АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 642/8830/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/488/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: : ч.1 ст.297 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2014 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

засуджений за ч. 1 ст. 297 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Як встановив суд, 01 липня 2014 року у вечірній час ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_10 в центрі м. Харкова, з яким і став вживати алкогольні напої та психотропні речовини, після чого вони разом пішли до дому ОСОБА_8 за адресою : АДРЕСА_2 , де і продовжили вживати алкогольні напої та психотропні речовини до ранку 02 липня 2014 року, під час вживання яких ОСОБА_8 втратив свідомість, а коли близько 11 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 отямився, виявив, що ОСОБА_10 помер.

Усвідомлюючи, що в таких випадках необхідно сповіщати про смерть людини, ОСОБА_8 , зневажаючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих, не повідомив правоохоронним органам, медичним працівникам та рідним про настання смерті ОСОБА_10 , об`єктивно маючи при цьому таку можливість. Зневажаючи пам`ять померлого і в подальшому, демонструючи свою байдужість, ОСОБА_8 , не звертаючи уваги на знаходження тіла померлого в його квартирі, продовжив вживати психотропні речовини, приховуючи дану подію від інших, повідомляючи, що померлий ОСОБА_10 пішов від нього до себе додому, тим самим ввівши в оману його рідних, які звернулись до міліції з заявою про безвісне зникнення останнього. 04 липня 2014 року ОСОБА_8 з метою приховування тіла померлого ОСОБА_10 , зневажаючи те, що тіло протягом тривалого часу не захороняється належним чином всупереч чинному законодавству, що призвело до гнилісних змін трупа, вирішив його розчленити. Впродовж з 04 липня 2014 року до 08 липня 2014 року ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на приховування смерті людини та наруги над його тілом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння у своєї квартирі, розташованої за вищевказаною адресою, за допомогою ножів розчленував тіло, а саме: від`єднав нижні кінцівки до коліна, стегна до тазу, верхні кінцівки від`єднав до ліктя, потім до плечей, після чого від`єднав голову та розділив тулуб на окремі частини від шиї до живота і від живота до тазу, змивши при цьому залишки м`яких тканин та внутрішніх органів у туалет та склавши кістки до ящику столу, розташованого у його кімнаті. 09 липня 2014 року у вечірній час розчленовані частини тіла померлого ОСОБА_10 . ОСОБА_8 помістив до пакетів та пішки відніс їх до водоймища, розташованого у с. Караван, Дергачівського району, Харківської області, де цеглою розбив череп та вибив зуби та з метою приховання скоєного злочину втопив розчленовані частини тіла померлого ОСОБА_10 у водоймищі. Такими протиправними діями ОСОБА_8 насамперед заподіяв моральну шкоду рідним і близьким померлого.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений не оспорюючи кваліфікацію його дій, просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання з іспитовим строком, посилаючись на те, що він раніше не судимий та задовільно характеризується. Крім того, ОСОБА_8 просить переглянути цивільні позови, які стягнуті з нього на користь потерпілих, та прийняти рішення на розсуд суду. Також, в обґрунтування своєї апеляції обвинувачений посилається на те, що, на його думку, суд не врахував того факту, що він скоїв злочин знаходячись під дією психотропних речовин та в стресовому стані.

Заслухавши суддю-доповідача, думку потерпілої ОСОБА_7 та прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 297 КК України так само є правильною і сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його відношення до скоєного, а також дані про його особу, який перебуває на диспансерному обліку з грудня 2012 року з діагнозом полінаркоманія, синдром залежності.

Також, при призначенні покарання, судом було враховано і ті дані про особу, на які посилається обвинувачений в свої апеляції, а саме, що він раніше не судимий та за місцем мешкання характеризується задовільно.

Крім того, суд обґрунтовано зазначив про відсутність пом`якшуючих обставин, а саме відсутності щирого каяття ОСОБА_8 , оскільки останній не вчиняв будь-яких дій для вибачення перед потерпілими, а також у судовому засіданні намагався виправдати свої протиправні дії переживаннями його близьких родичів.

Разом з тим, суд правильно визнав, обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, та в стані, викликаному вживанням наркотичних речовин.

Враховуючи всі наведені обставини в сукупності, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 , та попередження вчинення нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства і призначив йому покарання, з урахуванням способу, обставин вчинення кримінального правопорушення, а також приймаючи до уваги наявність обтяжуючої обставини покарання та відсутність пом`якшуючих обставин, призначив йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 297 КК України.

Призначене ОСОБА_8 , покарання відповідає вимогам ст. ст.50, 65 КК України, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для зміни вироку та призначення більш м`якого покарання з випробовуванням, як прохає апелянт, колегія суддів не вбачає.

Також, аналізуючи ст. 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 вищезазначеної постанови, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Так, задовольняючи в повному обсязі позови потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди, а саме по 100 000 гривень кожному, суд правильно мотивував своє рішення тим, що потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які є батьком та дружиною померлого, протиправними діями ОСОБА_8 була завдана непоправна моральна шкода, яка проявилась у глибокому стресі, тривалому емоційно пригніченому стані у зв`язку з втратою близької людини та у зв`язку з необхідністю участі у багатьох слідчих діях, можливості захоронити померлого через тривалий час після його смерті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо заподіяння потерпілим діями обвинуваченого моральної шкоди, та вважає правильним задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки спричинені потерпілим душевні та психічні страждання, стали причиною вимушених змін у життєвих стосунках, а також необхідний тривалий час для відновлення попереднього стану.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку за доводами апеляції і призначення ОСОБА_8 покарання про яке він прохає, а також зменшення сум позовів потерпілих, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: