ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа №
4-28/08

м. Київ

29 жовтня 2008 року Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Карабань В.М.,

при секретарях Журавель І.Д., Ілляш С.І., Серебряковій
М.М.,

за участю прокурора Панова В.Є.,

захисника ОСОБА_1.,

представників цивільного позивача ОСОБА_2.,
ОСОБА_3.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1
, уродженця м. Ленінакан (Вірменія), громадянина України, освіта вища,
одруженого, працюючого на посаді Голови правління ВАТ “Науково-дослідний
інститут склопластиків і волокна”, зареєстрованого за адресою:АДРЕСА_1,
військовозобов'язаного, паспорт: серії НОМЕР_1 виданий 06.10.1997 року
Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій обл., раніше не судимого, у вчиненні
злочинів передбачених ч. 3 ст. 365 КК України, ч. 2 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органами
досудового слідства ОСОБА_4. обвинувачується у тому що, відповідно до
реєстраційних та статутних документів іноземного Акціонерного товариства “Вейбі” (м. Нагоя, Японія)
02.07.1998 р. він був включений до
складу Ради директорів зазначеного
акціонерного товариства з наданням права брати участь у прийнятті рішень
стосовно ведення господарської
діяльності товариства.

З метою ведення
господарської діяльності на території
України Радою директорів АТ “Вейбі” ОСОБА_4. був призначений довіреною особою
іноземної компанії з повноваженнями вчинювати від імені Акціонерного товариства
будь-які господарські операції, для чого ОСОБА_4. було видано посвідчену 24.06.1999 року консулом
Посольства України в Японії генеральну
довіреність на представництво інтересів
іноземної компанії в Україні строком на три роки або до її скасування Радою директорів.

Діючи відповідно
до даної генеральної довіреності та за
погодженням з радою директорів АТ
“Вейбі”, ОСОБА_4., як уповноважена на здійснення організаційно - розпорядчих
функцій службова особа, від імені АТ “Вейбі” 08.02.2000 року у смт. Буча,
Київської області виступив представником товариства у створенні спільного українсько-японського підприємства ЗАТ “НТБ”. Згідно із реєстраційними
документами ЗАТ “НТБ”, засновниками
даного підприємства виступили ВАТ “Науково-дослідний
інститут склопластиків та волокна” з 40
відсотковою часткою у статутному фонді
та АТ “Вейбі”, якому належало
60 відсотків статутного фонду. Одночасно ОСОБА_4., виконуючи службові обов'язки
представника АТ “Вейбі” за спеціальними
повноваженнями, прийняв участь у зборах співзасновників ЗАТ “НТБ”, за рішенням
яких його було призначено Головою правління ЗАТ “НТБ”.

З метою
надання ОСОБА_4. спеціальних повноважень
на здійснення організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських обов'язків в діяльності по
представництву японської компанії на території України, а також господарської
діяльності створених іноземним акціонерним товариством та очолюваних ОСОБА_4. підприємств, рішенням Ради
директорів АТ “Вейбі” від 22.02.2002 року визначено видати ОСОБА_4. доручення
для виконання рішення Ради
директорів та Зборів акціонерів АТ
“Вейбі”, щодо питань бізнесових інтересів
товариства в Україні. Після чого, 26.02.2002 року в м. Нагоя (Японія)
уповноважений директор АТ “Вейбі” ОСОБА_5 видав ОСОБА_4. доручення строком на три роки, яким останній призначався
представником АТ “Вейбі” і
уповноважувався діяти в інтересах і від
імені цього товариства у відношенні
будь-яких третіх осіб, включаючи державні, суспільні, інші установи,
організації, органи, юридичні і фізичні особи.

Згідно
доручення ОСОБА_4. мав право вести переговори, укладати договори, підписувати,
одержувати і подавати документи, володіти і розпоряджатися печаткою, відкривати
рахунки в банках і здійснювати банківські операції, вчинювати інші значущі
дії в інтересах АТ “Вейбі”.

Таким чином,
керівництвом АТ “Вейбі” було продовжено строк здійснення ОСОБА_4. представницької діяльності іноземної компанії в Україні
та наділено його статусом
службової особи, яка тимчасово виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов'язки за
спеціальними повноваженнями, направленими на виконання рішень Ради директорів та Зборів акціонерів АТ “Вейбі”.

У зв'язку з тим,
що отримання прибутку АТ “Вейбі” від діяльності в Україні залежало від виробництва та експорту
продукції ЗАТ “НТБ”, виробничі засоби та основні фонди якого знаходилися на території
Відкритого акціонерного товариства “Науково-дослідний інститут
склопластиків та волокна”, у 2002 році
ОСОБА_4. , у відповідності до наданих йому службових повноважень представника
АТ “Вейбі, було проведено переговори з представниками компанії “Істлінг холдінг
Лімітед”, щодо придбання 77,89 % пакету акцій
ВАТ “НДІ СВ”, а саме 9474336 простих іменних акцій, номінальною вартістю
2368584 гривень.

