Справа № 1-1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 року Чорнухинський
районний суд Полтавської області

в складі головуючого-судді Орел І.І.

при секретарі Сагурі А.В.

з участю прокурора Загребельного О.В.

та адвоката ОСОБА_1

представника цивільного позивача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Чорнухи справу по обвинуваченню
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с. Скугарі Чернігівського району Чернігівської
області, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, освіта вища,
проживає с. Гільці Чорнухинського району Полтавської області, працює директором
товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога», раніше не судимого,

про обвинувачення за ст. ст. 212 ч.
3, 358 ч. 1, 358 ч. 3 КК України, -

встановив:

Органами досудового слідства ОСОБА_3. обвинувачується в тому, що він,
будучи суб»єктом підприємницької діяльності - фізичною особою (приватним
підприємцем), зареєстрованим розпорядженням Чорнухинської районної державної
адміністрації № 365 від 23 листопада 2001 року, перебуваючи на загальній
системі оподаткування, являючись платником податку на додану вартість впродовж
з 1 січня 2004 по 31 березня 2006 рік, під час здійснення
фінансово-господарської діяльності у сфері оптової торгівлі нафтопродуктами, з
метою безпідставного завищення валових витрат та податкового кредиту з податку
на додану вартість, підробив, а також використав завідомо підроблені первинні
бухгалтерські і податкові документи, чим умисно ухилився від сплати податків на
загальну суму 867 562 гривень, що в
8533 раз перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і призвело до
фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Вказаний
злочин він скоїв при наступних обставинах.

В
період часу з 1 січня 2004 року по 31 березня 2006 року підсудний, будучи
платником податку на додану вартість і на якого, згідно ст. 11 Закону України
«Про систему оподаткування» накладено відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність сплати податків, зборів, додержання законів про
оподаткування, здійснював фінансово-господарську діяльність у сфері оптової
торгівлі нафтопродуктів, під час якої, шляхом безпідставного завищення сум
податкового кредиту з податку на додану вартість, які підтверджуються
підробленими податковими накладними, виписані від імені підприємств, з якими
він ніяких взаємовідносин не мав, а саме:

-
податкова накладна № 6 від 11.02.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 14 від 07.02.2005 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 16 від 14.04.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 26 від 22.04.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 27 від 07.05.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 32 від 25.05.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 42 від 16.06.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 63 від 23.09.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 83 від 25.10.2004 р. виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 94 від 23.11.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 101 від 16.05.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 106 від 03.06.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 112 від 24.06.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 115 від 05.07.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 120 від 25.08.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 123 від 26.08.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 137 від 21.09.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 148 від 04.10.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 150 від 11.10.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 152 від 14.10.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 154 від 16.10.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 163 від 09.11.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 171 від 01.12.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 187 від 01.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 191 від 07.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 193 від 13.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 196 від 20.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 203 від 29.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 203 від 22.04.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 205 від 24.04.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 18 від 25.02.2005 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 28 від 10.03.2005 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 3 від 03.01.2004 р., виписана від імені фірми «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 64 від 06.04.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 73 від 05.05.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 86 від 04.06.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 112 від 08.07.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 116 від 17.07.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 121 від 21.07.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 124 від 24.07.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 134 від 02.08.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 152 від 18.08.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 159 від 25.08.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 168 від 01.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 181 від 19.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 187 від 24.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 191 від 25.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 194 від 29.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 203 від 08.10.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 212 від 24.10.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 214 від 26.10.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 228 від 01.11.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 243 від 22.11.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 258 від 07.12.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 272 від 24.12.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 11 від 11.01.2006 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 22 від 01.02.2006 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
податкова накладна № 33 від 11.03.2006 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3,

умисно ухилився від сплати податку
на додану вартість на загальну суму 524 069 гривень.

Крім
того, він же обвинувачується в тому, що під час здійснення
фінансово-господарської діяльності, шляхом безпідставного завищення сум валових
витрат за 2004, 2005 роки та 3 місяці 2006 року, умисно ухилявся від сплати
прибуткового податку з громадян на суму 343 493 гривень, що підтверджується
виписаними від імені підприємств первинними підробленими документами, з якими
він ніяких взаємовідносин не мав, а саме:

-
товарна накладна № 101 від 16.05.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
накладна № 112 від 24.06.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
накладна № 115 від 05.07.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
накладна № 120 від 25.08.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
накладна № 123 від 26.08.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
накладна № 133 від 09.09.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
накладна № 137 від 21.09.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
накладна № 148 від 04.10.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
накладна № 150 від 11.10.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
накладна № 152 від 14.10.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
накладна № 154 від 16.10.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 163 від 09.11.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 171 від 01.12.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 187 від 01.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 191 від 07.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 193 від 13.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 196 від 20.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 203 від 29.03.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 203 від 22.04.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 205 від 24.04.2004 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 18 від 25.02.2005 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на
ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 28 від 10.03.2005 р., виписана від імені ПП «Акцепт-СВ» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 106 від 05.05.2004 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
накладна № 3 від 03.01.2004 р., виписана від імені фірми «М-С» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 64 від 06.04.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 73 від 05.05.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 86 від 04.06.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 112 від 08.07.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 116 від 17.07.2005 р.,
виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 121 від 21.07.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 124 від 24.07.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 134 від 02.08.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 152 від 18.08.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 159 від 25.08.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 168 від 01.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 181 від 19.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 187 від 24.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 191 від 25.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 194 від 29.09.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 203 від 08.10.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 212 від 24.10.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 214 від 26.10.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 228 від 01.11.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 243 від 22.11.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 258 від 07.12.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 272 від 24.12.2005 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 11 від 11.01.2006 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 22 від 01.02.2006 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 33 від 11.03.2006 р., виписана від імені МЗП «М-С» на ім»я
ПП ОСОБА_3,

-
накладна № 83 від 25.10.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
накладна № 63 від 23.09.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

-
накладна № 6 від 11.02.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест» на ім»я ПП
ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 14 від 07.02.2005 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 26 від 22.04.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 16 від 14.04.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 94 від 23.01,2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 32 від 25.05.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
товарна накладна № 27 від 07.05.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест»
на ім»я ПП ОСОБА_3;

-
накладна № 42 від 16.06.2004 р., виписана від імені ПП «Соріс-інвест» на ім»я
ПП ОСОБА_3;

умисно ухилився від сплати
прибуткового податку з громадян за 2004 рік на суму 135 036 гривень та податку
з доходів фізичних осіб за 2005 рік 184 902 та перший квартал 2006 року на суму
23 554 гривень, що разом становить 343 493 гривень.

Ці
дії ОСОБА_3 органи досудового слідства також кваліфікували за ст. 212 ч. 3 КК України як умисне ухилення
від сплати податків, що входять в систему оподаткування введених у
встановленому законом порядку, вчиненими особою, що займається підприємницькою
діяльністю без створення юридичної особи, яка зобов»язана їх сплачувати, що
призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у особливо великих
розмірах.

