В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 року
м.Донецьк

Пролетарський районний суд м. Донецька
у складі :

головуючого судді Масендич
В.В.,

при секретарях
Крисановій О.С., Клімовій С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Донецьку
обвинувальний акт у кримінальному
провадженні №0002244 відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Соломирка Хмельницького району
Вінницької області, громадянина
України, пенсіонера, інваліда 2 групи,
раніше не судимого, який
зареєстрований і проживає за адресою:
АДРЕСА_1;

обвинуваченого у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

за участю:

прокурора Чмир Г.О.

підсудного ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

17.08.2013 року, приблизно о 15 годині 30
хвилин, ОСОБА_1, знаходячись на
сходовому майданчику АДРЕСА_1, діючи
умисно, на грунті особистих неприязних
стосунків, з метою заподіяння тілесних
ушкоджень ОСОБА_2, тримаючи в руках
металеву тростину, завдав нею один удар
в область передпліччя лівої руки, в
результаті чого потерпілому ОСОБА_2
були заподіяні тілесні ушкодження, а
саме: закритий перелом IV п`ясної
кістки лівої кисті зі зміщенням
уламків, які відносяться до категорії
середньої тяжкості тілесних ушкоджень,
які не є небезпечними для життя, однак
такі, що спричинили тривалий розляд
здоров`я, так як потребують для свого
загоєння тривалий термін понад 21 дня.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
122 КК України, не визнав у повному
обсязі, та пояснив, що 17.08.2013 року,
приблизно о 15 годині 30 хвилин, коли він
перебував на сходовому майдані АДРЕСА_1
до нього підійшов потерпілий ОСОБА_2 та
почав його нецензурно ображати. До
цього дня потерпілий також
неодноразово ображав його. Будь яких
тілесних ушкоджень він потерпілому не
наносив. Також пояснив, що між ними і
раніше виникали конфлікти. Цивільний
позов не визнав в повному обсязі.

Не зважаючи на повне не визнання своєї
вини обвинуваченим, суд заслухавши
показання обвинуваченого, потерпілого,
свідка та дослідивши надані докази по
справі, вважає, що винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.
122 КК України доведена.

Будучи допитаним в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_2 показав, що з
обвинуваченим він знайомий тривалий
час, і вони проживають в одному будинку.
Раніше обвинувачений неодноразово
образливо висловлювався на його
адресу. 17.08.2013 року приблизно о 15 годині
30 хвилин він разом зі своєю дружиною
ОСОБА_4 на ліфті піднявся на 9 поверх за
місцем свого проживання за адресою:
АДРЕСА_2. Вийшовши з ліфту, він почув, що
поверхом нижче ОСОБА_1 голосно кричить.
З метою з`ясування цього він спустився
на 8 поверх, де побачив обвинуваченого,
який почав кричати на нього та
ображати. В наступному ОСОБА_1 завдав
йому два удари металевою палицею, яка
була у нього в руках по лівій кисті та
правому передпліччі. З приводу
отриманих тілесних ушкоджень він
змушений був проходити курс лікування.
Також потерпілий підтримав заявлений
ним до обвинуваченого цивільний позов.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
показала, що потерпілий є її чоловіком,
разом з ним вони проживають за адресою:
АДРЕСА_3. З обвинуваченим вона також
знайома. Між ними склалися погані
стосунки. 17.08.2013 року вона разом з
чоловіком на ліфті піднялися за місцем
свого проживання, коли вони вийшли з
ліфту вони почули, що поверхом нижче
кричить їх сусід ОСОБА_1 Її чоловік для
того аби вияснити, що трапилось,
спутився до обвинуваченого, який почав
кричати на чоловіка та завдав йому
удари металевою палицею по рукам.

Відповідно до висновку судово-медичної
експертизи №1501 у потерпілого ОСОБА_2
виявлені наступні тілесні ушкодження:
синець правого передпліччя, закритий
перелом IV п`ясної кістки лівої кисті
зі зміщенням уламків, які утворились
від дії тупих предметів, що могло мати
місце в строк та при обставинах,
зазначених потерпілим, тобто при
нанесенні ударів металевою палкою та
відносяться до категорії середньої
тяжкості тілесних ушкоджень, та такі,
що спричинили тривалий розляд здоров`я,
так як потребують для свого загоєння
тривалий термін понад 21 дня.

