Провадження № 1-кп/185/53/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2015 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області затверджений старшим прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угруповань Генеральної прокуратури України молодшим радником юстиції ОСОБА_8 обвинувальний акт з додатками відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

складений у кримінальному провадженні № 0000465 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 26 вересня 2014 року ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про повернення прокурору у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Крім того, поряд з клопотанням про повернення прокурору обвинувального акту, прокурор клопоче про скасування застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідними уповноваженими органами України вирішується питання про обмін обвинуваченого ОСОБА_7 на громадян України, що знаходяться в полоні або незаконно утримуються терористичним організаціями ДНР та ЛНР.

Під час розгляду зазначених клопотань сторона обвинувачення підтримала подані клопотання у повному обсязі, сторона захисту не заперечувала проти задоволення клопотань прокурора.

Вивчивши клопотання прокурора, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, проаналізувавши та співставляючи клопотання прокурора з думкою сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту та доданих матеріалів, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, й відомості щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_7 вбачається (аркуш № 6 обвинувального акту), що ОСОБА_7 не обвинувачується, а підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Фактичне посилання в обвинувальному акті не на обвинувачення, а на підозру певної особи є таким, що не відповідає вимогам КПК України, оскільки суперечить загальним вимогам ст.291 КПК України, відповідно до змісту якої обвинувальний акт є процесуальним документом про закінчення досудового розслідування.

Крім того, вказівка в обвинувальному акті про підозру не відповідає й вимогам ст.337 КПК України, згідно з якою судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Що стосується іншої частини клопотання прокурора, то при вирішенні зазначеного питання колегія суддів виходить з такого.

У відповідності ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обирати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Обгрунтовуючи клопотання про скасування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор зазначає, що на цей час відповідними уповноваженими органами України вирішується питання про обмін обвинуваченого ОСОБА_7 на громадян України, що знаходяться в полоні або незаконно утримуються терористичним організаціями ДНР та ЛНР.

Згідно зі ст.3 Конституції України життя людини є найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя.

Відтак, охорона життя людини є найважливішим завданням кримінального права України.

Загальновідомим є той факт, що в теперішній час на території України, в зоні проведення Антитерористичної операції знаходяться в полоні або незаконно утримуються терористичним організаціями ДНР та ЛНР військовослужбовці Збройних Сил України, правоохоронці та інші громадяни України.

Статею 29 Конституції Украини передбачено право кожної особи на свободу та особисту недоторканість.

Зазначеним Основним Законом визначено, що ніхто не може бути арештованим або утримуватися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду та на підставах, встановлених законом.

При цьому колегією суддів враховується, що права громадян України на свободу та особисту недоторканість, а саме права насамперед тих громадян України, що знаходяться в полоні або незаконно утримуються терористичним організаціями ДНР та ЛНР, та яких є намір обміняти на обвинуваченого ОСОБА_7 - є суттєво порушеними.

Вказані гарантії права на свободу та особисту недоторканість, що передбачені ст.29 Конституції Украини, закріплені і в положеннях ст.3, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 г.

У відповідності до ст. 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод має такий же статус, як і інші законодавчі акти, тобто є частиною національного законодавства України.

Наведені положення Європейської Конвенції, а також практика Європейського суду, у відповідності зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовуються судами України при розгляді кримінальних справ, як джерело права.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 закидається вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Поряд з цим, згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського Суду з прав людини визначено, що запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням того факту, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 повертається прокурору, беручи до уваги, що поряд з цим, відповідними уповноваженими органами України вирішується питання про обмін обвинуваченого ОСОБА_7 на громадян України, що знаходяться в полоні або незаконно утримуються терористичним організаціями ДНР та ЛНР, що зумовлює збереження життя та здоров`я певного кола зазначених громадян України, клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 має бути задоволено.

На підставі викладенного, керуючись ст.ст.314,315 КПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України - повернути прокурору.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 скасувати.

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги протягом 7 днів з дня її проголошення до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 .