проїзжій частині без включених
габаритів.

В
апеляції захисник засудженого просить скасувати вирок і направити справу на
додаткове розслідування, посилаючись на
те, що органом досудового слідства
ОСОБА_1 було пред»явлене неконкретне обвинувачення, суд не дав оцінку супереч.1ивим даним про
характер отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, а також безпідставно задовольнив позов
потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди , заподіяної пошкодженням транспортного
засобу, оскільки вартість пошкоджень
перевищує дійсну вартість автомобіля.

Заслухавши
суддю-доповідача, засудженого, який підтримав власну апеляцію і апеляцію
захисника та заперечував проти задоволення апеляції представника потерпілого, прокурора, який вважав вирок законним, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляцій, колегія
суддів вважає, що апеляції задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Винність
засудженого у порушенні правил безпеки руху,
що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за обставин,
викладених у вироці, доведена
показаннями ОСОБА_1 про факт керування ним автомобілем в умовах туману і зіткнення
з автомобілем потерпілого, показаннями потерпілого ОСОБА_2 про отримання
ним переломів 5-6 ребер в салоні автомобіля під час зіткнення з транспортним
засобом підсудного, показаннями свідка
ОСОБА_3 про те, що потерпілий, сівши в свій автомобіль, почав рух і через короткий проміжок часу
сталася дорожньо-транспортна пригода з його участю, висновком судово-медичної експертизи про
характер і ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, висновком судово-автотехнічної експертизи про
невідповідність з технічної точки зору дій ОСОБА_1 вимогам п.п.12.1, 13.1 Правил
дорожнього руху України.

Юридична кваліфікація
дій засудженого за ч.1 ст. 286 КК
України є вірною.

Покарання
засудженому визначено з дотриманням вимог
ст. ст. 50, 65 КК України.

Розмір
відшкодування моральної шкоди у вигляді 2000 гривень судом визначений з
урахуванням необхідних критеріїв, є
розумним, виваженим і справедливим. Підстав для збільшення його розміру колегія
суддів не вбачає.

Твердження
апеляції засудженого про винність в дорожньо-транспортній події потерпілого
ОСОБА_2, який залишив свій автомобіль
частково на проїзджій частині без включення габаритних вогнів, не підтверджуються матеріалами справи і
спростовуються показаннями потерпілого про удар у задню частину його автомобіля
під час руху та отримання ним тілесних ушкоджень в салоні транспортного
засобу, висновком судово-

медичної
експертизи про можливість отримання потерпілим переломів 5-6 ребер справа по
підм»язовій лінії під час перебування за кермом автомобіля.

Доводи
апеляції захисника засудженого про неконкретність пред»явленого обвинувачення
не грунтуються на матеріалах справи,
оскільки

постанова
про притягнення як обвинуваченого і обвинувальний висновок по справі складені з
дотриманням норм КПК України. Характер і ступінь тяжкості тілесних
ушкоджень, отриманих потерпілим, встановлені з висновку судово-медичної експертизи, який не суперечить актам медичного
дослідження від 31.01.2006р. та 05.05.2006 року, показанням потерпілого ОСОБА_2 та є
обгрунтованим.

Розмір
матеріальних збитків, спричинених
потерпілому пошкодженням його транспортного засобу, встановлений із звіту автотоварознавчого
дослідження, з якого вбачається, що він не перевищує вартості автомобіля.
Доводів, які б спростовували висновки
автотоварознавчого дослідження, апеляція
захисника і матеріали справи не містять.

Порушень
норм кримінально-процесуального законодавства,
які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку , колегією суддів не встановлено.

За таких
обставин вирок суду першої інстанції є законним.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції
представника потерпілого,
засудженого, захисника
засудженого залишити без задоволення, а
вирок Сквирського районного суду Київської області від 29 червня 2007 року щодо
ОСОБА_1 - без зміни.