З метою
придбання вищевказаних цінних паперів 03.10.2002 року уповноважений директор АТ “Вейбі” ОСОБА_5, перебуваючи на
території України, відкрив у ЗАТ
“Альфа-Капітал” (м. Київ, вул. Десятинна, 4/6) депозитарний рахунок
АТ “Вейбі” у цінних
паперах НОМЕР_2, з метою подальшого
перерахування на цей рахунок
вищезазначених акцій.

Попередньо для
забезпечення оперативного управління
цінними паперами через
представника товариства в Україні, яким являвся ОСОБА_4., ОСОБА_5
02.10.2002 року у м. Києві видав доручення серії ВАВ №285045 терміном на
три роки, яким уповноважив ОСОБА_4. бути представником у будь-яких банківських установах,
розпорядником рахунку у цінних паперах
АТ “Вейбі” та підписувати
розпорядження щодо них. Згідно
цього доручення ОСОБА_4. мав право подавати від імені ОСОБА_5заяви, як усні так
і письмові, підписувати будь-які документи, одержувати, а також подавати від
імені АТ “Вейбі” будь-які
документи, передбачені законодавством України; здійснювати необхідні платежі;
учиняти інші дії, передбачені законодавством України для такого роду
повноважень, та які на думку представника будуть доцільними для
правильного та ефективного ведення
справ. Таким чином, при відкритті депозитарного рахунку АТ “Вейбі” у ЗАТ “Альфа-капітал” другим
розпорядником рахунку у цінних паперах
був визначений ОСОБА_4.

Остаточне
рішення про придбання акцій ВАТ “НДІ СВ” було прийнято
04.10.2002 року на засіданні Ради
директорів АТ “Вейбі”.

Виконуючи свої
службові обов'язки по представництву комерційних інтересів АТ “Вейбі” в Україні у відповідності до
наданого 26.02.2002 року доручення та реалізуючи рішення Ради директорів
зазначеного товариства стосовно придбання акцій ВАТ “НДІ СВ”, 29.10.2002 року
ОСОБА_4. уклав з компанією “Істлінг Холдінг Лімітед” договір купівлі-продажу
цінних паперів, згідно з яким АТ “Вейбі”
придбало 9474336 простих іменних акцій
ВАТ “НДІ СВ” номінальною вартістю
2368584, за 133323 доларів США.

30.10.2002 року
на рахунок у цінних паперах АТ “Вейбі” НОМЕР_2 в ЗАТ “Альфа-Капітал” зараховано вищевказані 9474336
акцій ВАТ “НДІ СВ” номінальною
вартістю 2368584 гривень.

У зв'язку із реорганізацією ЗАТ
“Альфа-Капітал” в ЗАТ “Альфа-Банк”, 30.01.2003 року ОСОБА_5відкрив у ЗАТ
“Альфа-Банк” рахунок АТ “Вейбі” у цінних
паперах НОМЕР_3, на який того ж дня було
зараховано 9474336 акцій ВАТ “НДІ СВ”
номінальною вартістю 2368584 гривень. Окрім себе ОСОБА_5 знову призначив ОСОБА_4.
розпорядником рахунку у цінних
паперах НОМЕР_3.

З метою
забезпечення рентабельної діяльності ЗАТ «НТБ», виробничі приміщення якого
знаходились на території ВАТ «НДІ СВ», АТ «ВЕЙБІ» в період з 18.11.2002 року до
21.04.2003 року на рахунок ВАТ «НДІ СВ»
було перераховано АТ «ВЕЙБІ» коштів на загальну суму 336000 доларів США
для погашення заборгованостей ВАТ перед бюджетом та заборгованостей по оплаті
праці. Таким чином,
загальна сума коштів, витрачених АТ «ВЕЙБІ» на придбання прав на управління
діяльністю і майном ВАТ «НДІ СВ», склала 469323 долари США, що за курсом Національного
банку України станом на 21.04.2003 року складало 2 503 321,9 гривень.

В період 2003
року, виконуючи обов'язки представника АТ «ВЕЙБІ» в Україні та одночасно
являючись призначеним керівником перебуваючи в управлінні іноземного
акціонерного товариства ВАТ «НДІ СВ», ЗАТ «НТБ» та ТОВ «НУСЕ», ОСОБА_4.
систематично залучав кошти японської компанії для налагодження роботи
зазначених підприємств, однак зволікав із звітуванням про використанням цих
коштів. Внаслідок цього між ним та японськими керівниками АТ «ВЕЙБІ» виник конфлікт і 25.09.2003 року
ОСОБА_5, перебуваючи у місті Києві, видав розпорядження, відповідно до якого
ОСОБА_4. заборонялося вчинювати будь-які фінансові операції з майном АТ «ВЕЙБІ»
вартістю понад 1000 доларів США без попереднього погодження з його
керівництвом.