Крім
того, ОСОБА_3. обвинувачується в тому, що впродовж часу з 1 січня 2004 року по
31 березня 2006 року, з метою ухилення від сплати податків та з метою
документального підтвердження, безпідставно завищених валових витрат та
податкового кредиту з податку на додану вартість складав та підписував
документи, в які вносив завідомо
неправдиві відомості про фінансово-господарські взаємовідносини з
підприємствами, при цьому достовірно розуміючи, що вказаних взаємовідносин не
було.

З
цією ж метою підсудний умисно підробив та подав до Чорнухинського відділення
Лохвицької МДПІ наступні декларації про доходи:

-
декларацію про доходи, одержані ОСОБА_3. за 1-квартал 2004 року (вх. № 10321
від 14.04.2004 року);

-
декларацію про доходи, одержані ОСОБА_3. за 2-квартал 2004 року (вх. № 11624
від 16.07.2004 року);

-
декларацію про доходи, одержані ОСОБА_3. за 3-квартал 2004 року (вх. № 12894
від 18.10.2004 року);

-
декларацію про доходи, одержані ОСОБА_3. з 1 січня по 31 грудня 2004 року (вх.
№ 14242 від 14.01.2005 року);

-
декларацію про доходи, одержані ОСОБА_3. за 1-квартал 2005 року (вх. № 918 від
11.04.2005 року);

-
декларацію про доходи, одержані ОСОБА_3. за 2-квартал 2005 року (вх. № 2305 від
08.07.2005 року);

-
декларацію про доходи, одержані ОСОБА_3. за 3-квартал 2005 року (вх. № 4097 від
10.10.2005 року);

-
декларацію про доходи, одержані ОСОБА_3. за 4-квартал 2005 року (вх. № 5582 від
14.01.2006 року);

-
декларацію про доходи, одержані ОСОБА_3. за 1-квартал 2006 року (вх. № 223 від
26.04.2006 року),

до яких умисно вніс неправдиві
відомості про суми витрат, пов»язаних з одержанням доходу та про суми чистого
доходу. Ці відомості у відповідних звітних періодах подавав до Чорнухинського
відділення Лохвицької міжрайонної Державної податкової інспекції Полтавської
області.

З
цією метою підсудній в той же період часу умисно підробив податкові декларації
з податку на додану вартість, зокрема:

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за січень 2004 року (вх. № 9690 від
09.02.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за лютий 2004 року (вх. № 9883 від
09.03.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за березень 2004 року (вх. № 10294 від
14.04.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за квітень 2004 року (вх. № 10720 від
11.05.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за травень 2004 року (вх. № 11093 від
07.06.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за червень 2004 року (вх. № 11625 від
16.07.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за липень 2004 року (вх. № 12097 від
10.08.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за серпень 2004 року (вх. № 12424 від
17.09.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за вересень 2004 року (вх. № 12893 від
18.10.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за жовтень 2004 року (вх. № 13367 від
09.11.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за листопад 2004 року (вх. № 13699 від
01.12.2004 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за грудень 2004 року (вх. № 14241 від
14.01.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за січень 2005 року (вх. № 347 від
08.02.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за лютий 2005 року (вх. № 561 від
11.03.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за березень 2005 року (вх. № 912 від
11.04.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за квітень 2005 року (вх. № 1716 від
16.05.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за травень 2005 року (вх. № 2085 від
21.06.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за червень 2005 року (вх. б/н від
08.07.2005);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за липень 2005 року (вх. б/н від 08.08.2005
року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за серпень 2005 року (вх. № 3635 від
12.09.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за вересень 2005 року (вх. № 4139 від
14.10.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за жовтень 2005 року (вх. № 4922 від
16.11.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за листопад 2005 року (вх. № 5167 від
15.12.2005 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за грудень 2005 року (вх. № 5537 від
13.01.2006 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за січень 2006 року (вх. № 598 від
14.02.2006 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за лютий 2006 року (вх. № 906 від
14.03.2006 року);

-
податкову декларацію з ПДВ ПП ОСОБА_3. за березень 2006 року (вх. № 1209 від 10.04.2006
року),

де в колонку «Б» п. 10.1 і п. 17
умисно вніс неправдиві відомості про суми податкового кредиту, а в колонку «Б»
п. 18.1 і п. 20 вніс неправдиві відомості про суми зобов»язань з податку на
додану вартість. Вказані декларації ПП ОСОБА_3. у відповідних звітних періодах
надав до відділення Лохвицької МДПІ.

Ці
дії ОСОБА_3 органи досудового слідства кваліфікували за ст. 358 ч. 1 КК України
як підроблення документів, які видаються чи посвідчуються підприємством чи
підприємцем, і які надають право або
звільняють від обов»язків, з метою використання їх підроблювачем.

Органи
досудового слідства обвинувачують підсудного в тому, що на протязі вище
вказаного часу, з метою ухилення від сплати податку та з метою документального
підтвердження безпідставно завищених валових витрат та податкового кредиту з
податку на додану вартість, використав документи, в які внесено завідомо
неправдиві відомості про фінансово-господарські взаємовідносини з
підприємствами при цьому добре розуміючи, що таких правовідносин не було.

В
підтвердження цього обвинувачення органи досудового слідства перераховують всі
податкові накладні, прибуткові накладні та квитанції виписані до прибуткових
накладних від імені ПП «Акцепт-СВ», ПП «Соріс-Інвест» та від малого змішаного
підприємства «М-С» стверджуючи, що всі ці документи є фіктивними.

В
підтвердження вини підсудного орган досудового слідства вказує, що рукописний
текст в податкових накладних, накладних, товарних накладних та квитанціях до
прибуткових касових ордерів, виписаних від імені ПП «Акцепт-СВ», ПП
«Соріс-Інвест», МЗП «М-С» для ОСОБА_3 виконані його дружиною ОСОБА_4. та сином
ОСОБА_5, а саме:

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 705 від 05.07.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 706 від 06.07.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 707 від 07.07.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 708 від 08.07.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 165 від 22.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 166 від 23.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 248 від 29.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 247 від 28.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 246 від 27.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 245 від 26.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 244 від 25.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 159 від 16.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 164 від 21.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 161 від 18.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 163 від 20.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 162 від 19.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 160 від 17.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 16 від 11.02.04 р. ПП
«Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 17 від 12.02.04 р. ПП
«Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 18 від 13.02.04 р. ПП «Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 19 від 14.02.04 р. ПП
«Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 116 від 16.06.04 р. ПП
«Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 117 від 17.06.04 р. ПП «Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 169 від 26.08.04 р. ПП
«Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 170 від 27.08.04 р. ПП
«Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 726 від 26.07.04 р. ПП «Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 725 від 25.07.04 р. ПП
«Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 727 від 27.07.04 р. ПП
«Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 728 від 28.07.04 р. ПП
«Соріс-Інвест»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 3 від 03.01.04 р. МЗП «М-С»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 5 від 05.01.04 р. МЗП «М-С»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 4 від 04.01.04 р. МЗП «М-С»;

-
квитанція до прибуткового касового ордера № 6 від 06.01.04 р. МЗП «М-С»;

-
накладна № 123 від 26.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
накладна № 115 від 05.07.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
накладна № 120 від 25.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
накладна № 106 від 03.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
накладна № 112 від 24.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
накладна № 42 від 16.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
податкова накладна № 123 від 26.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
податкова накладна № 115 від 05.07.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
податкова накладна № 120 від 25.08.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
податкова накладна № 106 від 03.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
податкова накладна № 112 від 24.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
податкова накладна № 42 від 16.06.04 р. ПП «Акцепт-СВ»;

-
накладна № 3 від 03.01.04 р. МЗП «М-С»;

-
податкова накладна № 3 від 03.01.04 р. МЗП «М-С»;

-
накладна № 6 від 11.02.04 р. ПП «Соріс-Інвест»;

-
податкова накладна № 6 від 11.02.04 р. ПП «Соріс-Інвест».

Таким
чином, внаслідок дій, які виразилися в використанні підсудним завідомо
підроблених документів, останній скоїв злочин передбачений ст. 358 ч. 3 КК
України, умисне використання завідомо підроблених документів.

В
судовому засіданні підсудний у
пред»явлених йому обвинуваченнях ні по одній статті кримінального кодексу
України вини не визнав та суду показав, що він зареєстрований приватним
підприємцем розпорядженням голови Чорнухинської районної державної
адміністрації № 365 23 листопада 2001
року та його фінансово-господарська діяльність пов»язана з оптовою торгівлею
нафтопродуктами. Про те, що підприємства, з
якими він здійснював торгівлю нафтопродуктами, ПП «Соріс-Інвест», ПП «Акцепт-СВ» та МЗП
«М-С» є фіктивними, він не знав. При перевірці податковими органами його
діяльності в минулі роки попередніми комісіями, до нього не пред»являлися
претензії про порушення ним діючого законодавства, пов»язаного з
підприємницькою роботою, тим більше, що в попередніх актах не відмічалося, що
він здійснював фінансово-господарську діяльність з підприємствами, які мають
ознаки фіктивності. Коли до нього зверталися контрагенти з метою продажі
паливо-мастильних матеріалів він перевіряв їх документи, дізнавався чи
зареєстроване підприємство платником податку на додану вартість, чи виписані
інші документи належним чином, узгоджував з продавцем ціну, перевіряв
пропонований товар на якість та об»єм і тільки після цього купував товар.
Здебільшого з контрагентами розраховувався в готівковій формі. Пред»явлені йому
документи при укладенні договору купівлі-продажу товару сумнівів у їх
достовірності у нього не викликали, так як не мали недоліків, та порядок
заповнення яких відповідав чинному законодавству. Були одинокі випадки, що його
близькі, дружина та син, в 2004 році на
прохання представників контрагентів заповнювали документи (квитанції до
прибуткових касових ордерів, накладні та податкові накладні), не вчиняючи при
цьому підписів та не скріплюючи
документів печатками. Придбані паливо-мастильні матеріали він зберігав на
орендованих територіях в орендованих ємкостях в селах Харсіки та Гільцях, або
тут же оформляв відповідні податкові та інші матеріали і реалізовував товар
своїм споживачам.

Заслухавши пояснення підсудного, допитавши свідків по справі,
експертів, дослідивши матеріали
кримінальної справи та оцінивши докази по ній у совокупності, суд приходить до висновку
про відсутність в діях підсудного складу злочину, виходячи з наступного:

стаття 212 КК України передбачає
кримінальну відповідальність лише за умисне ухилення від сплати податків,
зборів та інших обов»язкових платежів, при тому умисел на скоєння злочину
повинен бути прямим;

Пленум
Верховного суду України у Постанові від 8 жовтня 2004 року підтвердив, що
відповідальність за ст. 212 КК України може мати місце при умисному ухиленні
від сплати податків та зборів. Про наявність умислу від сплати податків можуть
свідчити, наприклад: відсутність податкового обліку чи ведення його з
порушенням установленого порядку; перекручування в обліковій або звітній
документації; не оприбуткування готівкових коштів, одержаних за виконання робіт
чи надання послуг; ведення подвійного обліку; використання банківських
рахунків, про які не повідомлено органи державної податкової служби; завищення
фактичних затрат, що включається до собівартості реалізованої продукції.

Аналізуючи
фінансово-господарську діяльність підсудного, суд не встановив в його діях
аналогічних або подібних порушень, про які вказує у своїй постанові Пленум
Верховного Суду України.

В
обвинувальному висновку зазначено, що ОСОБА_3. шляхом безпідставного завищення
сум податкового кредиту з податку на додану вартість, що підтверджуються
підробленими податковими накладними, виписаними від імені підприємств, з якими
він ніяких стосунків не мав та безпідставного завищення валових витрат за 2004,
2005 та І квартал 2006 року, що підтверджується підробленими первинними
документами, виписаними від імені підприємств, з якими він також
ніяких взаємовідносин не мав, умисно ухилився від сплати податку на
додану вартість на суму 524069,00 гривень та прибуткового податку на суму
348498 гривень. Але в обвинувальному висновку органи досудового слідства не
вказали, де підсудний придбав паливо-мастильні матеріали на суму 3 657999
гривень. Адже за перевірений період він реалізував товару на 3723762 гривень і
сплатив до бюджету всі необхідні
податки.

В період досудового слідства та в судовому
засіданні було встановлено, що приватне підприємство «Акцепт-СВ» дійсно було
зареєстровано Голосіївською райдержадміністрацією, отримало свідоцтво платника
податку на додану вартість та було
включено до єдиного державного реєстру підприємців та організацій України. В
2003 році рішенням Голосіївського районного суду м. Києва визнано статут
приватного підприємства недійсним з часу його реєстрації, скасовано державну
реєстрацію та визнано недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість з
дати його видачі. Але станом на 23 січня 2007 року процедура припинення
платника податків не завершена, у зв»язку із наявністю відкритих рахунків у
фінансових установах.

В
матеріалах кримінальної справи (т. 2 а.с. 209) мається лист державної
податкової адміністрації із якого вбачається, що процедура припинення платника
податків ПП «Акцепт С.В.» не завершена у зв»язку із наявністю відкритих
рахунків у банківських установах.

Свідок
ОСОБА_6. підтвердив в судовому засіданні той факт, що процедура припинення
платника податків ПП «Акцепт С.В.» не завершена.

Приватне
підприємство «Соріс-Інвест» отримало свідоцтво про державну реєстрацію в
Радянській районній державній адміністрації м. Києва 07 липня 1999 року та було
зареєстровано як платник податку в Радянському районі м. Києва в тому ж році.

