Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2011 року Справа № 1-73/11

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді М.В. Матвієнко

при секретарях Н.Г. Ліщині, Л.О. Левченко

ёз участю прокурора Грицак А.М., Сапейко К.Я.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золотоноша кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого муляром в приватному підприємстві Фірма Рембудсервіс, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 23 жовтня 2010 року близько 9 години 30 хвилин, перебуваючи на автодорозі Бориспіль-Запоріжжя, що неподалік від с. Софіївка Золотоніського району Черкаської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із водієм маршрутного таксі ОСОБА_4, умисно наніс один удар ножем в область живота гр. ОСОБА_5, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у виді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням петель тонкої кишки та брижі тонкої кишки, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею, що носять ознаки тяжкого тілесного ушкодження в звязку з небезпекою для життя та один удар ножем в область лівого плеча в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівої під пахвової ділянки, що носять ознаки категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе визнав частково, а саме в тому, що під час самозахисту від посягання ОСОБА_5 перевищив межі необхідної оборони та заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, та що явно дії його не відповідали небезпечності посягання. В даному злочині він розкаюється. ОСОБА_3 показав, що 23.10.2010р. він разом з сестрою на маршрутному таксі їхав із м. Кременчук в м. Київ. В ході поїздки водій ОСОБА_4 із пасажирами вів себе грубо, виражався нецензурними словами на адресу пасажирки-жінки. Він зробив зауваження водію та в них стався словесний конфлікт на підвищених тонах. В с. Софіївка ОСОБА_4 дав здачу за квитки чотирьом пасажирам, в тім числі і йому та зателефонував комусь по мобільному телефону. Коли вони виїхали за межі с. Софіївка, він побачив, що стояло маршрутне таксі в тому місці де зупинився ОСОБА_4 та вийшов до водія іншої маршрутки. Потім водій ОСОБА_4 в грубій формі сказав йому, щоб він вийшов. Коли він вийшов із автобуса то підійшов до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які знаходилися позаду їхньої маршрутки. ОСОБА_5, нічого йому не говорячи, відразу наніс йому удар кулаком в область лівого виска, а потім наніс ще один удар. Він в цей час вийняв із кишені перо чинний складний ніж та наніс йому удар під ліву руку, а потім він виставив праву руку із ножем перед собою і ОСОБА_5 сам набіг на ніж, він точно не памятає, як саме був завданий удар ножем в область живота потерпілому. Після чого у ОСОБА_5 він побачив кров, а ОСОБА_4 кричав: У нього ніж, побігли за монтировкою. В результаті цього конфлікту йому також були спричинені ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження. Після цих подій була викликана швидка допомога для ОСОБА_5 та він добровільно видав ніж працівникам міліції та явився із зізнанням. Просив суд перекваліфікувати дії зі ст. 121 ч. 1 КК України на ст. 124 КК України, а саме як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони та призначити йому мінімальне покарання за санкцією даної статті.

Незважаючи на часткове визнання вини підсудним ОСОБА_3, його винність за ч. 1 ст. 121 КК України повністю стверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_5, даними в судовому засіданні, який показав, що він працював водієм маршрутного таксі у приватного підприємця. 23.10.2010 року він виконував рейс Кременчук-Київ, а на іншому маршрутному таксі був ОСОБА_4 Коли виїхали із с. Софіївка, йому по мобільному телефону зателефонував ОСОБА_4 та попросив зупинитися. ОСОБА_4 йому повідомив, що пасажир його маршрутки погрожує йому, що він може не доїхати до Києва та висловлюється нецензурними словами на його адресу. Він зупинив маршрутку за населеним пунктом. Через деякий час підїхала маршрутка ОСОБА_4 Він вийшов з автобуса, ми поспілкувались між собою та ОСОБА_4 визвав із маршрутки ОСОБА_3 з метою, щоб ми зясували, чому він погрожує та веде себе зухвало. Він побачив, що незнайомий йому агресивно налаштований чоловік ішов прямо на ОСОБА_4 ОСОБА_6 в його руках в цей час він не бачив. Він став перед ОСОБА_4, щоб його захистити і побачив, що ОСОБА_3 підняв руку вгору, щоб нанести удар, він перехватив його руку, наміру наносити удар він не мав. Потім він відчув нанесений йому удар в область лівого передпліччя та слідом удар ножем в область живота. Між першим та другим ударом був проміжок біля трьох секунд. Він думає, що міг під час конфлікту нанести один удар ОСОБА_3 в область виска, але це могло бути до нанесення йому першого удару ножем. Вважає, що дії ОСОБА_3 були умисними та цілеспрямованими на спричинення йому тілесних ушкоджень та в його діях не було перевищення меж необхідної оборони, оскільки з його із ОСОБА_4 дій не слідувало будь-яких посягань на здоровя чи життя підсудного. Він вважає, що підсудний ОСОБА_3 до цих пір не усвідомив, що він скоїв та не розкаявся. Просить призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі. Цивільний позов просить залишити без розгляду, так як він до цих пір несе матеріальні витрати на лікування та буде заявляти позов у порядку цивільного судочинства.

- показами свідка ОСОБА_4, даними в судовому засіданні, який показав, що 23.10.2010р. ОСОБА_3 був пасажиром маршрутки, водієм якої він був та вона слідувала із м. Кременчук до м. Київ. У ОСОБА_3 в цей день був конфлікт в м. Кременчук із водієм іншої маршрутки ОСОБА_7, який йому відмовив у перевезенні. На початку руху всі пасажири розрахувалися за проїзд і він був винен трьом пасажирам по 30 грн. решти. У с. Софіївка він дав пасажирам здачу. ОСОБА_3 теж сказав, що він йому винен здачу, він віддав 30 грн., але потім по записах виявив, що він з ним уже розрахувався. ОСОБА_3 повернув гроші та став на нього кричати, погрожував, що він не доїде до м. Київ, його поведінка була агресивною та неадекватною. Він зателефонував ОСОБА_5 та попросив зупинитися. Коли він зупинився біля автобуса ОСОБА_5 та вийшов із маршрутки, то розповів, що із ОСОБА_3 у нього стався конфлікт та він йому погрожує розправою та попросив ОСОБА_8, щоб переговорити з пасажиром та щоб він пересів у автобус ОСОБА_5 Він покликав ОСОБА_3 із автобуса. Коли ОСОБА_3 вийшов, то він був без куртки, а в руках у нього ОСОБА_4 побачив ніж. ОСОБА_3 швидко підійшов до них, ображаючи їх водіїв нецензурними словами та накинувся на ОСОБА_5, а саме правою рукою наніс удар ОСОБА_5 в область спини з лівої сторони. ОСОБА_5 його ударив у відповідь кулаком в ліву частину голови в область вуха. Момент коли ОСОБА_3 наніс удар ножем в живіт ОСОБА_5 він не бачив. Він із ОСОБА_5 стали тікати, а ОСОБА_3 за ними ганявся. Потім ОСОБА_5 стало погано і він побачив на одежі в нього кров. ОСОБА_3 в цей час сказав: іди спасай свого другата сів у маршрутку. Після цього була викликана швидка допомога та міліція. Він особисто нікому із пасажирів маршрутки не грубив. Під час конфлікту із ОСОБА_3 ніхто із пасажирів маршрутки не виходив;

- показами свідка ОСОБА_9, даними в судовому засіданні, який пояснив, що 23.10.10 р. він був у якості понятого при добровільній видачі ОСОБА_3 розкладного перо чинного ножа;

- показами неповнолітнього свідка ОСОБА_10, даними в судовому засіданні в присутності представника служби у справах дітей, яка пояснила, що ОСОБА_3 є її рідним братом. 23.10.2010р. вони разом їхали із м. Кременчук до м. Київ в маршрутному таксі під керуванням ОСОБА_4 Водій маршрутки їхав з великою швидкістю, на що скаржились пасажири та водій їм грубив. В с. Софіївка у ОСОБА_4 із її братом із-за здачі стався словесний конфлікт, в ході якого водій грубив. За с. Софіївка ОСОБА_4 зупинив машину та сказав брату в грубій формі, щоб він вийшов із автобуса. Брат скинув куртку та годинник та вийшов із маршрутки. Вона дивилася у вікно та бачила, як водій іншої маршрутки вдарив кулаком її брата в голову, а потім між ними сталася потасовка, але що конкретно відбулося вона не побачила, так як їй зателефонували і вона більше не стежила за ними;

