справа №1-136 2007 p.
ПОСТАНОВА ім'ям України

25 червня
2007 p.

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської обл.

в складі: головуючого судді Триголової В.М.

при секретарях Цирень О.С. і Сердюк А.Г.,

з участю прокурора Данченко О.М.

адвокатів ОСОБА_3 і ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині
справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Головки Малійського р-ну
Житомирської обл., мешканця м. Ніжина Чернігівської обл., громадянина України , маючого
середню освіту , оглядача ремонтних вагонів вагонного депо ст. Дарниця м .Києва, неодруженого , не судимого, по ст. 121 ч.1 КК
України

ВСТАНОВИВ:

Органами попереднього слідства Примаку пред'явлене звинувачення в тому ,
що вночі 20 жовтня 2005 р. він перебував в кафе
"Заморський принц" в м. Ніжині , де знаходився і потерпілий ОСОБА_2 ОСОБА_1 при цьому перебував в нетверезому стані. Коли потерпілий і підсудний вийшли на вулицю , між
ними виникло непорозуміння , під час якого ОСОБА_2 почав тікати
від ОСОБА_1
в парк ім. Т.Г. Шевченка . ОСОБА_1 наздогнав його в парку і наносив руками удари по голові і
в грудну клітку , спричинивши цим ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження , небезпечні для життя в момент
їх заподіяння.

З висновків судово-медичних експертиз на а.с. 90-93, 198-200 т.1 видно, що
тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_2 були у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом луски лівої
скроневої кістки , забоєм головного мозку, правобічної субдуральної і
внутрішньомозкової гематом , закритої травми грудної клітки з переломами
другого та третього ребер справа, забиттям
легень, що ускладнилось травматичним пульмонітом .

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 заявив в суді клопотання про повернення справи на додаткове розслідування в зв'язку з
тим , що не всі винні особи притягнуті до кримінальної відповідальності . На
думку представника потерпілого відповідальність за спричинення
потерпілому тяжких тілесних ушкоджень повинен нести і ОСОБА_4, який також бив потерпілого . На думку адвоката і ОСОБА_1 і ОСОБА_4, крім ст. 121 ч.1 КК України ,
повинні бути притягнутими до кримінальної відповідальності ще й за ст. 296 КК України , так як вони безпричинно
побили потерпілого , а також за ст.135 КК України , так як вони
залишили без допомоги потерпілого в небезпечному для життя стані . Не виконані слідчими органами і вимогами ст. 64 КПК України
відносно доказування цивільного позову, заявленого потерпілим .

Суд, вислухавши думку всіх учасників судового розгляду , вважає , що
клопотання представника потерпшого про повернення справи на додаткове
розслідування підлягає задоволенню з таких підстав :

Підсудний ОСОБА_1 в суді винним себе в пред'явленому
йому звинуваченні визнав частково і пояснив , що 20 жовтня 2005 р. він
разом зі своїми знайомими знаходився в кафе
" Заморський принц" в м. Ніжині. Вночі, вийшовши з кафе на вулицю,
він бачив , як потерпілий вдарив його знайомого ОСОБА_4 і побіг після цього в
парк ім.

2

Шевченка .
Він побіг за потерпілим . Наздогнавши його , він бив потерпілого руками по тулубу . Той вирвався і побіг в парк до гойдалок . Він і
там наздогнав ОСОБА_2 і знову бив його. Потерпілий при цьому падав , а потім піднявся і знову побіг
далі в парк. Тут до них приєднався і ОСОБА_4
Наздогнавши ОСОБА_2 втретє , він знову бив його .
Чи бив потерпілого ОСОБА_4, він не бачив .

Під час побиття ОСОБА_2 з потерпілого сповзли куртка і
светр. Залишивши оголеного до пояса ОСОБА_2 вночі в парку, вони з ОСОБА_4 пішли додому .

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснив , що вночі 20 жовтня 2005 р. він був в кафе
" Заморський принц" . Біля кафе ОСОБА_2 вдарив його і побіг до парку
. Вони з ОСОБА_1 наздогнали
потерпілого в парку і обоє били його.

На попередньому слідстві ОСОБА_4 також допитувався як свідок (
а.с.54-56,146-147,159 ті) і детально розповідав ,
що після того, як ОСОБА_2 і ОСОБА_1 від кафе побігли до парку, він також пішов туди і побачив , що ОСОБА_1 бив
ОСОБА_2 ОСОБА_2 впав . Коли потерпілий
піднявся, він, ОСОБА_4, також почав бити його руками.