Оцінивши кожний доказ з точки зору
належності, допустимості та
достовірності, а також їх сукупність з
точки зору достатності для
взаємозв`язку, суд дійшов висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_1 в
умисному заданні середньої тяжкості
тілесного ушкодження, тобто умисного
ушкодження, яке не є небезпечним для
життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених ст. 121 КК України, але таке,
що спричинило тривалий розлад
здоров'я.

Так, потерпілий надав суду детальні
показання щодо обставин, які
передували конфлікту та обставини
завданя тілесних ушкодженнь. Ці
показання узгоджуються із показаннями
свідка ОСОБА_5, яким суд довіряє та
даними судово-медичної експертизи.

Показання обвинуваченого ОСОБА_1 щодо
непричетності до спричинення тілесних
ушкоджень потерпілому суд вважає
непереконливими, так як вони
спростовуються наведеними вище
доказами.

Отже дії ОСОБА_1 органом досудового
розслідування за ч.1 ст. 122 КК України
кваліфіковані вірно, оскільки він
своїми діями вчинив умисне середньої
тяжкості тілесне ушкодження, тобто
умисне ушкодження, яке не є небезпечним
для життя і не потягло за собою
наслідків, передбачених ст. 121 КК
України, але таке, що спричинило
тривалий розлад здоров'я.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд,
відповідно до ст. 65 КК України, враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про особу обвинуваченого, те, що
він пенсіонер, іналід ІІ групи, раніше
не судимий, за місцем проживання
характеризується позитивно, на обліку
у лікаря психіатра та нарколога не
перебуває.

Обставин, що пом'якшують та обтяжують
покарання обвинуваченого, судом не
встановлено.

За сукупністю обставин скоєного
злочину, його ступіня тяжкості і даних
про особу обвинуваченого, відсутність
обставин, що пом'якшують і обтяжують
покарання, суд приходить до
переконання, що виправлення ОСОБА_1
можливе без ізоляції його від
суспільства, а тому вважає можливим
застосувати до нього положення ст.ст.
75,76 КК України, звільнити його від
відбування покарання з випробуванням
поклавши при цьому на нього відповідні
обов'язки. Саме таке покарання є
необхіднім і достатнім для його
виправлення та попередження нових
злочинів.

Крім того, потерпілим ОСОБА_2 до
обвинуваченого ОСОБА_1 заявлено
цивільний позов про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.
Потерпілий просив суд стягнути з
обвинуваченого на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 93,27 грн.,
моральну шкоду в розмірі 2500 грн та
витрати пов`язані зі складанням
цивільного позову в розмірі 300 грн. В
обгрунтування своїх позовних вимог
потерпілий зазначив, що внаслідок
завдання йому тілесних ушкоджень, він
знаходився на лікарняному і змушений
був проходити курс лікування,
витративши на це грошові кошті в
розмірі 93,27 грн. Також, за складання
цивільного позову ним було сплачено 300
грн. Крім того, внаслідок скоєнного
відносно нього злочину він зазнав
моральну шкоду, яка полягає в порушенні
нормального ритму життя, від відчув
фізичну біль.

Суд вважає позов обгрунтованим та
таким, що підлягає частковому
задоволенню на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК
України з наступних підстав.

Матеріальна шкода підтверджена
потерпілим наданими ним чеками про
придбання ліків в розмірі 83,17 грн., тому
саме ця сума підлягає стягненню з
обвинуваченого.

В задоволенні позовних вимог про
стягнення з обвинуваченого витрат
пов`язаних зі складанням цивільного
позову задоволенню не підлягають,
оскільки це не передбачено законом.
Інтереси потерпілого, якого визнано
судом цивільним позивачем, в судовому
засіданні ніхто окрім нього самого не
представляв.

Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд
виходячи із принців розумності та
справедливості, приходить до висновку
про можливість стягнення на користь
потерпілого моральної шкоди в розмірі
500 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК
України та призначити покарання у
вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнити від відбування покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий
строк терміном на один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_1 наступні обов'язки: не виїжджати
за межі України на постійне місце
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 83,17 грн. та
моральну шкоду в розмірі 500 грн., а
всього 583,17 грн.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Пролетарський районний
суд м. Донецька, протягом 30 днів з
моменту його проголошення. Для особи,
яка перебуває під вартою, строк подачі
апеляційної скарги обчислюється з
моменту вручення їй копії судового
рішення.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору. Учасники судового
провадження мають право отримати в
суді копію вироку. Учасникам судового
провадження, які не були присутніми в
судовому засіданні, надіслати копію
судового рішення не пізніше наступного
дня після ухвалення.

Суддя
В.В. Масендич