Натомість,
ОСОБА_4., діючи у власних корисливих інтересах в отриманні прав особистого
управлінні ВАТ «НДІ СВ» та отримання прибутку від його діяльності, 29.09.2003
року в офісі ТОВ «ЮНІС», розташованою за адресою: м. Київ, вул. Січневого
повстання, 4/6, перевищуючи свої службові повноваження представника АТ «ВЕЙБІ»,
надані йому Радою директорів АТ «ВЕЙБІ» для вчинення правомочних дій виключно
на виконання рішень Ради директорів та Зборів акціонерів, без відома
керівництва іноземної компанії та порушуючи його заборону щодо вчинення
будь-яких фінансових операцій з майном АТ «ВЕЙБІ» вартістю понад 1000 доларів
США без попереднього погодження з його керівництвом, уклав із ТОВ «ЮНІС», договір № 32
купівлі-продажу 9474336 акцій ВАТ «НДІ СВ» номінальною вартістю 2 368 584 гривень. Вказаний
договір з боку АТ «ВЕЙБІ» підписав особисто ОСОБА_4., з боку ТОВ «ЮНІС» и -
ОСОБА_6., який діяв на підставі доручення від 26.09.2003 року. Загальна сума
договору складала 200 000 доларів США, що за курсом національного банку України
складало 1 066 340 гривень, з відстрочкою платежу на 10 років, тобто до
29.09.2013 року. За умов договору з моменту його підписання право власності на
акції переходило до ТОВ «ЮНІС», яке було засноване у 1998 році ОСОБА_4. та його
братом ОСОБА_7. і у якому ОСОБА_4. особисто володів 55 % статутного фонду.

10.11.2003 року
ОСОБА_7., виконуючи вказівки свого брата
ОСОБА_4., уклав із ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»,
(м. Київ, пров. Шевченка, 12) договір № 09-2003/9-4 про відкриття рахунку у
цінних паперах НОМЕР_4. Відповідно до наданих банку документів, розпорядниками
цього рахунку призначено ОСОБА_4. і ОСОБА_7.

Будучи службовою
особою, яка здійснює свої повноваження на підставі доручення АТ «ВЕЙБІ» від
26.02.2002 року, при укладенні з ТОВ «ЮНІС» договору купівлі-продажу цінних
паперів 29.09.2003 року, ОСОБА_4.
умисно вніс до зазначеного договору купівлі-продажу № 32 від 29.09.2003 року,
як до офіційного документу, завідомо неправдиві відомості. Так,
достовірно знаючи про відсутність рішення Ради директорів АТ «ВЕЙБІ», щодо
продажу акцій ВАТ «НДІ СВ» та відсутність у нього, як представника АТ «ВЕЙБІ»
спеціально оговорених керівництвом іноземної компанії повноважень на здійснення
продажу акцій, однак діючи всупереч рішенню Ради директорів АТ «ВЕЙБІ»
від 02.02.2002 року та розпорядження ОСОБА_5від 25.09.2003 року, ОСОБА_4. пунктами 4.1 та 8.8 вніс до
договору №32 від 29.09.2003 року завідомо неправдиві відомості стосовно того,
що він, як представник АТ «ВЕЙБІ» при підписанні даного договору має всі необхідні права для
продажу цінних паперів і підписання зазначеного договору не тягне порушення
закону або іншого нормативного акту, а також, що діючи від імені юридичної
особи він наділений відповідними повноваженнями і ніяким чином не обмежений для
підписання договору купівлі-продажу цінних паперів, наданні вказаних у ньому
заяв, гарантій і прийняття, передбачених цим договором обов'язків.

Виданий
завідомо неправдивий документ ОСОБА_4. особисто підписав та завірив реквізитами
АТ «ВЕЙБІ».

На
підставі вказаного завідомо неправдивого документу 19.11.2003 року у м. Києві
ОСОБА_4. видав банку розпорядження за №965 на виконання депозитарної операції
на перерахування 9474336 простих іменних акцій ВАТ «НДІ СВ», номінальною
вартістю 2368584 гривень з рахунку у цінних паперах ТОВ «ЮНІС» НОМЕР_4 у ЗАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»,
внаслідок чого 21.11.2003 року 9474336 простих іменних акцій ВАТ «НДІ СВ»
номінальною вартістю 2368584 гривень були списані з рахунку у цінних паперах АТ
«ВЕЙБІ» НОМЕР_3 у ЗАТ «Альфа-Банк» на рахунок у цінних паперах ТОВ «ЮНІС»
НОМЕР_4 у ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», чим АТ «ВЕЙБІ» було заподіяно тяжкі наслідки.

Такими
своїми діями, які виразились у перевищенні службових повноважень, тобто
умисному вчиненню службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй
прав чи повноважень, що спричинило тяжкі наслідки інтересам юридичної особи,
ОСОБА_4. скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 365 КК України.

Також
своїми діями, які виразились у службовому підробленні, тобто внесенні службовою
особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило
тяжкі наслідки, ОСОБА_4. скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 366 КК України.

В судовому засіданні пред'явлене ОСОБА_4.
обвинувачення не знайшло підтвердження.

Злочини
інкриміновані досудовим слідством підсудному ОСОБА_4. передбачають наявність
спеціального суб'єкту - службової особи.

Поняття
службової особи визначено ст. 364 КК України і розширеному тлумаченню з
боку досудового слідства не підлягає. «Службовими
особами є особи, які постійно чи
тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи
тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми
власності посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських обов'язків, або виконують такі обов'язки за
спеціальними повноваженнями».

