Справа №11-197,2007'року Головуючий
Категорія: ст. 189 ч.4 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007
року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Ковтуна
В.П.

суддів Дуфнік
Л.М., Цугеля І.М.

з участю
прокурора Бантюка
І.М.

представника
потерпілого ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи, на вирок Хмельницького
міськрайонного суду від 16
січня 2007 року

Цим вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження,
уродженця м.Очамчира Республіки Абхазія, жителя АДРЕСА_1, громадянина
України, грузина, з вищою освітою, директора ВТП ТзОВ „Волошка" м.Бершадь
Вінницької області, одруженого, раніше не судимого,

засуджено за
ст.355 ч.1 КК
України до 2 років
виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням у дохід держави 20 % заробітку.

Запобіжний захід
до вступу вироку в законну силу залишено попередній -підписку про
невиїзд.

Зараховано в
строк відбуття покарання час перебування під вартою з 14 січня по 24 січня 2005 року включно та
з 19 по 20 жовтня 2005 року включно із
розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає три дні виправних робіт.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Долю речових
доказів вирішено відповідно до ст. 81
КПК України.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при
УМВСУ в Хмельницькій області витрати за проведення почеркознавчої експертизи в
розмірі 602 грн. 69 коп.

Згідно з вироком
суду ОСОБА_1 засуджений за те, що він протягом грудня 2004 року - січня 2005 року, працюючи
директором підприємства „Волошка", із погрозою застосування насильства над
потерпілим систематично примушував директора підприємства „Удача" ОСОБА_3,
з яким співпрацював, до виконання цивільно-правового зобов'язання.

Так, у зв'язку
із складним фінансовим становищем на підприємстві „Волошка" засуджений 19 вересня 2003 року від імені
ТОВ „Волошка" уклав кредитний договір з АКІБ „Укрсиббанк" на суму 72 945 грн. 35 коп. 16 вересня 2004 року згідно з
договором уступки права
вимоги та за домовленістю з ОСОБА_3 цей кредит був повністю погашений ПП
„Удача" і останнє одержало у власність обладнання ТОВ „Волошка", яким
забезпечувалось кредитне зобов'язання. Рішенням загальних зборів учасників ВТП ТОВ
„Волошка" від 17 грудня 2004 року ОСОБА_3 був

2

включений в склад співвласників товариства з
перерозподілом на його користь частки у статутному фонді в розмірі 756916 грн., що
становило 30 % статутного
фонду. Знаючи про те, що ОСОБА_3кошти в статутний фонд ТОВ „Волошка" не
вносив, ОСОБА_1 17 грудня 2004 року в м.
Вінниці висунув вимогу про передачу йому ОСОБА_3 в рахунок боргу в статутному
фонді підприємства 40 тис.
грн., погрожуючи застосуванням насильства над потерпілим та його близькими. До
виконання цих вимог з погрозами застосування насильства ОСОБА_1 продовжував
примушувати потерпілого під час зустрічей в офісі підприємства „Удача" в
М.Хмельницькому 28 грудня 2004 року та 10 січня 2005 року. ОСОБА_3 боячись погроз, 13 січня 2005 року в
приміщенні ПП „Удача" по АДРЕСА_2вимушений був передати ОСОБА_1 кошти в
розмірі 38140 грн.,
після чого останній був затриманий працівниками міліції.

Як вбачається з
апеляції прокурора, він просить скасувати вирок суду першої інстанції,
посилаючись на те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають
фактичним обставинам справи, дії засудженого безпідставно перекваліфіковані на
ч.І ст.355 ЮС України , що
привело до призначення м'якого покарання, та постановити новий вирок, яким
призначити ОСОБА_1 за ст. 189
ч.4 КК України покарання у вигляді 8
років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В запереченні на
апеляцію прокурора захисники засудженого ОСОБА_1 -адвокати ОСОБА_4 і ОСОБА_5
просять залишити апеляцію без задоволення, а вирок Хмельницького
міськрайонного суду - без
зміни, посилаючись на те, що доводи прокурора в апеляції про відсутність
цивільно - правових
зобов'язань між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є безпідставними і суперечать матеріалам
справи, а факт погроз вбивством та застосування ОСОБА_1 ножа щодо ОСОБА_3не
знайшов належного підтвердження в суді.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію, представника потерпілого
ОСОБА_3- адвоката
ОСОБА_2, який вважає, що апеляцію слід задовольнити, пояснення засудженого
ОСОБА_1 про законність і обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали
кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
підстав для задоволення апеляції прокурора не вбачається.

