Провадження № 11-кп/795/186/2015
Категорія - ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003358, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернігова, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_8 , його матері, пославшись на те, що остання є несторонньою особою обвинуваченому, натомість узяв до уваги показання свідків-сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є суперечливими, крім того, останні мають дружні стосунки з потерпілими.

Стверджує, що з боку потерпілих мали місце протиправні дії, а саме: останні виривали квіти, кидалися та били матір. Звертає також увагу на те, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень у нього не було, перебував у стані сильно душевного хвилювання, який було викликано саме поведінкою потерпілих.

Вважає, що суд при призначенні йому міри покарання не врахував протиправну поведінку потерпілих та особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, весь час працює, допомагає матері.

Прокурором подано заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого. Вважає, що посилання апелянта на відсутність умислу на спричинення тілесних ушкоджень, а також перебування у стані сильного душевного хвилювання, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Факт спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілим ні він, ні його матір не заперечували.

Зазначає, що суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, врахував усі дані, що характеризують особу обвинуваченого. Вважає, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення останнім нових злочинів.

При розгляді кримінального провадження судом І інстанції встановлено, що 15 липня 2014 року, близько 11 год., ОСОБА_6 , перебуваючи біля огорожі буд. АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс удари руками і ногами ОСОБА_11 , що спричинило утворення у неї тілесних ушкоджень у вигляді: гематоми волосяної частини голови, синців та забиття м`яких частин обох верхніх кінцівок, які згідно висновку експерта № 657 від 15 липня 2014 року як в сукупності , так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Також, під час вищезазначеного конфлікту обвинувачений, перебуваючи біля огорожі буд. АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс удари руками і ногами ОСОБА_12 , що спричинило утворення у неї тілесних ушкоджень у вигляді: синців та забиття м`яких тканин обличчя, обох кінцівок, садна лівої нижньої кінцівки, які згідно висновку експерта № 662 від 15 липня 2014 року як усі в сукупності , так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, в судових дебатах просив вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, думку прокурора, яка вважає вирок суду обґрунтованим і законним, просила залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд надав належну юридичну оцінку.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції вину свою не визнав та показав, що потерпілі самі спровокували його на конфлікт. Коли вони почали штовхати його матір, яка перешкоджала виривати квіти, посаджені нею біля огорожі будинку №70, він долонями та ногами відштовхував сусідів. З приводу того, що сталось жалкує.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений підтримав зазначені показання, однак стверджував, що вони були нанесені в стані сильного душевного хвилювання.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, судом досліджені, перевірені та проаналізовані докази, які підтверджують вину останнього в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень.

З показань потерпілої ОСОБА_11 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається, що вона вийшла на вулицю, під свій паркан зі сторони під`їзду до будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , виривати зілля. Обвинувачений вийшов із матір`ю та сказав, щоб вона йшла геть з його землі і не стояла біля його огорожі, два рази вдарив її в плече, вона почала кричати. Вийшла її дочка, ОСОБА_12 , почала її захищати. У руках у ОСОБА_6 був розсувний гайковий ключ, останній вдарив її кулаком в голову, ногою у задню частину тіла, потім у стегно. Після цього обвинувачений почав бити її дочку.

Потерпіла ОСОБА_12 давала аналогічні показання, крім того, зазначила, що обвинувачений в ході конфлікту вдарив її у щелепу, взяв за волосся та виривав його, бив по плечам.

З показань свідка ОСОБА_10 , сусіда, даних в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається, що коли ОСОБА_11 пішла до свого паркану, то вийшли з свого двору обвинувачений та його матір і між ними розпочалась сварка, вибігла ОСОБА_13 - донька ОСОБА_11 . Він бачив, як обвинувачений наносив удари потерпілим кулаками. Цю подію він знімав на мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_9 , сусідка обвинуваченого та потерпілих, суду показала, що бачила, як ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_11 по голові, а ОСОБА_12 - по руці та обличчю.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що дійсно між нею, її сином з однієї сторони та потерпілими з іншої, виникла сварка з приводу того, що ОСОБА_11 виривала квіти на території під`їзду, їй і її сину це не сподобалося, вона почала рвати їх виноград і після того як потерпілі вдарили її та сина по обличчю, останній спонтанно вдарив або ОСОБА_11 , або ОСОБА_13 .

З дослідженого в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що між обвинуваченим та потерпілими відбувалась сварка, в ході якої обвинувачений дійсно наносив тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Згідно із залученими за клопотанням обвинуваченого до матеріалів кримінального провадження листа Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 19 вересня 2013 року, а також планів земельних ділянок, відведених для будівництва, проїзд з АДРЕСА_1 до садиб АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є територією загального користування.

ОСОБА_6 не було надано доказів на підтвердження того, що вищевказаний проїзд знаходиться у власності останнього, щоб свідчило про те, що потерпілі не мали права без його дозволу знаходитися на даній території. Тому, посилання обвинуваченого на вчинення потерпілими протиправних дій, зокрема виривання квітів біля паркану будинку потерпілих ( під №70) зі сторони проїзду, що порушувало б його право володіння даною землею, з чого і почався конфлікт - є безпідставним. Доказів того, що потерпілі били матір обвинуваченого, наносячи їм тілесні ушкодження, щоб суд врахував їх неправомірну поведінку при призначенні ОСОБА_14 міри покарання, як того просив останній, в матеріалах кримінального провадження відсутні і дані твердження, з`явилися тільки в його апеляційній скарзі та поясненнях в суді апеляційної інстанції.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_8 , його матері, натомість узяв до уваги показання свідків, їх сусідів - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Показання останніх, як і потерпілих є послідовними, узгоджуються між собою та матеріалами кримінального провадження, підстав не довіряти їм в суду 1 інстанції не виникло і відсутні в колегії суддів.

Показання ж матері обвинуваченого свідка ОСОБА_8 свідчать про обраний нею метод захисту сина з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєний злочин, тому колегія суддів погоджується з критичною оцінкою судом 1 інстанції показань даного свідка.

Висновками судово-медичних експертиз за №№ 657, 662, на які посилався суд, підтверджено наявність у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень. Виявлені ушкодження по давності утворення можуть відповідати даті 15 липня 2014 року та не виключена можливість, що вони могли утворитись за обставин, вказаних потерпілими при проведенні судово-медичних експертиз (а.п. 44-46, 47-49).

Вищевказані докази узгоджуються між собою і повністю спростовують доводи апелянта про невинуватість його у вчиненні даного правопорушення, в якому останній обвинувачується. Матеріали кримінального провадження не містять обставин, що можуть викликати сумніви у правильності висновків суду.

З урахуванням встановлених обставин по кримінальному провадженню будь-яких підстав вважати, що в момент заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень обвинувачений знаходився в стані сильного душевного хвилювання, що викликане неправомірними діями потерпілих, немає. Тому доводи апелянта з приводу цього не є слушними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що невизнання вини обвинуваченим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, не працює, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і дійшов вірного висновку, застосувавши до обвинуваченого міру покарання у виді громадських робіт і на строк, що відповідає характеру вчиненого ним правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд призначив покарання в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання.

Всі аргументи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції перевірені та, на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, що б призвело до безумовного скасування вироку, допущено не було.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4