Рішенням
Ватутінського районного суду м. Києва в 2000 році визнано недійсним свідоцтво
про державну реєстрацію, статут, картку із зразками підписів, печатку ПП
«Соріс-Інвест» з моменту її оформлення та визнано недійсним свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану вартість з моменту його видачі.

Але
доказів про те, що ОСОБА_3. знав про фіктивність приватних підприємств
«Акцепт-СВ», «Соріс-Інвест» органи досудового слідства не навели, не
встановлені вони і в судовому засіданні.

Що
стосується приватного підприємства МЗП «М-С», у якого підсудний по справі
купував паливо-мастильні матеріали, то
воно не числиться зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі
підприємств і організацій України, але його представники, при укладенні
договору купівлі-продажу паливо-мастильних матеріалів, мали всі необхідні
документи, скріплені печаткою за допомогою рельєфного кліше. Даних про те, що підсудний знав про
фіктивність підприємства МЗП «М-С» в період досудового слідства та в суді, не
встановлено.

Закон
України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року зі змінами не
містить вимоги до покупця підтверджувати в будь-який спосіб факт сплати податку
на додану вартість до бюджету продавцем або сплачувати цей податок покупцем,
якщо він з будь-якої причини не був сплачений продавцем. При здійсненні
господарських операцій з купівлі-продажу товарів, робіт, послуг відповідно до
норм Закону України «Про податок на додану вартість» саме продавець товару несе
обов»язок зі сплати податку на додану вартість. Доводи обвинувачення про
те, що в даному випадку такий обов»язок
лежить на підсудному, суперечить вимогам чинного законодавства.

Органи
досудового слідства, доказуючи виновність ОСОБА_3 в несплаті податку до бюджету, посилаються
на Акт Лохвицької міжрайонної державної податкової інспекції від 10 листопада
2006 року, в якому вказано, що підсудний за період з 1 січня 2004 року по 31
березня 2006 року занизив податок на додану вартість на суму 524069
гривень. Але відповідно до п. 15 Роз»яснення Пленуму Верховного суду України
від 8 жовтня 2004 року «Про деякі питання застосування законодавства про
відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов»язкових
платежів» у разі оскарження до суду платником податків рішення податкового
органу, обвинувачення особи в ухиленні від сплати податків не може ґрунтуватися
на такому рішенні до остаточного вирішення справи судом.

Підсудний
ОСОБА_3. 29 листопада 2006 року звернувся до Полтавського господарського суду
із позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Лохвицької
міжрайонної податкової інспекції від 10 листопада 2006 року і справа, на час
розгляду кримінальної справи, залишилася не розглянутою.

Окрім
того відповідно до висновку повторної комісійної судово-економічної експертизи
№ 664, проведеної експертами Харківського науково-дослідного інституту судових
експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса, висновки Акту Лохвицької МДПІ Полтавської області від 10 листопада
2006 року № 525 про заниження СПДФО ОСОБА_3. за період з 1 січня 2004 року по
31 березня 2006 року податку на додану вартість в сумі 524069
гривень можливо підтвердити тільки за умови визнання судом недійсними первинних
документів ПП ОСОБА_3., а саме, товарних накладних, квитанцій до прибуткових
касових ордерів та податкових накладних. В цьому ж висновку експерти
стверджують, що надані на дослідження товарні накладні та квитанції до
прибуткових касових ордерів виписані від імені ПП «Соріс-Інвест», ПП
«Акцепт-СВ» і МЗП «М-С» в адресу ПП ОСОБА_3 мають всі реквізити відповідно до
вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні» від 16 липня 1999 року.

Органи
досудового слідства в обвинувальному висновку, доказуючи вину підсудного
вказують на те, що деякі податкові накладні, товарні накладні та квитанції до
касових ордерів виписані дружиною підсудного ОСОБА_4. та його сином ОСОБА_5..

Допитані
в судовому засіданні ОСОБА_4. та ОСОБА_5 не заперечували той факт, що вони в
2004 році на прохання контрагентів ОСОБА_3, під контролем представників
продавців, заповнювали деякі квитанції до прибуткових касових ордерів,
накладних та податкових накладних. При
цьому підписи в документах не вчиняли, тому суд не приймає до уваги, як
підтвердження вини підсудного, факт заповнення в 2004 році деяких документів,
без вчинення підпису, його дружиною та сином.

Органи
досудового слідства на підтвердження вини ОСОБА_3 посилаються на покази свідка
ОСОБА_6, який працює начальником відділу боротьби з суб»єктами господарювання,
що мають ознаки фіктивності головного відділення податкової міліції Лубенської
об»єднаної державної податкової інспекції, який показав, що він дійсно
здійснював оперативне супроводження перевірки суб»єкта господарської діяльності
ОСОБА_3, яка здійснювалася працівниками Лохвицької міжрайонної державної
податкової інспекції. Ним було виявлено, що ОСОБА_3. віднесено до податкового
кредиту податкові накладні підприємств з ознаками фіктивності, а саме ПП
«Акцепт-СВ», ПП «Соріс-Інвест», МЗП «М-С».

В
своїх показах в якості свідка, під час досудового слідства, ОСОБА_6.
стверджував, що ОСОБА_3. за період з 1 січня 2004 року до 31 березня 2006 рік
безпідставно відніс до податкового кредиту суму податку на додану вартість в
розмірі 524069.00 гривень. На думку свідка, ОСОБА_3. за перевірений період не
було сплачено до бюджету податку з доходів фізичних осіб на суму 343493
гривень, так як документи, що засвідчують розрахунки ОСОБА_3 з вищеназваними
організаціями не можуть вважатися підтвердженням дійсно понесених валових
витрат, пов»язаних з одержанням доходу.

Суд
критично оцінює покази свідка ОСОБА_6. дані ним в період досудового слідства. В
судовому засіданні він давав покази, які суттєво відрізнялися від попередніх.

Зокрема
на запитання захисника підсудного, свідок відповів, що Закону, який передбачав
би обов»язок або право одного платника податку контролювати показники
податкової звітності іншого платника, немає.

Законом
України «Про Державну податкову службу в Україні» не надано повноваження
податковим органам на свій розсуд вважати недійсними податкові накладні.

Закон
України «Про систему оподаткування» від 18 лютого 1997 року зі змінами та
доповненнями не передбачає право платника податків вимагати від іншого платника
відомості, в тому числі про реєстрацію як платника податків та право подальшого
контролю звітності.

Як видно з наказу начальника Лохвицької міжрайонної державної податкової
інспекції від 31 жовтня 2006 року щодо проведення позапланової документальної
перевірки роботи ПП ОСОБА_3, ОСОБА_6 не був включений у комісію по перевірці
роботи ПП ОСОБА_3 і до його професійних обов»язків не відноситься право
вирішувати, чи було завищення податкового кредиту підсудним по справі, або
визнавати податкові та касові документи такими, що не можуть підтверджувати
понесені витрати в ході господарської діяльності підприємцем.

Покази, стосовно ухилення від сплати податку підсудним, він давав
ознайомившись з висновками комісії викладеними у акті «Про результати
позапланової документальної перевірки суб»єкта господарської діяльності
ОСОБА_3, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01
січня 2004 року по 31 березня 2006 рік.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги покази свідка як підтвердження
виновності підсудного по справі.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона на підставі наказу
начальника Лохвицької міжрайонної державної податкової інспекції № 183 від 31
жовтня 2006 року «Щодо проведення позапланової документальної перевірки»
спільно з головним державним податковим ревізором-інспектором відділу взаємодії
із правоохоронними органами управління контрольно-перевірочної роботи ДПА у
Полтавській області ОСОБА_9, головним державним податковим
ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління
оподаткування фізичних осіб ДПА у Полтавській області ОСОБА_8, брала участь у
проведенні документальної перевірки суб»єкта господарської діяльності фізичної
особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1
січня 2004 року по 31 березня 2006 року. При перевірці використовувалися
реєстраційні документи, книги обліку придбання товарів, угоди, реєстри
отриманих та виданих податкових накладних, податкові накладні, первинні
документи, декларації про податок на додану вартість, декларації про податки з
доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності, оригінали податкових
накладних, товарних накладних, квитанцій до прибуткових касових ордерів від ПП
«Акцепт-СВ», МЗП «М-С», ПП «Соріс-Інвест». Під
час проведення документальних перевірок ПП ОСОБА_3. за результатами
зустрічних перевірок його постачальників паливо-мастильних матеріалів
встановлено, що за 2004-2005 роки, 1 квартал 2006 року, підсудним до складу
податкового кредиту віднесено податкові накладні підприємств з ознаками
фіктивності ПП «Акцепт-СВ», ПП «Соріс-Інвест», Мале змішане підприємство «М-С».
Неправомірно віднесена сума до податкового кредиту на додану вартість становить
524069 гривень.

ОСОБА_7
в період досудового слідства пояснювала, що оскільки ПП ОСОБА_3. включив до
валових витрат за перевірений період, витрати, підтверджені накладними,
товарними накладними та квитанціями до прибуткових касових ордерів, виписаних
від імені фірм з ознаками фіктивності, то вони не можуть вважатися
підтвердженням дійсно понесених валових витрат, а тому комісія визнала їх
такими, що не можуть підтверджувати понесені ним валові витрати.

Але
на запитання, поставлені в судовому засіданні, свідок давала інші пояснення,
які суттєво відрізняються від показів даних в період досудового слідства, так
зокрема, на запитання захисника підсудного, чи були отримані ОСОБА_3.
товаро-матеріальні цінності відповідно до товарних накладних, виписаних на його
адресу контрагентами по справі, свідок відповіла стверджено.

Свідок
не заперечувала проти того, що підсудний по справі здійснював оплату фірмам
контрагентам за придбані ним паливо-мастильні матеріали, відповідно до наявних
у справі квитанцій до прибуткових касових ордерів. Оформлена належним чином
квитанція до прибуткового касового ордеру є доказом проведення розрахунку за
придбаний товар, стверджує свідок в судовому засіданні.

Свідок
не заперечувала, що виписані податкові накладні контрагента на адресу ПП
ОСОБА_3 відповідають Закону України «Про податок на додану вартість».

Законом
України «Про податок на додану вартість» не передбачено обов»язок або право
одного із платників податку контролювати показники податкової звітності, в тому
числі із сплати податку на додану вартість іншого платника податків.

Законом
України «Про державну податкову службу України» не надано повноважень
податковим органам на свій розсуд вважати недійсними податкові накладні.

Свідок
стверджувала в судовому засіданні, що надані їй для перевірки товарні накладні,
квитанції до прибуткових касових ордерів, виписані від імені фірм
постачальників з ознаками фіктивності на адресу ПП ОСОБА_3. мають всі необхідні
реквізити встановлені вимогами п.п. 2.1 - 2.3 «Положення про документальне
забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 та ст. ст. 3, 9
Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від
16 липня 1999 року.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_8. суду показав, що на підставі наказу
начальника Лохвицької міжрайонної державної податкової інспекції він разом з
ОСОБА_7, ОСОБА_9. проводили додаткову перевірку діяльності суб»єкта
господарювання ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства. За
результатами зустрічних перевірок його постачальників встановлено, що підсудним
до податкового кредиту віднесено податкові накладні підприємств з ознаками
фіктивності ПП «Акцепт-СВ», ПП «Соріс-Інвест», Мале Змішане Підприємство «М-С».
Підсудний неправомірно відніс до прибуткового кредиту суму 524069 гривень.
Свідок також стверджує, що підсудним незаконно віднесено до валових витрат за
перевірений період витрати, підтверджені накладними, товарними накладними та
квитанціями до прибуткових касових ордерів, виписаних від імені фірм з ознаками
фіктивності.

Але
в судовому засіданні свідок дав інші покази, зокрема підтвердив, що Законом
України «Про Державну Податкову службу», не надано повноважень податковим
органам на свій розсуд вважати недійсними податкові накладні.

Свідок ОСОБА_8. суду пояснив, що підсудний як покупець не був обізнаний про
несплату податків його контрагентами. Перевірені комісією квитанції до
прибуткових касових ордерів, накладні, податкові накладні відповідають вимогам
Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» та
Закону України «Про податок на додану вартість».

Аналогічні покази дала в судовому засіданні свідок ОСОБА_9., яка відповідно
до наказу начальника Лохвицької МДПІ від 31 жовтня 2006 року здійснювала
позапланову документальну перевірку суб»єкта господарської діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3.

Враховуючи те, що податкові органи включаючи податкових інспекторів -
ревізорів не мають повноважень на свій розсуд
нараховувати податок на додану вартість на покупця при несплаті цього
податку продавцем та визнавати не дійсними податкові накладні або бухгалтерські
документи, а свідки по справі ОСОБА_9.,
ОСОБА_8., ОСОБА_7 в період досудового слідства стверджували, що підсудний по
справі завищив податковий кредит на суму 524069 гривень та ухилився від сплати
прибуткового податку з громадян та податку з доходів фізичних осіб на суму
343493 гривень а всього, стверджують свідки, підсудний ухилився від сплати
податків на користь держави на суму 867 562 гривень та на свій розсуд не
прийняли до уваги документи, які підтверджують понесені витрати підсудним, а це
протирічить діючому законодавству, то суд в цій частині покази свідків не
приймає до уваги, як докази на підтвердження вини підсудного.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10. суду показав, що він працює
начальником Чорнухинської міжколгоспної пересувної механізованої колони № 23,
яка розташована в с. Харсіки. Підсудний по справі ОСОБА_3. орендує в
організації, яку він очолює, одну ємкість об»ємом 25 тон, за що сплачує
організація орендну плату. Паливо-мастильні матеріали ОСОБА_3. завозив у
орендовану ємкість автомобілем ГАЗ-53 та більш потужними автомобілями. У кого
конкретно купував підсудний паливо-мастильні матеріали та кому їх продавав,
свідок пояснити не може.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив в судовому засіданні те, що підсудний по справі
дійсно орендував в нього в 2003-2006 роках автомобіль ГАЗ-53 (бензовоз) для
перевезення паливо-мастильних матеріалів, за що сплачував йому орендну плату.

СвідокОСОБА_12. суду показав, що він працює завідуючим складом
паливо-мастильних матеріалів ТОВ «Перемога». Основним постачальником
паливо-мастильних матеріалів для господарства «Перемога» є приватний підприємець
ОСОБА_3.. У кого підсудний придбав паливо-мастильні матеріали, свідок пояснити
не може.

Головний бухгалтер товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога»
ОСОБА_13. суду пояснив, що основним постачальником паливо-мастильних товарів
для товариства є приватний підприємець ОСОБА_3., але саме в кого він придбавав
товар, свідку не відомо.

В судовому засіданні встановлено, що підсудний по справі на протязі
2004-2006 років мав товарні операції з контрагентами ПП «Акцепт-СВ», ПП
«Соріс-Інвест», МЗП «М-С», ним було сплачено вартість придбаного товару, про що
свідчать його господарські операції по продажу товару іншим особам і сплати
податку на додану вартість до бюджету. Цю обставину не заперечували в судовому
засіданні як сторона захисту так і обвинувачення.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону «Про податок на додану вартість», платник
податку - особа, яка згідно з цим законом зобов»язана здійснювати утримання та
внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Платники податку, визначені у пп.. «а», «в», «г», «д» п. 10.1 ст. 10,
відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум
податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно
до Закону України «Про податок на додану вартість».

Таким
чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у
тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарських
операцій не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного
відшкодування.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже,
податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати
штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення
штрафних санкцій.

Не
приймає суд до уваги і розцінює як таким, що суперечить матеріалам кримінальної
справи, висновок органів досудового слідства про те, що приватний підприємець
ОСОБА_3. під час здійснення фінансово-господарської діяльності, шляхом
безпідставного завищення сум валових витрат за 2004, 2005 та три місяці 2006
року, умисно ухилився від сплати прибуткового податку з громадян на загальну
суму 343 493 гривень.

Виновність
підсудного у скоєнні ним цього злочину органи досудового слідства обгрунтовують
актом Лохвицької міжрайонної державної податкової інспекції у Полтавській
області від 10 листопада 2006 року, про результати податкової документальної
перевірки суб»єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2004 року по 31
березня 2006 року та висновком судово-економічної експертизи, складеного 12
лютого 2007 року по даній кримінальній справі, проведеної Полтавським
відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.
заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

У
вказаних документах відмічається, що не можуть вважатися підтвердженням дійсно
понесених витрат, пов'язаних з одержанням доходу, податкові накладні, товарні
накладні та квитанції до прибуткових касових ордерів, виписаних від імені ПП
«Соріс Інвест», ПП «Акцепт-С.В.» та МЗП «М-С», так як вказані
фірми мають ознаки фіктивності.

Але
як відмічено вище, підсудний оскаржив рішення податкового органу до
господарського суду, а тому обвинувачення підсудного в ухиленні від сплати податку
не може ґрунтуватися на вказаному рішенні.

В
матеріалах кримінальної справи мається висновок повторної комісійної
судово-економічної експертизи № 664 від 10 квітня 2008 року, проведеної
експертами Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім.
заслуженого професора М.С. Бокаріуса, саме його
суд бере до уваги, так як експертиза проведена групою експертів, в ній
обґрунтувуючи з посиланням на діюче законодавство експерти вказують, що ні одному органу або
посадовій особі не надано право на свій розсуд визнавати податкові документи чи
бухгалтерські документи недійсними,
нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця
при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не
встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

При проведенні попередньої судово-економічної експертизи
експертом не було взято до уваги понесені
підсуднім витрати при перевезенні
паливо- мастильних матеріалів та їх зберігання, хоч докази про це знаходилися в
кримінальній справі. Експерт на свій розсуд зробила висновок про те, що
первинні документи, що засвідчують розрахунки ОСОБА_3 з названими
підприємствами, не можуть вважатися підтвердженням дійсно понесених валових
витрат, пов»язаних одержанням доходу та завищення податкового кредиту з податку
на додану вартість, що на думку суду є помилковим.

Експерти-економісти Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса у вище наведеній
експертизі вказують, що висновки акту Лохвицької міжрайонної державної
податкової інспекції від 10 листопада 2006 року про заниження податку з доходів
фізичних осіб можливо підтвердити лише за умов визнання судом недійсними
первинних документів податкових накладних, товарних накладних, прибуткових
касових ордерів виписаних від імені ПП «Акцепт С.В.», ПП «Соріст-Інвест», МЗП
«М-С».

В
судовому засіданні допитана експерт економіст Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ОСОБА_14., яка підтвердила, що акт Лохвицької
міжрайонної державної податкової інспекції від 10 листопада 2006 року «Про
результати податкової документальної перевірки суб»єкта господарської
діяльності ОСОБА_3, з питань дотримання вимог податкового законодавства за
період з 01 січня 2004 року по 31 березня 2006 року, можливо підтвердити при умові визнання судом недійсними первинних
документів ПП ОСОБА_3.: податкових накладних, товарних накладних і квитанцій до
прибуткових касових ордерів.

Експерт стверджує, що ні одному органу
або посадовій особі не надано право на
свій розсуд визнавати податкові накладні або бухгалтерські документи
недійсними.

Підсудний
ОСОБА_3. в судовому засіданні показав, що впродовж 2004-2005 років та трьох
місяців 2006 року мав господарські стосунки з продавцями паливо-мастильних
матеріалів. Купуючи товар у постачальників отримував від них всі необхідні
документи, які вимагає законодавство, сплачував їм кошти обумовлені договором і
тільки після того отримував товар. Стверджує, що задекларовані ним валові витрати
дійсно мали місце.

Допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_10., ОСОБА_15., ОСОБА_13.,ОСОБА_12.
підтвердили те, що операції з купівлі-продажу товару проведені ОСОБА_3. були
товарними, цього не заперечують в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_9.,
ОСОБА_16..

Відповідно
до висновку повторної комісійної судово-економічної експертизи № 664 від 10
квітня 2008 року проведеної експертами Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса, надані на
дослідження товарні накладні та квитанції до прибуткових касових ордерів
виписаних ПП «Соріс-Інвест», ПП «Акцепт-СВ» і МЗП «М-С» в адресу ПП ОСОБА_3.
мають всі необхідні реквізити, відповідно до «Положення про документальне
забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженому наказом
Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року.

Виходячи
з даних, зазначених в книзі № 17 обліку
доходів і витрат ПП ОСОБА_3., доход за період з 1 січня 2004 року по 31
березня 2006 року був ним одержаний саме від реалізації паливо-мастильних
матеріалів.

Закони
України «Про Державну податкову службу України», «Про систему оподаткування»,
Декрет Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», не
надають право податковим органам, включаючи податкових інспекторів, визнавати
недійсними первинні бухгалтерські документи: товарні накладні, квитанції до
прибуткових касових ордерів, такого права не надано і експертам економістам.

В
Акті Лохвицької МДПІ Полтавської області від 10 листопада 2006 року не
встановлено і не доведено факт відсутності товарно-матеріальних цінностей
(паливо-мастильних матеріалів), які були придбані ПП ОСОБА_3. у ПП
«Соріс-Інвест», ПП «Акцепт-СВ», МЗП «М-С» та невстановлене неодержання доходу
від реалізації цих товарно-матеріальних цінностей.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що податкові органи безпідставно не
врахували первинні документи, що засвідчують розрахунки ОСОБА_3 з
підприємствами ПП «Акцепт-СВ», ПП «Соріс-Інвест», МЗП «М-С», як дійсно понесені
валові витрати, пов»язані з одержанням доходу.

Органами
досудового слідства ОСОБА_3. обвинувачується в тім, що протягом часу з 01 січня
2004 року по 31 березня 2006 року з метою реалізації умислу направленого на
умисне ухилення від сплати податків та з метою документального підтвердження
безпідставно завищених валових витрат по податкового кредиту з податку на
додану вартість, підписував документи, в які внесено завідомо неправдиві
відомості про фінансово-господарські взаємовідносини з підприємствами, при
цьому розуміючи, що вказаних взаємовідносин не було. За вказаний період
підсудний умисно підробив дев»ять декларацій про доходи, одержані ним протягом
вищевказаного періоду, внісши неправдиві
відомості у колонку «3», «4» п. 1.3.
Заповнені декларації підсудний подав до Чорнухинського відділення Лохвицької
МДПІ Полтавської області.

З тією ж метою підсудний умисно підробив податкові декларації з податку на
додану вартість зокрема в 27 податкових декларацій в колонки Б п. 10.1 і п. 17
вніс неправдиві відомості про суми податкового кредиту, а в колонку «Б» п. 18.1
і п. 20 вніс неправдиві відомості про суми зобов»язань з податку на додану
вартість.

Податкові
декларації підсудний також подав до Чорнухинського відділення Лохвицької МДПІ,
як документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки
та за формою, встановленими законодавством, на підставі якого здійснюється
нарахування.

Відповідно до ст. 4 п.п 4.1.4 Закону України «Про порядок погашення
зобов»язань та платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21 грудня 2000 року платник податку подає податкову декларацію за
базовий податковий період, що дорівнює одному календарному місяцю та
календарному кварталу про доходи від заняття підприємницькою діяльністю.

Категорично заперечуючи проти даного
обвинувачення, підсудний в судовому засіданні стверджує, що з контрагентами,
які за доводами податкових органів мають ознаки фіктивності, він вів ділову
підприємницьку діяльність, отримував від них паливо-мастильні матеріали,
віддаючи за це умовлені угодою кошти. Підсудний не заперечує, що декларації про
доходи, одержані ним в 2004-2005 та Ш кварталі 2006 року та податкові
декларації з податку на додану вартість всього 27 штук заповнені ним та ним же
підписані. Внесені в них відомості є правдивими.

Обвинувачення у внесенні завідомо неправдивих відомостей у декларації про
доходи, одержані ОСОБА_3. за 2004, 2005 та І кварталі 2006 року всього (9 штук)
та податкові декларації з податку на додану вартість за цей же період часу
всього (27 штук), випливають з обвинувачення його в умисному ухиленні від
сплати податків.

Суд не вважає, що виновність підсудного у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 212 КК України знайшла своє
підтвердження в судовому засіданні, а тому відсутня вина підсудного у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України.

Органи досудового слідства обвинувачують підсудного у використанні
документів, в які внесені завідомо неправдиві відомості про
фінансово-господарські взаємовідносини з підприємствами при цьому достовірно
розуміючи, що їх насправді не було. Зокрема органи досудового слідства
обвинувачують підсудного у використанні ним всіх документів, виписаних на ім»я
ПП ОСОБА_3. від імені ПП «Соріс-Інвест», ПП «Акцепт-СВ» та МЗП «М-С»,
стверджуючи, що вказані підприємства не існують.

Обвинувачення
у використанні документів, в які внесено завідомо неправдиві відомості про
фінансово-господарські взаємовідносини з підприємствами з ознаками фіктивності,
випливає з обвинувачення його в умисному ухиленні від сплати податків.

Підсудний в судовому засіданні вини в пред»явленому йому обвинуваченні за
ст. 358 ч. 3 КК України не визнав.

Орган досудового слідства вказавши, що підсудний використав завідомо
фіктивні документи, не встановив, хто ж
їх виготовив та не надав доказів в підтвердження того, що підсудний знав про їх
фіктивність.

Судом встановлено, що вина підсудного ОСОБА_3 за ст. 212 КК України
відсутня, таким чином і відсутня вина підсудного у використанні ним завідомо
підроблених документів, або скоєнні ним злочину передбаченого ст. 358 ч. 3 КК
України.

Органи
досудового слідства обвинувачують підсудного у використанні ним податкових
накладних, накладних, товарних накладних, квитанцій до прибуткових касових
ордерів виписаних від імені ПП «Акцепт-СВ», ПП «Соріс-Інвест» із відтисками
печаток нанесених за допомогою копіювально-розмножувальної техніки, вказуючи
при цьому, що дозвіл на виготовлення печаток та штампів підприємствам ПП
«Акцепт-СВ», ПП «Соріс-Інвест» відділом дозвільної системи у м. Києві та дозвіл
на виготовлення печатки МЗП «М-С» Київським РВ у Харківській області не надавалися.

Не погоджуючись з даним обвинуваченням, суд виходить із наступного, що
чинним законодавством не встановлено чіткого визначення, як повинні
скріплюватися податкові документи.

Про
це відмічено в листі заступника начальника Державної податкової адміністрації
України від 26 листопада 1999 року за № 6666/6/16 - 1220-27.

В
матеріалах кримінальної справи (т. 2
а.с. 260) мається відповідь начальника відділу дозвільної системи м.
Києва , із якого вбачається, що 11 липня 2002 року ПП «Акцепт-СВ», код ЄДРПОУ №
32042099, видано дозвіл за № 12542 на виготовлення печатки для ПП «Акцепт-СВ».

Відповідно
до висновку судово-технічної експертизи, проведеної 06 січня 2007 року експертом
Лубенського РВ УМВС України в Полтавській області, відтиски печаток ПП
«Соріс-Інвест» на всіх документах, виписаних на адресу ПП ОСОБА_3 за винятком
однієї накладної, нанесені за допомогою
копіювально-розмножувальної техніки відтиск печатки в накладній № 6 від 11
лютого 2004 року, нанесений за допомогою рельєфного кліше.