Об'єктом
злочинів у сфері службової діяльності є правильна діяльність юридичної особи
(незалежно від форми власності), зміст якої визначається законодавством
України. Отже, статус службової особи за
ст. ст. 365, 366 КК України в сфері господарювання може встановлюватися
лише для підприємств, установ, організацій, їх філій, відділень, представництв
належним чином зареєстрованих (легалізованих) на території України та за
законодавством України.

В
судових засіданнях підсудний ОСОБА_4. винним себе в інкримінованих йому
злочинах не визнав. Суду показав, що з листопада 1994 року, по отриманні гранту
на дослідницьку роботу Міністерства
освіти Японії, працював в якості дослідника Нагойського державного
університету. З 1995 року працював перекладачем на фірмі «Асахі Сангьо», яка
належала пану ОСОБА_5. Приблизно в 1996 році
створено фірму «Вейбі», яка працювала суто з клієнтами із країн СНД.
Знання мови та менталітету контрагентів стало причиною введення його до складу
простих директорів компанії. Керівник
фірми «Вейбі» п. ОСОБА_5 доручав йому
здійснення перекладу документів, ведення телефонних переговорів,
супровід керівництва під час поїздки по країнам СНД. Будь-яких посад, які б
надавали йому службові повноваження по здійсненню організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій в компанії «Вейбі» на території Японії
він не займав, а продовжував працювати та отримувати зарплатню на фірмі «Асахі
Сангьо».

В 1998 році, по закінченню аспірантури в
Японії, повернувся до України і відкрив
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніс». В 1999 році п. ОСОБА_5
попросив його відшукати на території СНД виробника базальтового волокна, в
якому були зацікавлені японські автомобілебудівники. Завод Теплозвукоізоляції
по виробництву базальтового волокна працював в Київській області. Вартість
волокна, що виробляла Україна була значно нижчою за загальносвітову і дуже
приваблювала японців. Партнером
«Вейбі» для створення спільного
підприємства по виробництву волокна став інститут ВАТ «НДІ склопластиків і
волокна». Для оформлення необхідних документі по створенню спільного
підприємства п. ОСОБА_5 надав
йому печатку АТ « Вейбі». Як
стало пізніше йому відомо із матеріалів
справи, що печатка, яку передав ОСОБА_5,
не була зареєстрована в офіційних органах Японії, тобто була підробною.

В 1999 році, а також 26.02.2002 році, п.
ОСОБА_5 в м. Нагоя, Японія видає йому доручення на представництво АТ «Вейбі».
Наказів, рішень, розпоряджень, про призначення його на посаду, яка передбачає
виконання службових обов'язків, керівництвом іноземної компанії не видавалось.
АТ «Вейбі» не відкривало представництво на території України, не реєструвалось
в органах як суб'єкт господарювання на території України, так як господарської
діяльності в Україні не здійснювало. АТ «Вейбі» являється суб'єктом
господарювання лише на території Японії і за законодавством Японії.

02.10.2002 року ОСОБА_5, перебуваючи в
Україні, видає йому ще одне доручення від імені АТ « Вейбі», а 03.10.2002 року,
відкривши рахунки компанії у цінних паперах в ЗАТ «Альфа-Капітал», він
призначається другим розпорядником рахунку. Згідно доручень виданих АТ
«Вейбі» здійснює купівлю акцій інституту номінальною вартістю 2368584
гривень і обирається на загальних зборах акціонерів інституту його Головою
правління. Інститут являвся власником технології виробництва базальтового
волокна і японці не були зацікавлені у відновленні його науково-технічної
діяльності, так як НДІ став би конкурентом спільного українсько-японського
підприємства по виробництву волокна ЗАТ «НТБ». Всі подальші дії іноземної
компанії «Вейбі» були направлені на знищення потенціалу інституту.

В квітні 2003 року в Японії один із керівників
АТ «Вейбі» ОСОБА_8в присутності ОСОБА_5 запропонував йому продати акції
інституту фірмі, яка б не створювала їм конкуренції. Він запропонував продати
акції інституту ТОВ «Юніс», в якому був співзасновником. Керівництво «Вейбі»
погодилось. Діючи на підставі довіреностей від 26.02.2002 року і 02.10.2002
року виданих компанією «Вейбі», які надавали право від імені компанії вести
переговори, укладати угоди, здійснювати банківські операції, бути розпорядником
рахунків у цінних паперах АТ «Вейбі»,
він 29 вересня 2003 року здійснює купівлю - продаж акцій інституту та списує їх з рахунку АТ
«Вейбі».

На час
виконання всіх вказаних дій, жодних обмежень повноважень за дорученнями або їх
скасування зі сторони АТ «Вейбі» не
надходило. Лише в квітні 2004р. в слідчому управлінні СБУ України його
повідомили, що японська компанія АТ «Вейбі» звинуватила його в підробці
підписів у дорученнях та привласнення майна компанії.

Вважає,
що купівлю-продаж цінних паперів здійснив законно, діючи в межах та на підставі
доручень виданих іноземною компанією АТ «Вейбі». Законів України не порушував.
Порушення кримінальної справи та притягнення його до відповідальності є
незаконним з метою усунення японцями українського конкурента з ринку
виробництва базальтового волокна.