- показами свідка ОСОБА_6, даними в судовому засіданні, яка пояснила, що судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_5 вона проводила по історії хвороби. Перед експертом не ставилося питання, чи міг потерпілий сам наткнутися на виставлений ніж. На даний час це встановити неможливо, оскільки в історії хвороби ОСОБА_5 відсутні дані про напрямок раневого каналу. Враховуючи характер завданих потерпілому тілесних ушкоджень, удар йому нанесений з проникненням в черевну порожнину із силою. Цей удар міг бути нанесений правою рукою підсудного;

- даними протоколу огляду місця події від 23.10.2010р. та фото таблицею до даного протоколу, де зафіксовано сліди скоєного злочину (а.с. 3-6);

- даними протоколу добровільної видачі ножа від 23.10.2010р. підсудним ОСОБА_3 перо чинного складного ножа із темно коричневою рукояткою (а.с. 7);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 23 м/д від 25.11.2010 року, згідно якого у ОСОБА_5, відповідно до наданих медичних документів, мало місце пошкодження у виді проникаючого ножового поранення черевної порожнини із пошкодженням петель тонкої кишки та брижі тонкої кишки, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею, різана рана лівої під пахвової ділянки з переходом на задню поверхню спини. Вказані ушкодження виникли в результаті гострого колюче-ріжучого предмету (ймовірно ножа), не виключно в час та обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться: проникаюче ножове поранення черевної порожнини з пошкодженням петель тонкої кишки та брижі тонкої кишки, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею - до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в звязку з небезпекою для життя, різана рана лівої під пахвової ділянки до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя (а.с. 86-87);

- даними протоколу огляду речового доказу від 08.12.2010р., а саме ножа, який є складним та складається із клинка та руківя, клинок ножа виготовлений із металу, довжина клинка 8,6 см на робочій стороні ножа біля руківя є ручка із сірого металу, за допомогою якої розкладається ніж (а.с. 87, 95);

- даними висновку судово-балістичної експертизи № 173 від 25.12.2010 року згідно якої ніж добровільно виданий 23.10.2010року ОСОБА_3, холодною зброєю не являється. Даний ніж являється складним ножем господарсько - побутового призначення (а.с. 115-118);

- даними протоколу зводин віч на віч від 08.12.2010р. з участю потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 та даними протоколу зводин віч на віч від 08.12.2010р. з участю свідка ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3, згідно яких потерпілий та свідок пояснили, що першим удар був нанесений ОСОБА_5 ОСОБА_3 під ліву руку ножем, на що у відповідь ним був нанесений удар кулаком в область голови ОСОБА_3 та потім удар ножем ОСОБА_3 в живіт ОСОБА_5 (а.с. 98, 102);

- даними висновку судово-медичної експертизи №269 від 26.10.2010 року, згідно якого у ОСОБА_3 виявлено тілесне ушкодження у виді синця голови, що виникло від дії твердого тупого предмета, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 43);

даними протоколів допиту в ході досудового слідства свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, дослідженими в судовому засіданні та оцінені судом, з пояснень яких слідує, що 23.10.2010р. вони їхали в маршрутці Кременчук-Київ. Водій їхньої маршрутки грубив пасажирам. Коли вони зупинилися в с. Софіївка, між водієм та пасажиром ОСОБА_3 виникла словесна сварка на підвищених тонах, яку розпочав водій маршрутки. Коли за с. Софіївка маршрутка зупинилась біля іншої, то ОСОБА_4 у грубій формі сказав ОСОБА_3, щоб він вийшов із автобуса. Коли ОСОБА_3 вийшов із автобуса, вони бачили, як між водіями завязалася бійка та бачили, як водій іншої маршрутки ударив ОСОБА_3 по голові. Хто і як саме наносив удари більше вони не бачили (а.с. 81, 83);

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та обєктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що предявлене органом досудового слідства підсудному ОСОБА_3 обвинувачення є доведеним. Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент його заподіяння.