Відтиски
печаток ПП «Акцепт-СВ» на квитанціях до прибуткових касових ордерів № 162 від
19 серпня 2008 року, № 163 від 20 серпня 2004 року, № 164 від 21 серпня 2004
року нанесені за допомогою рельєфного кліше. На всіх інших документах виписаних
від імені ПП «Акцепт-СВ» в адресу ПП ОСОБА_3 відтиск печаток нанесений за
допомогою копіювально-розмножувальної техніки.

Відтиски
печаток МЗП фірма «М-С» м. Харків на всіх документах виписаних на адресу ПП
ОСОБА_3, нанесені за допомогою рельєфного кліше.

Допитаний в судовому засіданні експерт
ОСОБА_17. підтвердив висновки проведення ним судово-почеркознавчої
експертизи від 15 січня 2007 року.

Перед
експертом не ставилося питання, ким вчинені підписи на податкових,
товарних накладних та квитанціях до прибуткових касових ордерів виписаних від
імені ПП «Акцепт- СВ», ПП «Соріс-Інвест» та МЗП «М-С» тому експерт не
досліджував цього питання.

Виконати
постанову суду від 05 червня 2008 року
про призначення судово-почеркознавчої експертизи експерт не мав змоги
через відсутність експерементальних,
вільних та умовно вільних зразків почерку та підпису осіб, щодо яких
вирішуються питання, викладені в постанові суду.

Щодо
методики проведення технічної експертизи по дослідженню документів та відтисків
печаток експерт пояснив, що методика проведення даної експертизи складна.

Дати
відповідь про походження та механізм нанесення відтисків печаток може тільки
особа з відповідними знаннями в цій області дослідження та за допомогою
спеціальних засобів.

Суд
вважає, що відрізнити відтиски печаток на податкових накладних, товарних
накладних та квитанціях до прибуткових касових ордерів, нанесених за допомогою
копіювально-розмножувальної техніки чи за допомогою рельєфного кліше візуально
без спеціальних засобів або лабораторного дослідження не можливо, отже, в
момент укладення договорів купівлі-продажу паливо-мастильних матеріалів
підсудний не мав можливості розпізнати, якими способами нанесені на податкових
накладних та бухгалтерських документах відтиски печаток.

Підсудний
в судовому засіданні не погоджуючись з пред»явленим йому обвинуваченням його в
скоєнні злочинів, вказує на те, що фінансово-господарські стосунки він мав з
фірмами ПП «Соріс Інвест», ПП «Акцепт-СВ» та МЗП «М-С» з 2003 року і посадові
особи Лохвицької МДПІ, які проводили перевірку його підприємства в 2004 році,
не вказали в акті перевірки, що названі фірми мають ознаки фіктивності.

Суд
дослідив в судовому засіданні книгу
обліку придбання товарів підсудним за 2001-2006 роки та акт перевірки
дотримання вимог податкового законодавства приватним підприємцем за період з 01 січня 2003 року по 31 грудня
2003 року, встановив, що приватний підприємець ОСОБА_3. в 2003 році мав фінансово-господарські стосунки з ПП
«Соріс - Інвест», ПП «Акцепт- СВ», МЗП
«М-С», останні продавали ПП
ОСОБА_3. паливо - мастильні матеріали.

Посадові
особи, які проводили перевірку ПП ОСОБА_3. в 2004 році, не вказали в акті
перевірки про те, що названі вище фірми мають ознаки фіктивності, про це не
вказано в акті планової перевірки, яка проводилася в червні місяці 2006 року.

З
огляду на викладене, суд вважає, що у ОСОБА_3 після двох комплексних планових
перевірок, не було підстав для сумніву в тому, що названі фірми
мають ознаки фіктивності.

Суд вважає, що всі докази обвинувачення
ґрунтуються на висновках, викладених в акті
перевірки про результати позапланової документальної перевірки суб'єкта
господарської діяльності ПП ОСОБА_3 від 10 листопада 2006 року, на показах
свідків, які брали участь у позаплановій перевірці, на висновках:
судово-економічної експертизи № 59 від
12 лютого 2007 року, проведеної
Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту
судових експертиз, судово-технічної експертизи документів від 06 січня 2007
року № 2, проведеної експертами науково-дослідного експертно-криміналістичного
центру УМВС України в Полтавській
області, судово-почеркознавчої експертизи від 15 січня 2007 року № 16,
проведеної науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром УМВС
України в Полтавській області,
але суд не приймає до уваги ці докази з мотивів викладених вище.

Таким чином на підставі
викладеного, суд приходить до висновку, що підсудний як приватний підприємець
при здійсненні фінансово-господарської діяльності виконував вимоги діючого
законодавства. Суд не встановив в його діях умисного ухилення від сплати
податків на користь держави, підроблення документів з метою
ухилення від сплати податків та у використанні документів в які внесено
завідомо неправдиві відомості про його фінансово-господарську діяльність.

Суд перевірив усі докази надані сторонами і вичерпав усі можливості по
збиранню нових доказів по справі.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність виправдання підсудного ОСОБА_3 за відсутністю в його
діях складу злочину.

В задоволенні позову Лохвицької
міжрайонної податкової інспекції до ОСОБА_3 про стягнення з нього збитків
заподіяних злочином в сумі 855736 грн.
77 коп. необхідно відмовить.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 321, 323, 324 та ч. 4 ст. 327
КК України суд, -

Засудив:

ОСОБА_3 визнати невинним у
вчиненні злочинів передбачених статтями 212 ч. 3, 358 ч. 3, 358 ч. 1 КК України
і виправдати його за відсутністю в його діях складу злочину.

Відмовити Лохвицькій міжрайонній державній податковій інспекції у
задоволенні її позову.

Запобіжний захід стосовно підсудного, обраного органами досудового слідства
у вигляді підписки про невиїзд, скасувати.

Скасувати постанову слідчої Танащук А.П. від 14 березня 2007 року про
накладення арешту на майно ОСОБА_3..

Речові докази по справі:

- первинні бухгалтерські та податкові
документи (податкові накладні, накладні, товарні накладні, квитанції до
прибуткових касових ордерів), виписані від імені ПП «Акцепт- СВ», ПП
«Соріс-Інвест», МЗП «М-С»;

- книга обліку придбання товарів (робіт, послуг) ПП ОСОБА_3.;

- книга обліку продажу товарів (робіт, послуг) ПП ОСОБА_3;

повернути ОСОБА_3.

- Податкові декларації з податку на
додану вартість за січень 2004 р.- березень 2006р.;

- Декларації про отримані доходи за 1 квартал 2004 р. - 1 квартал 2006р. ПП
ОСОБА_3.;

- реєстри отриманих податкових накладних від ПП «Акцепт- СВ», ПП
«Соріс-Інвест»;

залишити в кримінальній справі.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд на протязі п'ятнадцяти днів з дня проголошення.