Справа №
11-30/2007року Головуючий
в 1- інстанції Тончук Р.І.
Категорія ст. ст. 296 ч. 2,121 ч.
України Доповідач
УХВАЛА

Ім'ям України

2007 року січня місяця 17 дня
колегія судців Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області у складі:

головуючого-судді:
Кульбаби В.М. суддів: Цугеля І. М., Задворного О.Л. з участю: прокурора
Леськіва В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями: засудженого ОСОБА_1., та потерпілого
ОСОБА_3. на вирок Славутського
міськрайонного суду від 17 листопада 2006 року Цим вироком засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженця та мешканця м.АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
неодруженого,

непрацюючого
з середньою освітою, не судимого, за ст.296 ч.2 КК України на 2 роки
позбавлення волі;

за ст.121 ч.2 КК України з застосуванням ст.69 КК України
на 5 років позбавлення волі; за ст.186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення
волі; за ст.304 КК України на 1 рік позбавлення волі.

А на підставі
ст.70 КК України, остаточно на 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, уродженця та мешканця м. АДРЕСА_2, Хмельницької області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не
судимого,

за ст.296 ч.2 КК України на 2 роки
позбавлення волі;

за ст.121 ч.2 КК України з застосуванням ст.69 КК України
на 5 років позбавлення волі;

за ст.186 ч.2 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

А на підставі ст.70 КК України
остаточно на 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1. та ОСОБА_2., солідарно, на користь Славутської
центральної районної лікарні 827 гривень витрат на стаціонарне лікування
потерпілого ОСОБА_3.

Вироком міськрайонного суду ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
засуджено за те, що вони, в стані алкогольного сп'яніння, приблизно о 19 год. 30 хв. 01 квітня
2006 року біля будинку №2 по провулку Михайлова
м. Славути, з хуліганських спонукань, нанесли потерпілому ОСОБА_3. численні
удари руками та ногами в різні частки тіла, заподіявши останньому тяжке тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Після цього ОСОБА_1запропонував неповнолітньому ОСОБА_2обшукати ОСОБА_3і
вони відкрито викрали в останнього коробку цигарок „Славутич", газову
запальничку та 18 гривень, а всього на загальну суму 21 грн. 50 коп.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_1просить вирок стосовно нього змінити і
пом'якшити покарання, застосувавши ст.75 КК України.

Вважає, що при призначенні покарання суд належним чином не врахував те, що раніше
він до кримінальної відповідальності не притягувався та у скоєному розкаявся.

2

Потерпілий ОСОБА_3в своїй апеляції також просить вирок щодо обох засуджених
змінити і пом'якшити їм покарання, застосувавши ст.75 КК України.

Вважає, що при призначенні покарання суд належним чином не врахував молодий
вік засуджених, першу судимість та те, що йому відшкодовано витрати на
лікування і він їх пробачив.

Засуджений
ОСОБА_2вирок не оскаржив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення: засуджених -
ОСОБА_1в підтримку апеляції, ОСОБА_2в підтримку апеляції потерпілого; прокурора
про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляцій колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1та
ОСОБА_2у скоєнні хуліганства, грабежу і у заподіянні тяжкого тілесного
ушкодження, вчиненних групою осіб, а ОСОБА_1- ще й у втягненні неповнолітнього
у злочинну діяльність при наведених у вироку обставинах ґрунтується на зібраних
у справі доказах, не оспорюється в апеляціях, як не оспорюється апелянтами і
правильність кваліфікації дій засуджених.

Покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2призначено у відповідності до вимог
кримінального закону.

При цьому, врахувавши ті обставини, що пом'якшують покарання і на які є
посилання в апеляціях, суд обґрунтовано призначив покарання засудженим за ч.2
ст.121 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції зазначеного
кримінального закону.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженням
ОСОБА_1та потерпілого ОСОБА_3про призначення судом засудженим явно
несправедливого покарання внаслідок його суворості.

Перевіряючи справу в повному обсягу апеляційна інстанція
встановила, що місцевий суд в порушення вимог ст.ст.931, 93 КПК України стягнув
із засуджених кошти, витрачені Славутською ЦРЛ на стаціонарне лікування
потерпілого ОСОБА_3не в дольовому порядку, з урахуванням ступеню вини та їх
майнового стану, а солідарно.

Допущена помилка є очевидною і не потребує нового дослідження доказів в цій
частині.

А тому апеляційний суд вважає за можливе прийняти нове рішення про
стягнення із засуджених коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на
стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляції засудженого ОСОБА_1. та потерпілого ОСОБА_3.
залишити без задоволення.

Вирок Славутського міськрайонного суду від 17 листопада
2006 року стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в порядку ч.2 ст.365 КПК України, в
частині цивільного позову змінити.

Стягнути на користь Славутської центральної районної
лікарні із засуджених: ОСОБА_1 400 гривень; ОСОБА_2 427 гривень.

В решті вирок залишити без змін.