Об'єктивно
ці покази стверджуються наявними матеріалами справи.

В ході
судового розгляду справи оглянуто і оголошено Статут АТ «Вейбі» та свідоцтво про реєстрацію
компанії. Згідно названих документів, що є доказами в справі, АТ « Вейбі»
засновано на території Японії, зареєстровано за №1899-01-044984 в Японії,
461-0002, Нагоя-сі, Хігасі-ку, Дайкен-че, 15-19 та являється юридичною особою
за законодавством Японії.

/ т.5 а.с.
32-53,54-64,166-198, т.7 а.с.78-91/

Допитаний
в якості свідка представник АТ Вейбі
ОСОБА_9, суду показав, що АТ
«Вейбі» створена і зареєстрована за законодавством Японії та здійснює
господарську діяльність на території Японії. На території України господарську
діяльність компанія не здійснювала і не здійснює, не зареєстрована в державних
органах України, представництв не відкривала з цих же підстав, і не легалізована.
Підсудний ОСОБА_4., за законодавством Японії, не являвся службовою особою в
компанії АТ «Вейбі» і не був наділений організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими обов'язками. Службовими особами в іноземній
компанії являлись ОСОБА_8та ОСОБА_5.

Аналогічні
пояснення з приводу створення АТ «Вейбі», її реєстрації, здійснення
господарської діяльності тільки за законодавством Японії і на території Японії
та про відсутність посади в АТ «Вейбі»
підсудного ОСОБА_4, яка б наділила його
службовими обов'язками за законодавством Японії і Статутом компанії, надали
досудовому слідству представник компанії в Україні ОСОБА_10 , і керівник
компанії ОСОБА_5, та в суді - ОСОБА_8.

/ т.1 а.с.13, т. 12 а.с.21-25/

Доказом
відсутності господарської діяльності на
території України японської компанії АТ
«Вейбі» в період з 1998 року по 2003 рік і на даний період являється
довідка Державної податкової
Адміністрації України про те, що іноземна компанія , як платник податків
юридичних осіб, в органах державної податкової служби України на обліку не
перебуває.

/т.14 а.с.24/

Згідно
повідомлення Міністерства економіки України - представництво компанії
«Вейбі», яке здійснювало або здійснює
господарську діяльність на території України
не зареєстровано.

/т.14 а.с.29/

Крім того,
досудове слідство на виконання доручення суду, надало відповідь АТ «Вейбі» в якому значилось, що іноземна компанія не здійснює господарської діяльності на
території України, а функціонує тільки в Японії, згідно законодавства Японії.

/ т.14 а.с. 26/

Дослідження
доказів і їх оцінка дають суду підстави
вважати, що твердження досудового слідства в обвинуваченні підсудного ОСОБА_4.
з приводу його дій, як службової особи
іноземної компанії АТ «Вейбі», і здійснення ним від імені компанії
господарської діяльності на території України
з метою отримання прибутку не
знайшли свого об'єктивного підтвердження, а навпаки, повністю спростовані
документальними доказами та показаннями
свідків.

Постанова
Пленуму Верховного Суду України за №15
від 26.12.2003 року «Про судову практику у справах про перевищення влади
або службових повноважень» зобов'язує суди вимагати від органів досудового
слідства долучення до матеріалів кримінальної справи нормативно-правових актів,
положень, інструкцій, інших документів, що розкривають характер повноважень
службової особи.

На виконання доручення суду з приводу надання
документальних доказів відносно ОСОБА_4. про отримання ним статусу службової
особи, досудове слідство не надало жодного документу, чим не змогло підтвердити
висунуту ним версію про скоєння злочину
підсудним в статусі службової особи. Натомість, досудове слідство для
долучення до матеріалів справи надало
лист АТ «Вейбі», в якому значиться, що «нормативно-правових актів: рішень,
наказів, розпоряджень, постанов про призначення на посаду в АТ «Вейбі» ОСОБА_4.
для здійснення ним службових обов'язків з організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими функціями, які б було видано згідно чинного
законодавства України, законним правомочним органом або службовою особою,
діяльність яких передбачена
законодавством України, не існує, оскільки АТ «Вейбі» є юридичною
особою, яка утворена і функціонує в Японії згідно Японського законодавства.
Господарської діяльності в Україні ця компанія не здійснює».

/т.14 а.с.26/

Судом
встановлено, що правовідносини між ОСОБА_4. та АТ «Вейбі» виникли на території
Японії і за законодавством Японії. Встановлення його статусу, як службової
особи компанії, можливе тільки в межах організаційно-правової форми підприємства у форматі правової системи
Японії та за нормами законодавства Японії. Об'єктивно доведено, що АТ «Вейбі»
не являється господарюючим суб'єктом на території України, а являє собою не
легалізовану юридичну особу за законодавством Японії. Кримінальне законодавство
України регулює правовідносини між суб'єктами права України. Статус службової
особи для суб'єкта злочинів передбачених ст. ст. 365, 366 КК України
встановлюється лише на підставі законодавства України.