Висновки суду
про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ст.355 ч.І КК України, повністю підтверджуються зібраними у справі і
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд правильно
встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про те, що
між директором ТОВ „Волошка" ОСОБА_1 та директором ПП „Удача" ОСОБА_3
існували цивільно-правові зобов'язання, про що вказував засуджений як в ході
досудового слідства, так і в суді.

Так, згідно з
показами ОСОБА_1 у вересні 2003
року у зв'язку із складним фінансовим становищем ТОВ „Волошка" він
взяв кредит в АКІБ „Укрсиббанку" м.Вінниці в сумі 72 945 грн. З5 коп. терміном на
один рік, але можливості погасити кредит у встановлений строк у ТОВ
„Волошка" не було. 16
вересня 2004 року
через ОСОБА_6 - співвласника
ТОВ „Волошка" він познайомився з директором ПП „Удача" ОСОБА_3, який
погодився надати допомогу в погашенні кредиту, після чого була укладена
письмова угода від 16 вересня 2004 року „Про право
задоволення вимог кредитора". Згідно з укладеною угодою директор ПП
„Удача" ОСОБА_316 вересня 2004 року погасив
заборгованість ВТП ТОВ „Волошка" по кредиту в сумі 72 945 грн.35 коп.,
одержавши право розпоряджатися обладнанням по виробництву твердих сирів і
згущеного молока. Вказані покази ОСОБА_1 підтверджуються наявними в матеріалах
справи документами і фактично ніким не оспорюються.

3

Крім того, як
пояснив ОСОБА_1, 17 грудня 2004 року було прийнято рішення про включення
ОСОБА_3до ТОВ „Волошка" у якості третього співвласника з розподілом майна
товариства на три частки : йому (ОСОБА_1) - 40 %, ОСОБА_7 і ОСОБА_3 - по 30%, і
для збільшення потужностей виробництва ОСОБА_3повинен був передати йому 40 тис.
грн. до 25 грудня 2004 року, однак цього не зробив, в зв'язку з чим він
неодноразово мав розмову з потерпілим з цього приводу і 13 січня 2005 року
ОСОБА_3передав йому кошти в сумі 38140 грн., з якими його відразу ж затримали
співробітники міліції.

Показання
засудженого ОСОБА_1 фактично підтвердив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3
однак він пояснив, що 40
тис. грн. ОСОБА_1 вимагав в нього безпідставно за те, що його було включено
до складу співвласників ТОВ „Волошка". Цю вимогу засуджений висловлював
неодноразово протягом грудня 2004
року - січня 2005 року, погрожуючи
застосувати насильство. Злякавшись погроз, він погодився передати ОСОБА_1 гроші
13 січня 2005 року, після чого останній був затриманий співробітниками міліції,
всі гроші вилучені і повернуті йому.

Свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в суді підтвердили, що засуджений ОСОБА_1
погрожував потерпілому до моменту отримання грошей застосуванням насильства ,
однак показання вказаних свідків в тій частині, що при цьому засуджений
погрожував вбивством та застосовував ніж, є суперечливими . Останню обставину
ОСОБА_1 категорично заперечував, а тому суд при відсутності інших доказів
обґрунтовано виключив її з обвинувачення.

Існування
цивільно - правових
зобов'язань між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, крім пояснень засудженого і частково потерпілого,
підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13.,
ОСОБА_14 які були допитані в судовому засіданні. Пред'явлена засудженим майнова
вимога не є завідомо протиправною і в його діях не вбачається ознак вимагання,
а тому суд правильно визнав, що ОСОБА_1з погрозою застосування насильства над
потерпілим примушував ОСОБА_3до виконання цивільно - правового зобов'язання та
вірно кваліфікував його дії за ст.355 ч.1 КК України, оскільки прямих збитків
потерпілому заподіяно не було.

Покарання
засудженому ОСОБА_1 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з
врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу та стан
здоров'я, обставин, що пом'якшують покарання. Зокрема, судом першої інстанції
враховано, що ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності,
працевлаштований і обґрунтовано призначив покарання у вигляді виправних робіт.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, колегія суддів -

Ухвалила:

Вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 16
січня 2007 року
щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію прокурора - без задоволення.