Справа № 130/1916/13-к
Провадження №11-кп/772/351/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Заярний
Доповідач : Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2013 року

Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах

апеляційного суду
Вінницької області

в
складі:

головуючого: Бурденюка
С.І.

суддів : Кривошеї
А.І., Спринчука В.В.

при секретарі: Луполі
М.А.

за участю прокурора:
Миколайчука Д.Г.

обвинуваченого: ОСОБА_2.

розглянула « 29» листопада 2013 року у
відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці кримінальне провадження №
11-кп/772/351/2013 за апеляційною скаргою
обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 16 вересня 2013
року щодо ОСОБА_2, засудженого за ч. 2 ст.
185 КК України, яким -

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України,

зареєстрованого. АДРЕСА_1,

проживаючого АДРЕСА_2,

раніше судимого

06.05.2010 року Теофіпольським районним
судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 122,
ч. 1 ст. 129 КК України до 2-х років
позбавлення волі з приєднанням на
підставі ч. 4 ст. 70 КК України не
відбутих 6 місяців позбавлення волі за
вироком Суворівського районного суду
м. Одеси від 15.02.2010 року;

Постановою Староміського районного
суду м. Вінниці від 21.07.2011 року
умовно-достроково звільнений на сім
місяців 26 днів.

Визнаний винним за ч. 2 ст. 185 КК
України та засуджений до 3-х років 6-ти
місяців позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено вироком, 18.08.2012 року
близько 12 год. обвинувачений ОСОБА_2,
перебуваючи у квартирі своєї знайомої
ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3, таємно,
умисно, повторно, з корисливих мотивів
вчинив крадіжку мобільного телефону
«Самсунг Е-2232» із флеш-карткою пам'яті
об'ємом 4 Гб та двома сім-картками, який
знаходився на столі в кухні і вартість
якого, згідно висновку
судово-товарознавчої експертизи №190
від 13.03.2013 року становить 778,94 грн.

Обвинувачений ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі ставить питання про пом'якшення
йому покарання, посилаючись на те. що
вирок є занадто суворим,
необґрунтованим, судом першої
інстанції не було враховано те. що він
свою вину визнав повністю, сприяв
розкриттю злочину, просив у потерпілої
пробачення, щиро розкаявся, має на
утриманні малолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, міркування
прокурора про законність вироку , думку
обвинуваченого ОСОБА_2, який підтримав
свою апеляцію, просив пом'якшити йому
міру покарання, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи апеляційної скарги
, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга обвинуваченого ОСОБА_2 підлягає
задоволенню .

Відповідно до вимог ст. 404 КПК
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК
України - судове рішення повинно бути
законним, обґрунтованим і
вмотивованим.

Доведеність вини обвинуваченого
ОСОБА_2 не оскаржується .

Суд першої інстанції, відповідно до
ст. 349 КПК України, в зв'язку з тим, що
проти цього не заперечували учасники
судового провадження, визнав
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не
оспорювались. При цьому судом
з'ясовано, чи правильно розуміє
обвинувачений та інші учасники
судового розгляду зміст цих обставин,
чи немає сумнівів у добровільності їх
позицій, а також роз'яснив їм, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку.

Висновок суду про винуватість
ОСОБА_2 в скоєні злочину, за який він
засуджений, при обставинах, викладених
у вироку, є обґрунтованим, суд дав вірну
юридично-правову оцінку і визначив
кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч.2 185 КК
України.

Відповідно ст.414 КПК України
невідповідним ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого визнається таке
покарання, яке хоч і не виходить за
межі, встановлені відповідною статтею
(частиною статті) закону України про
кримінальну відповідальність, але за
своїм видом чи розміром є явно
несправедливим через м'якість або
суворість.

В ч.2 ст.65 КК України зазначено «Особі
, яка вчинила злочин , має бути
призначено покарання , необхідне та
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд
виходить із встановленої ст. 50 КК
України його мети - кари.

Судом першої інстанції фактично не
прийнято до уваги та не враховано, що
ОСОБА_2 вчинив умисний злочин середньої
тяжкості, особу засудженого, те,що
визнав свою вину, щиро розкаявся, має на
утриманні малолітню дитину, думку
потерпілої .

Відповідно ст.414 КПК України
невідповідним ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого визнається таке
покарання, яке хоч і не виходить за
межі, встановлені відповідною статтею
(частиною статті) закону України про
кримінальну відповідальність, але за
своїм видом чи розміром є явно
несправедливим через м'якість або
суворість.

Разом тим, колегія суддів вважає, що
призначене покарання ОСОБА_2 при
встановлених обставинах справи є
занадто суворим .Колегія суддів вважає
,що призначення покарання засудженому
у виді позбавлення волі має на меті
виховний характер його досягнення не
лише за рахунок збільшення терміну
покарання у відповідності до санкції
конкретної статті Кримінального
Кодексу України, а враховуючи
особливості і враховуючи те чи є
підстави , в якому порядку і в яких
межах повинен бути призначений
підсудному певний вид покарання і
конкретна його міра. Такі висновки
можна зробити і з поведінки
обвинуваченого після вчиненого -
ОСОБА_2 щиро розкаявся .За місцем
проживання ОСОБА_2 характеризується
позитивно. Вартість викраденого майна
є незначною. Тобто в даному конкретному
випадку суд зобов'язаний реалізувати
принципи законності, справедливості ,
обгрунтованності , доцільності та
індивідуалізації покарання, виходячи
із завдань поставлених перед
кримінальним законом ( ст.. 1 КК України).

На думку колегії суддів все наведене
вище дає юридично-правові підстави
суду зменшити ОСОБА_2 строк
призначеного покарання , що буде
справедливим та законним.

З огляду на викладене вище , колегія
суддів вважає , що всі доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
суворості вироку Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 16 вересня 2013 року , через
невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину та особі засудженого
внаслідок суворості є обґрунтованими
та законними .

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого
ОСОБА_2 - задовольнити .

Вирок Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 16 вересня
2013 року щодо ОСОБА_2 - змінити в частині
призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_2 засудженим до 2-х
(двох ) років позбавлення волі .

Виключити з мотивувальної частини
вироку суду визнану судом обтяжуючу
обставину - « рецидив злочинів» .

В решті вирок залишити без змін.

На судове рішення може бути подано
касаційну скаргу протягом трьох
місяців з дня проголошення до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді:

Кривошея А.І.
Бурденюк С.І. Спринчук
В.В.

З оригіналом вірно.