Тобто, дії підсудного ОСОБА_4. на території
України визначаються законодавством
України і не можуть встановлюватися законодавством Японії, а тим більше, внутрішніми
розпорядженнями органів управління іноземного підприємства. Інкримінування
досудовим слідством підсудному ОСОБА_4. набуття статусу службової особи на
території Японії, на підприємстві, яке створене та зареєстроване за
законодавством Японії і здійснює господарську діяльність тільки на території
Японії - є неправильним. Застосування
закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено ст. 3
ч.4 КК України.

За
версією органів досудового слідства АТ «Вейбі» 26.02.2002 року, з метою надання
ОСОБА_4. спеціальних повноважень на здійснення організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських обов'язків в діяльності японської компанії на
території України, в м. Нагоя, Японія
видає йому доручення.

Шляхом
огляду матеріалів справи судом встановлено, що АТ «Вейбі», з метою набуття
права власності та пов'язаних з ним корпоративних прав, 26.02.2002 року на
території Японії видає доручення підсудному
ОСОБА_4. на здійснення правочинів від імені компанії на території
України. Доручення легалізоване консулом посольства України в Японії. На
підставі доручення підсудний ОСОБА_4.
міг вчиняти від імені АТ «Вейбі» ряд
правочинів, а саме вести переговори, укладати угоди, підписувати, одержувати та
подавати документи, володіти та розпоряджатися печаткою, відкривати рахунки в
банках і здійснювати банківські
операції.

/т.14 а.с.26,
т.5 а.с.27-31/

Суд, оглянувши вказане доручення, дійшов висновку, що воно відповідає ст. 237 ЦК України, і, що
воно встановило правовідношення, відповідно до якого представник ОСОБА_4. має право вчиняти
визначені правочини від імені АТ «Вейбі». В дорученні відсутня вказівка керівництва АТ «Вейбі» про тимчасове
призначення підсудного ОСОБА_4. на посаду в компанію з наданням йому службових
повноважень або вказівка на надання йому
спеціальних повноважень з організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських
функцій.

Допитаний
на досудовому слідстві уповноважений директор
АТ «Вейбі» ОСОБА_5 підтвердив добровільність та усвідомленність видачі
ним особисто в м. Нагоя, Японія
доручення на ім'я підсудного ОСОБА_4. Він акцентує увагу слідства на
тому, що ОСОБА_4. на території України здійснював представництво компанії на
підставі довіреностей виданих в Японії і вчиняв правочини не як посадова особа,
а як представник за довіреністю.

/т.3 а.с.
129-137, т.12 а.с.25-26/

Оцінивши
показання свідка ОСОБА_5, в частині видачі підсудному ОСОБА_4. на території Японії довіреності 26.02.2002 року, лише на
представництво АТ «Вейбі» на території України, суд приймає їх до уваги, оскільки
вони підтверджуються іншими зібраними по справі доказами.

З метою
придбання власності на території України АТ «Вейбі», в особі п.ОСОБА_5,
02.10.2002 року у м. Києві видає доручення серії ВАВ № 285045 терміном на 3
роки, яким уповноважив ОСОБА_4. бути представником у будь-яких банківських
установах, розпорядником рахунку у цінних паперах АТ «Вейбі» та підписувати
розпорядження щодо них.

/ т.5
а.с.25,166/

Суд
оглянув вказане доручення і дійшов висновку, що
воно відповідає вимогам ст. 237 ЦК України, і що воно встановило правовідношення, відповідно
до якого представник ОСОБА_4. має право
вчиняти визначені правочини від імені АТ «Вейбі». В дорученні відсутня вказівка керівництва АТ «Вейбі» про тимчасове
призначення підсудного ОСОБА_4. на посаду в компанії з наданням йому службових
повноважень або вказівка на надання йому
спеціальних повноважень з організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій.

Допитаний
в якості свідка на досудовому слідстві нотаріус ОСОБА_11. показав, що 2 жовтня
2002р. до нього звернувся громадянин
Японії ОСОБА_5 з проханням про видачу доручення громадянину України ОСОБА_4. на
здійснення ним представництва іноземної компанії на території України. ОСОБА_5
володів як українською так і російською мовою,
і особисто, після прочитання тексту доручення, вчинив необхідні йому
виправлення. Після складання остаточного тексту доручення ОСОБА_5 особисто
підписав його та поставив печатки.

/т.4
а.с. 178-179/

Свідок
ОСОБА_5 на досудовому слідстві допитувався неодноразово. Його показання
змінювались і по суті являються суперечливими. Суд не зміг допитати ОСОБА_5,
так як свідок являється громадянином
Японії, постійно проживає та перебуває на території Японії і в зверненні, через
представників цивільного позивача, повідомив, що прибути в судове засідання не може, і просить
прийняти суд до уваги його покази, які ним були дані на досудовому слідстві.

В своїх
первинних показаннях свідок ОСОБА_5
повідомив, що 2 жовтня 2002 року, він не перебував на території України і
нотаріального доручення ОСОБА_4. він не
видавав. Доручення являється підробленим і просить притягнути до кримінальної
відповідальності ОСОБА_4. Надалі свідок змінює покази і повідомляє слідство, що
перебував в зазначений період в м. Києві
і видавав нотаріально завірене доручення ОСОБА_4. на представництво АТ «Вейбі»
в Україні.

