Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-в/644/20/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році»,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування ст. ст. 2, 3, 4 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року до покарання, призначеного йому вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 червня 2010 року, яким його було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав.

Вислухавши прокурора, засудженого, вивчивши матеріали справи та особової справи засудженого ХВК (№ 43), оцінив наявні докази, суд вважає, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що на теперішній час засуджений ОСОБА_4 утримується у Харківській виправній колонії, де відбуває покарання, призначене йому вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2014 року, яким його було визнано винним у вчиненні 07 вересня 2014 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і за сукупністю вироків засуджено до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з цього вироку суду раніше ОСОБА_4 було засуджено вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 червня 2010 року, яким його було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 296 КК України, і засуджено до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. У відповідності до ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання було частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного йому вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 березня 2004 року і постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 31 січня 2005 року, і остаточно призначено ОСОБА_4 до відбування покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 червня 2010 року вступив в законну силу і ОСОБА_4 було направлено для відбування покарання у вигляді позбавлення волі до кримінально-виконавчої установи.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2013 року ОСОБА_4 було умовно достроково звільнено від відбування покарання на не відбутий строк 1 рік 3 дні позбавлення волі.

Статтями 1 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року передбачені умови і підстави звільнення осіб, засуджених за вчинення злочинів, від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

На час вступу в дію Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року засуджений ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі не відбував, так як вже був умовно достроково звільнений судом від його відбування, і оскільки одночасне повторне звільнення від відбування одного і того ж покарання положеннями діючого кримінального законодавства України не передбачено, то суд вважає, що підстави для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 537-539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 7 діб.

Суддя: ОСОБА_1