Суд, вважаючи доведеним в судовому засіданні підсудному ОСОБА_3 обвинувачення за ст. 121 ч. 1 КК України, виходить із вищенаведених показів потерпілого ОСОБА_5, свідка ОСОБА_4, судово-медичного експерта ОСОБА_6, висновку судово-медичної та балістичної експертиз та приходить до висновку, що умисел у ОСОБА_3 був спрямований на причинення неконкретизованих тілесних ушкоджень будь-кому із водіїв, про що свідчить наявність в його руках ножа. Суд не може послатись на покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, що дані в ході досудового слідства, як такі, що виключають нанесення першого удару підсудному ОСОБА_3 зі сторони потерпілого ОСОБА_5, оскільки дані свідки безпосередньо шляхом вжитих судом заходів про примусовий привід свідків в судове засідання, не були допитані в судовому засіданні, а також їхні покази спростовуються даними в судовому засіданні показами потерпілого та свідка ОСОБА_4, яким суд надає віри, виходячи з обставин, що передували скоєнню злочину, а саме конфліктної ситуації між ОСОБА_4м. та ОСОБА_3 в маршрутці, залишення ОСОБА_3 в автобусі курточки та годинника, та взяття з собою ножа.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що зі сторони свідка ОСОБА_4 мала місце некоректна поведінка по відношенню до пасажирів, що призвела до виникнення конфліктної ситуації із ОСОБА_3 та призвела до завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 Суд також враховує поведінку потерпілого ОСОБА_5, діями якого підсудному були завдані легкі тілесні ушкодження, в ході посягання на нього зі сторони підсудного ОСОБА_3, та приходить до висновку, що ініціатором нанесення ударів був підсудний ОСОБА_3

Суд критично розцінює покази свідка ОСОБА_10, дані в судовому засіданні, в частині того, що її брату був першим нанесений удар в область голови потерпілим, з точки зору їх достовірності та правдивості, оскільки вона є близькою родичкою підсудного та із її пояснень слідує, що крім цього епізоду вона нічого не бачила та вважає дані покази свідка непереконливими.

На думку та переконання суду доводи підсудного ОСОБА_3 та його захисника в судовому засіданні в частині того, що підсудний ОСОБА_3 під час заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень перебував у стані необхідної оборони та під час самозахисту від посягань потерпілого ОСОБА_5 перевищив межі необхідної оборони, є непереконливими та такими, що не відповідають дійсним обставинам події, оскільки суд вважає доведеним, що зі сторони потерпілого не мало місце першим посягання (нанесення удару) підсудному ОСОБА_3, та до моменту замаху підсудним, спрямованого на нанесення удару потерпілому, поведінка останнього була правомірною, а тому у підсудного не було необхідності у застосуванні засобів захисту, а саме ножа, що на думку суду він реально усвідомлював.

Вище проаналізовані та досліджені докази суд оцінює як достовірні, належні, допустимі та достатні для підтвердження в судовому засіданні предявленого підсудному ОСОБА_3 обвинувачення за ст. 121 ч. 1 КК України.

На думку суду, факт перебування підсудним ОСОБА_3 в стані необхідної оборони під час заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та перевищення її меж не знайшов очевидного підтвердження в судовому засіданні, а тому суд не може перекваліфікувати його дії на ст. 124 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який є тяжкими, обставини які спонукали до скоєння злочину підсудним, дані про особу підсудного, який є не судимим, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, є членом громадської організації Українського козацтва та йому присвоєно козацьке військове звання булавний, а також його громадську діяльність те що він є помічником консультанта депутата Крюківської райради м. Кременчук.

Обставинами, що помякшують покарання підсудному ОСОБА_3 суд визнає: зявлення з зізнанням до органу міліції та добровільну видачу знаряддя скоєння злочину ножа.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Вищенаведені помякшуючі обставини та дані про особу підсудного ОСОБА_3 суд вважає такими, що істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь небезпечності підсудного, як особи, та в своїй сукупності є підставою для призначення підсудному ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи обставини справи, помякшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих вину підсудного обставин, особу підсудного, його позитивну поведінку після скоєння злочину, думку потерпілого щодо міри покарання, суд вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто за умови призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 за його клопотанням в судовому засіданні, суд залишає без розгляду.

Судові витрати по справі за проведення експертизи в сумі 154 грн. 80 коп. суд, вважає, що підлягають стягненню із підсудного ОСОБА_3 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Черкаській області.

Керуючись вищевикладеним та

ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити попередню підписка про невиїзд з постійного місця проживання до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Черкаській області судові витрати за проведення судово-балістичної експертизи в сумі 154,80 грн.

Речові докази по справі ніж, що знаходиться в кімнаті схову речових доказів Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд напротязі 15 діб з моменту проголошення вироку.

Суддя М. В. Матвієнко