КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/4129/15-к
Провадження № 1-м/552/1/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2015 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора прокуратури Київського району м. Полтави ОСОБА_3 , прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , затриманого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтави клопотання прокурора Київського району м. Полтави про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Североморськ, Мурманської області, Російської Федерації, росіянин, громадянин Росії (паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий відділом УФМС Росії по м. Москва по району Кунцево 06.08.2012, код підрозділу 770-064), освіта вища, раніше не судимого, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав АДРЕСА_2 . ,-

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Київського району м. Полтави звернувся до суду із клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо ОСОБА_5 . Посилався на те, що 20.07.2015, о 15 год. 45 хв., в м. Полтава співробітниками СКР Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затриманий ОСОБА_5 , який розшукується ГУ МВС Росії по м.Москва Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.159 КК РФ (розшукова справа №7790 від 07.12.2012, кримінальна справа № 96117 від 11.04.2012, запобіжний захід - тримання під вартою).

Про затримання вказаної особи повідомлено сектор Інтерполу УМВС України в Полтавській області для подальшого інформування ініціатора розшуку, посольство Російської Федерації в Україні та Міністерство закордонних справ України.

Заслухавши прокурорів, які підтримали клопотання, просили його задовольнити з підстав, що в ньому викладені, ОСОБА_5 та його захисника які заперечували проти його задоволення, з тих підстав, що ОСОБА_5 є громадянином України, а матеріали клопотання не містять належних доказів про позбавлення його громадянства України, а також посилались на те , що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язку в України, проживає у фактичному шлюбі, щодо ОСОБА_5 вже застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) , та він перебував під вартою 5 місяців, а потім був звільнений, дослідивши матеріали клопотання суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

ОСОБА_5 , який розшукується ГУ МВС Росії по м.Москва Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.159 КК РФ (розшукова справа №7790 від 07.12.2012, кримінальна справа № 96117 від 11.04.2012, запобіжний захід - тримання під вартою)20.07.2015, о 15 год. 45 хв., затриманий в м. Полтава співробітниками СКР Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України . Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Закон України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004, у ст.19 повторює цю норму Конституції України і додатково визначає, що «чинні міжнародні договори України застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства».

Правовідносини між Україною і Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, Додатковим протоколом до неї 1975 року та Другим додатковим протоколом до неї 1978 року, Конвенцією про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року та Протоколом до неї від 28.03.1997 року, які є чинними для обох держав.

Ст.1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст.4-6, 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року зазначено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених у Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання постанови про утримання під вартою. Видача здійснюється за діяння, які відповідно до законодавства Договірних Сторін є злочинами та за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 1 року або більш тяжким покаранням.

Статтею 574 КПК України передбачено, що центральними органами щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальному провадженні під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.

23.05.2013 компетентні органи Російської Федерації відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року звернулись до Генеральної прокуратури України із запитом щодо екстрадиції (видачі) ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за шахрайство.

Згідно з наданими російською стороною документами, 11.04.2012 року першим відділом СЧ по РОКД СУ УВС по ЗАО ГУ МВС Росії по м. Москва порушено кримінальну справу №96117 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 159 КК РФ за фактом вчинення ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 шахрайських дій.

06.12.2012 року по кримінальній справі винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 в якості обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.159-4, ч.3 ст. 159-4, ч.4 ст.159 КК РФ ч.4 ст. 159 КК РФ.

07.12.2012 року обвинувачений ОСОБА_8 оголошений у розшук, а 14.12.2013 року у міжнародний розшук.

Постановою Никулінського районного суду м. Москви від 18.01.2013 року ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 є громадянином Російської Федерації.

Згідно українського законодавства дії ОСОБА_5 підпадають під кваліфікацію злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років і є екстрадиційним злочином.

22.07.2015 року Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Полтавської області проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_5 компетентним органам Російської Федерації та надано завірену копію запиту про екстрадицію.

На даний час прокуратурою Полтавської області проводиться зазначена екстрадиційна перевірка.

Запит російської Сторони оформлений відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року.

Основною умовою видачі (екстрадиції) особи іншій держави є її тримання під вартою на підставі рішення суду.

Ч.2 статті 584 КПК України передбачено, що разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються:1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; 2) документи про громадянство особи; 3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.

Матеріали клопотання містять передбачені ч. 2 ст. 584 КПК України документи.

Як вбачається із витягу Указу Президента України від 10.10.2014 року № 767/2014 року ОСОБА_5 вважається таким, що втратив громадянство України, який на час розгляду клопотання є чинним.

Суд також приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 постійного місця проживання в м. Полтаві немає, його проживання за адресою АДРЕСА_2 нічим об`єктивно не підтверджується, сам ОСОБА_5 та його захисник не могли пояснити на яких підставах ОСОБА_5 проживає за вказаною адресою. ОСОБА_5 власного житла в м. Полтава немає, будь-якого іншого власного майна також немає, не працює, немає засобів для існування, не одружений, немає дітей, а отже немає міцних соціальних зв`язків, а тому є підстави вважати, що він безперешкодно може переїхати в інше місце проживання, а тому суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

ОСОБА_5 затриманий 20 липня 2015 року, а отже в строк дії ухвали ураховується строк з дня затримання ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року, протоколом до неї від 28.03.1997 року та ст.584 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі до Російської Федерації.

Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_5 у Полтавському СІЗО.

Термін дії ухвали не може перевищувати шістдесят днів , а саме до 18 вересня 2015 року до 15 год. 45 хв.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1