Справа №490/6112/15-к 09.07.2015 09.05.2015 09.05.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХ В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.07.2015 року, якою
відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ прокуратури Миколаївської області від 25.06.2015 року про арешт майна, а саме речей і документів, що належать ОСОБА_6 , які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку його службового автомобіля марки VW Jetta, д/н НОМЕР_1 .
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_5
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8
_____________________________________________________________
Провадження № 11-сс/784/305 /15 Категорія: оскарження ухвали про відмову в
задоволенні клопотання слідчого
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.07.2015 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ прокуратури Миколаївської області про арешт тимчасово вилученого майна, а саме речей і документів, що належать ОСОБА_6 , які були вилучені під час проведення обшуку його службового автомобіля.
Узагальнені доводи особи яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді необґрунтована, незаконна, та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам.
Вважає, що слідчий суддя помилково прийшов до висновку про незаконність обшуку, тільки з тих підстав, що його проводив оперативний працівник СБ України в Миколаївській області, а не слідчий чи прокурор, оскільки ст. 41 КПК України передбачає, що оперативні підрозділи за письмовим дорученням слідчого, прокурора можуть здійснювати слідчі дії.
Також, стверджує, що є надуманими висновки суду щодо обов`язкового та чіткого зазначення в дорученні слідчого, прокурора: часу, місця проведення обшуку та перелік необхідних дій, оскільки це не ґрунтується на вимогах закону.
Встановлені слідчим суддею обставини.
25.06.2015 року слідчий СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме речи і документи, що належать ОСОБА_6 , які були вилучені 24.06.2015 року, під час проведення обшуку його службового автомобіля.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя вказав, що проведений обшук 24.06.2015 року не відповідав вимогам ч.1 ст. 236 КПК України, оскільки був проведений оперативним працівником СБ України в Миколаївській області, а згідно вимог вищезазначеної статті обшук може бути проведений виключно слідчим або прокурором.
І хоча ч.2 ст. 41 КПК України передбачає можливість надання співробітнику оперативного підрозділу повноважень слідчого на проведення слідчої дії, але в даному випадку не зрозуміло чиї саме повноваження взяв на себе працівник оперативного підрозділу, та чи взагалі під час проведення обшуку були визначенні офіційно в кримінальному провадженні будь - які слідчі.
Шляхом огляду матеріалів кримінального провадження суддею було встановлено, що під час реєстрації провадження в ЄРДР 15.06.2015 року була визначена група слідчих та прокурорів Генеральної прокуратури України,але в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що за участі яких осіб з цієї групи, була створена слідча група сумісно з працівниками прокуратури Миколаївської області.
Взагалі в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які дані, про те хто був слідчим у кримінальному провадженні під час проведення обшуків 24.06.2015 року.
Крім цього, слідчий суддя зазначив, що в дорученні слідчого ГПУ на проведення обшуку містилась лише вказівка щодо проведення слідчої дії у виді обшуку, без зазначення часу та місця обшуку, і за таких обставин не зрозуміло хто саме визначив час та місце проведення обшуку.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі, пояснення захисників, які просять залишити рішення суду без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, дослідивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з наданих матеріалів 15.06.2015 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.
17.06.2015 року слідчим суддею Печерского районного суду м. Києва постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку службового автомобіля ОСОБА_6 .
23.06.2015 року слідчим ОСОБА_11 , в порядку ст. 40,41 КПК України на адресу начальника ВБКОЗ УСБУ в Миколаївській області надано доручення щодо проведення обшуку в службовому автомобілі ОСОБА_6 , марки VW Jetta, д/н НОМЕР_1 , разом з відповідною ухвалою Печерського районного суду м. Києва.
Після надходження матеріалів кримінального провадження, 24.06.2015 року, працівниками ВБКОЗ УСБУ в Миколаївській області, на підставі доручення слідчого ОСОБА_11 було проведено обшук службового автомобілю ОСОБА_6 , в ході якого були вилучені речі і документи які, на думку прокурора , мають значення доказів у кримінальному провадженні та в подальшому необхідні для доведення вини ОСОБА_6 .
25.06.2015 року слідчий СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно, а саме речи і документи, що належать ОСОБА_6 , але слідчим суддею було відмовлено в задоволенні клопотання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя, на думку колегії апеляційного суду, помилково прийшов до висновку про невідповідність обшуку вимогам ч.1 ст. 236 КПК України, і прийняв необґрунтоване рішення.
Так ч.1 ст. 236 КПК України передбачає, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором.
Слідчий чи прокурор можуть доручити проведення слідчих дій та негласних слідчих дій відповідним оперативним підрозділам, що передбачено п.5 ч.2 ст. 36, п.3 ч.2 ст. 40 КПК України. Тобто слідчий ГП України ОСОБА_11 мав право як уповноважена особа, надавати доручення під час кримінального провадження, в тому числі і на обшук.
Такий же порядок передбачається ч.6 ст. 218 КПК України, яка надає право слідчому, прокурору доручити проведення слідчих дій та негласних слідчих дій іншому органу, який зобов`язаний виконати вказане доручення.
Згідно ч.2 ст. 41 КПК України під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого.
Так, у відповідності до вимог вищезазначених статей, 24.06.2015 року працівником СБ України в Миколаївській області, на підставі доручення слідчого ОСОБА_11 , було проведено обшук службового автомобілю ОСОБА_6 , в ході якого були вилучені речі і документи.
Крім того, надання такого доручення не свідчить про не правомірність цих дій, оскільки воно було надано в передбаченому законом порядку і доручення виконувалось в межах строку досудового розслідування, яке не зупинялось, а тільки було передано від одного органу до іншого.
Що стосується висновків суду щодо обов`язковості та чіткого зазначення в дорученні слідчого, прокурора : часу, місця проведення обшуку та переліку необхідних дій, то на думку колегії, вони не обґрунтовані, оскільки даючи доручення, слідчий не міг заздалегідь знати про місце та час вчинення злочину.
Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на вилучене майно, а саме речі і документи, що належать ОСОБА_6 , які були вилучені під час проведення обшуку його службового автомобіля марки VW Jetta, д/н НОМЕР_1 .
Керуючись ст. ст.170, 405, 407 , 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.07.2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ прокуратури Миколаївської області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме речей і документів, що належать ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ прокуратури Миколаївської області про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Обовязок зберігання майна, на яке накладено арешт, покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження, у порядку, передбаченому чиним законодавством.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3