Залишивши ОСОБА_2 в парку, вони пішли додому.
Потерпілий ОСОБА_2 пояснив в суді , що пізно ввечері
20 жовтня 2005 р. в кафе " Заморський принц" в
м. Ніжині . До нього приставав ОСОБА_4 , вимагав , щоб він вийшов поговорити на
вулицю . Коли він вийшов на вулицю , то побачив ,
що буде бійка і сили в них не рівні. Він почав тікати в парк ім. Т.Г. Шевченка
. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 наздогнали його і били руками і ногами , від чого він
втратив свідомість.

В суді допитувався свідок ОСОБА_6, який підтвердив , що, коли потерпілий восени 2005 р. побіг від кафе " Заморський
принц" до парку , за ним побігли і ОСОБА_1
і ОСОБА_4

Незважаючи на те
, що і ОСОБА_1, і
ОСОБА_4 , і ОСОБА_6 на попередньому
слідстві давали такі ж показання , слідчий своєю постановою від 25 січня 2006 р. (а.с.69 т.1) відмовив в порушенні
кримінальної справи проти ОСОБА_4, вказавши , що в діях ОСОБА_4 відсутні склади злочинів , передбачених і ст. 121,
і ст. 296 КК України.

Суд вважає, що ця постанова винесена слідчим не на підставі доказів, а з
надуманих ним підстав.

Крім того, з висновку судово-медичної експертизи на а.с. (125 т.2)
вбачається , що після одержаних ОСОБА_2 тілесних
ушкоджень він не міг самостійно рухатись , чинити активний
опір, кричати .

Допитаний свідком охоронник парку ім. Т.Г.Шевченка в м. Ніжині ОСОБА_7 в суді пояснив , що пізньою осінню 2005 р. вночі, близько
3-ї години він побачив в парку на лаві потерпілого , який був до
пояса оголений , одяг валявся біля нього. Він трусився . Спочатку він подумав , що це хтось п'яний , але через деякий час він
побачив , що потерпілий вже лежав на землі . Він підійшов до нього і
побачив , що той втратив свідомість . Він
був синій . З рота в нього йшла піна. Він викликав швидку допомогу . Коли приїхали лікарі і побачили потерпілого , вони
сказали , що ще б пройшло б декілька хвилин , і він би помер. Незважаючи на це , слідчиий 25 грудня 2006 р. (
а.с.134 т.2) в виносить постанову
про відмову в порушенні кримінальної справи проти ОСОБА_1 і ОСОБА_4 по ст. 135 ч.1 КК України , за залишення потерпілого без допомоги в небезпечному для життя стані.

На думку суду , ця постанова слідчим винесена надумано , без врахування
висновку судово-медичної експертизи та конкретних обставин .

З фабули пред'явленого ОСОБА_1
обвинувачення вбачається , що побив

ОСОБА_1
ОСОБА_2 із-за якогось непорозуміння . Що
слід вважати під

непорозумінням- невідомо.

Якщо слідчими органами не встановлена причина " непорозуміння , то це
може свідчити в даному випадку про хуліганські дії і з
боку ОСОБА_4, і збоку ОСОБА_1

3

В процесі попереднього слідства потерпілий ОСОБА_2 заявив цивільний позов , проте , в порушення вимоги ст. 64 КПК України ,
слідчі органи не дослідили обставини цивільного позову.

Постановою від 29 травня 2007 р. суд в порядку ст. 315 -1 КПК України давав
слідчому відділу доручення стосовно дослідження
обставин цивільного позову , проте постанова суду не виконана.

Для дослідження всіх цих обставин, для вирішення питання про притягнення до
кримінальної відповідальності ОСОБА_1 і ОСОБА_4 по ст. ст. 121 ч.1 135 ,296 КК України справу і слід повернути прокурору для додаткового
розслідування .

Керуючись ст. 281 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу по обвинувачення ОСОБА_1 по ст.121 ч.1 КК України повернути
Ніжинському міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування.

В процесі додаткового розслідування вирішити питання про скасування
постанови слідчого від 25 січня 2006 р. про
відмову в порушенні кримінальної справи по ст. 296 КК України проти ОСОБА_1 і по ст.ст. 296 і. 121 ч.1 КК
України проти ОСОБА_4 і постанови слідчого від 25 грудня
2006 р. про відмову в порушенні кримінальної справи по ст. 135 КК України проти ОСОБА_1 і ОСОБА_4, вирішити питання про
пред'явлення обвинувачення ОСОБА_1 і ОСОБА_4 по ст.ст. 296 ,121 ч.І ,135 КК України .

Дослідивши обставини цивільного позову , приєднавши до матеріалів справи позовну заяву ОСОБА_2 , яка б відповідала вимогам ст.119
ЩІК України , зазначивши в заяві і приєднавши до
справи докази цивільного позову .

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити у вигляді підписки про
невиїзд з постійного місця проживання.

На постанову може бути подана апеляція на протязі семи днів з дня її
винесення .