У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Таран Т.С.

розглянула в судовому засіданні 1
квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням заступника
прокурора Автономної Республіки Крим на вирок Ялтинського міського суду Автономної Республіки
Крим від 31 липня 2007 року щодо ОСОБА_1.

Зазначеним вироком
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

- за ч.2 ст.286 КК
України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК
України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 1 рік з покладенням обов'язку, передбаченого ст. 76 п. 2 КК України.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджений за те,
що він 03.02.2007 року близько 13 год. 10 хв., керуючи вантажним
автомобілем «Мерседес-Бенц», на лівосторонньому заокругленні автодороги
Ялта-Севастополь на 9 км 200м в умовах засніженої проїзної частини, маючи
технічну можливість попередити дорожньо-транспортну пригоду, порушив вимоги
п.п.1.5, 2.3 (а, б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню
обстановку, не знизив швидкість в момент виникнення небезпеки, в
результаті чого не впорався з керуванням
і здійснив виїзд за межі проїзної частини з наступним перекиданням автомашини в
обрив. Унаслідок цього пасажир ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир ОСОБА_3- середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

У апеляційному порядку справа не розглядалась.

У касаційному поданні заступник прокурора Автономної
Республіки Крим просить вирок щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд у зв'язку з м'якістю призначеного йому покарання через
не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними
засобами. Також вказує на те, що суд безпідставно засудив ОСОБА_1 за порушення
правил експлуатації транспорту, що органами досудового слідства йому не
вмінялося.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду
України, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху,
внаслідок чого потерпілим заподіяно тяжкі та середньої тяжкості тілесні
ушкодження, та правильність кваліфікації цих дій засудженого за ч.2 ст.286 КК України у касаційному поданні
не заперечуються.

Твердження прокурора про те, що суд неправильно засудив ОСОБА_1 за порушення правил експлуатації транспорту
особою, яка керує транспортним засобом, безпідставні.

Як убачається з вироку, суд у викладенні формулювання обвинувачення
ОСОБА_1, визнаного судом доведеним, не вказував про те, що останній вчинив
злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, шляхом порушення правил
експлуатації транспорту, а тому немає підстав вважати, що його засуджено
за вчинення цих дій.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть
зміну чи скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України суд урахував
ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, за якими
тілесні ушкодження в результаті ДТП було
заподіяно брату та товаришу засудженого,
ті претензій не мали і просили не позбавляти ОСОБА_1 волі. Також суд взяв до
уваги дані про особу засудженого, який позитивно характеризувався за місцем
проживання, працював водієм,
одружений, раніше не судимий, злочин учинив з необережності в умовах
поганої погоди та урахував пом'якшуючу його покарання обставину - щире каяття в
учиненому злочині.

За таких обставин суд обґрунтовано призначив ОСОБА_1 основне покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі
санкції ч. 2 ст. 286 КК України, не призначивши додаткового покарання у виді
позбавлення права керувати транспортними засобами, яке за санкцією цієї статті
є альтернативним, а не обов'язковим додатковим покаранням. Також суд
обґрунтовано звільнив засудженого від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Призначене покарання є необхідним для виправлення засудженого та
попередження вчинення нових злочинів.

Підстав вважати призначене покарання м'яким немає, не наведені такі
підстави і у касаційному поданні прокурора.

З огляду на викладене, відсутні підстави
для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб, вказаних у
ст.384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у
задоволенні касаційного подання заступника прокурора Автономної Республіки Крим на вирок Ялтинського міського суду Автономної Республіки
Крим від 31 липня 2007 року щодо ОСОБА_1.

Судді:

Кармазін Ю.М. Кліменко М.Р.
Таран Т.С.