/т.
а.с.99-103,т.3 а.с. 129-137, т.6 а.с.61-68, т.9 а.с. 10-65,т.12 а.с.21-26/

Суд
удостовірився, оглянувши повідомлення
прикордонної служби про перетин кордону
ОСОБА_5, що свідок з 30.09.2002
року по 07.10.2002 року перебував на території України.

/т.3 а.с.119/

У
висновку судово-почеркознавчої експертизи зазначено, що підпис від імені ОСОБА_5 в дорученні від
02.10.2002 року виконані ОСОБА_5. Підписи на двох картках про відкриття рахунку
в цінних паперах від 03.10. 2002 року виконані ОСОБА_5.

/т.5 а.с. 206-207/

Оцінка і
дослідження доказів дають суду підстави вважати, що 02.10.2002 року ОСОБА_5в м.
Києві надав нотаріально завірене доручення підсудному ОСОБА_4. на здійснення
ним правочинів від імені АТ «Вейбі».

Таким чином, суд дійшов висновку, що
видані доручення від 26.02.2002 року та 02.10.2002 року компанією АТ «Вейбі» не визначили підсудного ОСОБА_4.,
як службову особу в організаційно-правовій структурі цієї компанії, так як вона
являється суб'єктом господарювання на території Японії і за законодавством
Японії. Окрім того, АТ «Вейбі» не являється суб'єктом господарювання на
території України.

За
висновком фахівця в галузі кримінального судочинства, старшого наукового
співробітника Інституту держави і права ім. В.М.Корецького Національної
Академії наук України Сірого М.І., особа, що діє на підставі цивільно-правового
доручення (довіреності), не підпадає під
поняття здійснення функцій представника
влади та під поняття здійснення на
підприємстві, в установі чи
організації організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій постійно, тимчасово чи за разовим спеціальним повноваженням.
Відповідно, особа , що діє на підставі цивільно-правового доручення
(довіреності), за своїм правовим статусом
не відповідає вимогам, що в розумінні ст.364 КК України вичерпно
передбачені для службової особи як
спеціального суб'єкта.

Допитані
судом свідки ОСОБА_9, ОСОБА_8 та допитаний на досудовому слідстві ОСОБА_5
пояснили, що АТ «Вейбі» вирішило
придбати на території України 9474336 простих іменних акцій
ВАТ «НДІ СВ» номінальною вартістю 2368584 гривень. Протокол засідання
Ради директорів АТ «Вейбі» з приводу придбання акцій ніхто із них не складав і
не підписував.

/ т.6
а.с.61-68/

З
наявних матеріалів справи вбачається, що 03.10.2002 року директор-представник
АТ «Вейбі» ОСОБА_5 відкрив для компанії депозитарний рахунок у цінних паперах у
ЗАТ «Альфа-Капітал» і другим розпорядником рахунку на виконання доручення, від
2.10.2002р, визнав ОСОБА_4.

/т.5
а.с.156-165/

Судом
оглянуто договір купівлі-продажу цінних паперів № К-16-1 від 29.10.2002 року за
яким АТ «Вейбі», в особі ОСОБА_4., який діяв за дорученням від
26.02.2002 року, придбала в компанії «Істлінг Холдінг Лімітед» 9474336 простих
іменних акцій ВАТ «НДІ СВ» номінальною вартістю 2368584 гривень та які
30.10.2002 року зараховуються на рахунок у цінних паперах АТ « Вейбі».

/т.5 а.с.134-140,200-201/

Версія
слідства про те, що 25 вересня 2003 року
ОСОБА_5 видав розпорядження, відповідно до якого ОСОБА_4. заборонялося вчиняти будь-які
фінансові операції з майном АТ «Вейбі» вартістю понад 1000 доларів США, не
знайшла свого підтвердження в доказах та показаннях свідків.

Так,
допитаний в попередньому судовому розгляді ОСОБА_5 пояснив, що статті з приводу заборони
відчуження майна АТ «Вейбі» у розпорядженні не має.

/т.9 а.с.46/

Аналогічні
покази, про відсутність в розпорядженні вказівки на заборону відчуження майна
АТ «Вейбі», були надані суду представником компанії Уедою.

/ т. 8
а.с.196/

Суд
оглянув розпорядження керівника АТ
«Вейбі» ОСОБА_5 від 25 вересня 2003 року і удостовірився у відсутності вказівки
на заборону відчуження майна компанії АТ «Вейбі». Разом з тим, розпорядження,
протоколи засідання або рішення Ради директорів АТ «Вейбі» є внутрішніми актами
іноземної юридичної особи - суб'єкта
господарювання за законодавством Японії і на території Японії. Такі внутрішні
акти, видані на підставі законодавства Японії, не мають правових наслідків на
території України.

/т. 5 а.с.221/

Згідно
листа до підсудного ОСОБА_4., який датований 17 лютого 2005 року, керівник АТ
«Вейбі» ОСОБА_5 повідомив його, що доручення, яке видано компанією 26.02.2002
року скасоване.

/т.7 а.с.101/

Інших
документальних доказів в справі, які б протягом 2003 року належним чином
скасовували доручення АТ «Вейбі» видані підсудному ОСОБА_4. або обмежували його
у вчиненні правочинів по дорученнях, судом не встановлено.

Згідно
пояснень в суді свідка ОСОБА_12., в
минулому керівника інституту ВАТ « НДІ
СВ», після придбання його акцій
японською компанією, керівники АТ «Вейбі» ОСОБА_8та ОСОБА_5 повідомили його, що
хочуть продати придбані ними акції ВАТ « НДІ СВ» саме ОСОБА_4., так як він
являється фахівцем в даній галузі.

Допитаний
на досудовому слідстві та в попередньому судовому розгляді справи свідок
ОСОБА_7., повідомив, що він являється засновником ТОВ « Юніс» разом з своїм
братом ОСОБА_4. У вересні 2003 року ОСОБА_4. повідомив його, що домовився з керівництвом АТ «Вейбі» ОСОБА_5, ОСОБА_8
про продаж «Юніс» простих іменних акцій ВАТ «НДІ СВ». Для цього був складений
договір № 32 від 29.09.2003 року про придбання пакету акцій в АТ «Вейбі». Зі
сторони «Юніс» угоду на придбання акцій
підписав ОСОБА_6., а зі сторони «Вейбі» - ОСОБА_4. на підставі
довіреностей виданих йому «Вейбі». 20.11.2003 року на рахунок ТОВ « Юніс» були зараховані прості
іменні акції ВАТ «НДІ СВ»

/т.4 а.с. 142-144/

Свідок
ОСОБА_6. суду пояснив, що він, будучи
начальником відділу будматеріалів ТОВ «Юніс», за дорученням директора ОСОБА_7.
підписав угоду на придбання цінних паперів ТОВ « Юніс».

Суд оглянув
договір №32 купівлі-продажу цінних папері від 29.09.2003 року і удостовірився,
що договір являє собою типову угоду купівлі-продажу цінних паперів за яким одна
сторона продає, а друга купує акції ВАТ
« НДІ СВ». Підсудний ОСОБА_4., який виступав зі сторони продавця діяв на
підставі доручення виданого АТ « Вейбі».

/т.5 а.с. 124-130, 134-140/

Допитана судом свідок
ОСОБА_13., начальник депозитарного відділення ЗАТ «Альфа-Банк»(
«Альфа-Капітал») повідомила, що підсудний
ОСОБА_4. при продажі акцій ВАТ
«НДІ СВ» та списання їх на рахунок ТОВ
«Юніс» діяв в межах довіреностей від
26.02.2002р. і 02.10.2002р. виданих іноземною компанією «Вейбі» та володів правом розпорядника рахунку цієї ж
компанії. ОСОБА_4., на підставі зазначених документів, мав всі законні підстави
здійснювати такі операції з цінними паперами. Його дії при продажі та списанні
цінних паперів, відповідали чинному законодавству України.

Оцінка і
дослідження доказів дають суду підстави вважати, що підсудний ОСОБА_4. діяв в межах цивільно-правового
представництва вчиняючи правочини
визначені в дорученнях керівником компанії АТ «Вейбі» ОСОБА_5.

Що
стосується винності ОСОБА_4. у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК
України, то як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні доказів тому
не здобуто. Обвинувачення ґрунтується на
припущеннях та неправильному тлумаченню закону, яке суперечить його точному
змісту.

Інших
доказів вини підсудного у вчинені інкримінованих йому злочинів матеріали справи
не містять.

Дослідивши
та оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що в діяннях ОСОБА_4. відсутній склад злочинів, передбачених ч. 3 ст.
365, ч. 2 ст. 366 КК України.

Керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4
у вчинені злочинів передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України
виправдати за відсутністю в його діяннях
складу зазначених злочинів.

Запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

Позовні
вимоги юридичної особи за законодавством Японії Акціонерного товариства «Вейбі»
залишити без розгляду.

Скасувати
арешт 9474336 простих іменних акцій ВАТ «НДІ СВ» номінальною вартістю 2.368.584
гривень, які зберігаються в ЗАТ «АК
Промінвестбанк» м. Київ, пров. Шевченка,12.

Скасувати
арешт 34588 іменних акцій ВАТ “НДІ СВ”, які зберігаються емітентом цінних
паперів ТОВ “РК Держава” м. Київ, вул. Предславинська, 28.

Скасувати
арешт частки ОСОБА_4 у статутному фонді ТОВ “Юніс”
у сумі 15.468,75 гривень, яка зберігається на розрахунковому рахунку ТОВ
“Юніс” НОМЕР_5 , МФО 322250 у Київському міському відділенні ЗАТ “АК Промінвестбанк” м. Київ, пров.
Шевченка, 12.

Скасувати
арешт автомобіля ОСОБА_4 “BMW-750i”, 1990 року випуску, № кузову НОМЕР_6, вартістю
40000, який зберігається у ОСОБА_4, АДРЕСА_2.

Скасувати
арешт квартири ОСОБА_4 по АДРЕСА_3, яку зберігає 1 Київська державна
нотаріальна контора, БТІ м. Києва.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом 15
діб з моменту проголошення.

Суддя В.Карабань