Дата документу Справа № 334/1652/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єд. унікальний №334/1652/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
№ пров. 11-кп/778/1037/15 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою прокурора прокуратури Запорізької області на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2015 року, якою повернуто до прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Мелітополь, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимого в силу ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.1 ст. 263 КК України для усунення порушень вимог КПК,

Згідно з ухвалою суду, 02.03.2015 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з прокуратури Запорізької області надійшов обвинувальний акт, складений щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.1 ст. 263 КК України.

Суд, під час підготовчого судового засідання, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору у своїй ухвалі зазначив про те, що вказаний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В апеляції прокурор, не погодившись з вищевказаною ухвалою суду, просить її скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції. Обґрунтовує свої вимоги тим, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст.291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію та вважав, що ухвала районного суду є незаконною та необґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, підставами для повернення обвинувального акту прокурору, на думку суду стало те, що у обвинувальному акті не в повній мірі викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та, які дії обвинуваченого ОСОБА_8 утворюють об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Відповідно до ч. п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, у обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_8 з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Дії ОСОБА_8 , які утворюють об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України полягають в участі та іншому сприянні діяльності терористичної організації, що викладено у обвинувальному акті: "добровільно увійшов до лав, незаконно створеного в структурі "ДНР" збройного формування казачий союз "область войска Донского", "здійснював охорону вказаної будівлі шляхом несення караульної (вартової) служби із вогнепальною зброєю, з метою забезпечення безперешкодної діяльності ...". "вступив до лав, так званого, військового розвідувального підрозділу "Б2", "здійснював чергування на блок-постах".

Згідно з вимогами Закону України "Про боротьбу з тероризмом" терористична організація має ряд притаманних їй ознак, які наведені у законі: стійке об`єднання трьох і більше осіб; створене з метою здійснення терористичної діяльності; планування, організація та реалізація терористичних актів; організація незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів; розподіл функцій; встановлення певних правил поведінки, тощо.

З урахуванням наведених вимог Закону України та того, що вказані ознаки притаманні незаконно створеному самопроголошеному утворенню "Донецька народна республіка", у обвинувальному акті наведено не їх вичерпний перелік, а посилання на те, що вказаному незаконному утворенню вони притаманні.

Тому у даному випадку довід суду першої інстанцій, що не в повній мірі викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та, не вказано які дії обвинуваченого ОСОБА_8 утворюють об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, на думку колегії суддів є безпідставним.

Згідно зі ст. 293 КПК України, прокурор, одночасно з переданням обвинувального акту до суду зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.

Вказаний обов`язок прокурора, з метою дотримання прав підозрюваного ОСОБА_8 , виконано, про що свідчать відповідні розписки безпосередньо ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 адресовані на ім`я прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, які долучені до обвинувального акту.

Крім того, кримінально-процесуальним законодавством не передбачено обов`язок прокурора щодо особистого вручення зазначених документів під розписку, передбачено лише обов`язок, який прокурором виконано за допомогою доручення слідчому.

Стосовно доручення прокурора наданого слідчому щодо вручення копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику, то у п. 30 розділу II реєстру є доручення, яке зазначено у реєстрі як доручення прокурора про надання матеріалів досудового розслідування підозрюваному та стороні захисту, проте у п. п. 4-5 доручення слідчому, окрім доручення про надання матеріалів, зазначено про необхідність складення обвинувального акту та реєстру матеріалів кримінального провадження та їх вручення підозрюваному та захиснику.

За таких обставин посилання суду першої інстанції на те, що обвинувальний акт підозрюваному та його захиснику вручений слідчим, а не прокурором, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, є безпідставним.

За змістом ухвали суду першої інстанції, реєстр, що доданий до обвинувального акту є таким, що не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, а саме: у п. 28 розділу II реєстру зазначено про призначення комплексної експертизи, разом з тим, зі змісту розділу І реєстру (п. п. 31, 32) вбачаться, що у справі маються два висновки експертиз...., а отже відсутні відомості про процесуальне рішення щодо призначення однієї з експертиз" та "розділ III містить відомості лише про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого та тимчасовий доступ до інформації в ПрАТ "МТС України", в той час, як у розділі II реєстру містяться відомості про прийняття рішення про надання тимчасового доступу до речей і документів".

Як зазначено судом в ухвалі і підтверджено прокурором під час попереднього судового засідання, слідчим в рамках проведення досудового розслідування винесено одну постанову від 19.01.2015 року про призначення комплексної судової молекулярно-генетичної та вибухотехнічної експертизи, проведення якої доручено єдиній експертній установі НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області. Тому у розділі II реєстру міститься лише один пункт у якому зазначене таке процесуальне рішення як постанова про призначення експертизи (п. 28), яка і була скерована до експертної установи. Незважаючи на наявний один процесуальний документ, від експертів надійшло два висновки, які і відображені у реєстрі (п.п. 31,32). Належність і допустимість наданих експертами висновків, це питання, яке вирішується під час судового розгляду.

Таким чином, висновок суду про незазначення у реєстрі відомостей щодо призначення однієї з експертиз також є безпідставними.
Під час досудового розслідування за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором про тимчасовий доступ до речей і документів, що міститься у володінні ПрАТ "МТС Україна", отримано ухвалу суду, на підставі якої здійснено отримання необхідної інформації, що у відповідності до вимог ст. ст. 103, 104 КПК України зафіксовано у протоколі. Всі прийняті рішення та процесуальні дії, що стосуються тимчасового доступу відображені у реєстрі у відповідних розділах. Так, у п. 14 розділу І реєстру відображено безпосередньо тимчасовий доступ до речей і документів, що перебувають у володінні в ПрАТ "МТС Україна", оформлений у виді протоколу. Пункти 26 та 27 розділу II реєстру містять у собі безпосередньо клопотання про тимчасовий доступ та ухвала суду про надання тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у ПрАТ "МТС Україна". Крім того, у розділі III реєстру по суті продубльовано наведену у попередніх розділах інформацію про здійснений захід забезпечення кримінального провадження - тимчасовий доступ до інформації, що міститься у ПрАТ "МТС Україна".

За таких обставин посилання суду першої інстанції на те, що "розділ III містить відомості лише про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого та тимчасовий доступ до інформації в ПрАТ "МТС України", в той час, як у розділі II реєстру містяться відомості про прийняття рішення про надання тимчасового доступу до речей і документів", як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, є також безпідставним.

Окрім іншого, в ухвалі суду однією з причин повернення обвинувального акту прокурору зазначається, що обвинувальний акт направлено до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з порушенням правил підсудності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти такі рішенні: 3) повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кодексу; 4) направити обвинувальний акт, до відповідного суду для визначення підсудності.

У разі встановлення судом під час підготовчого судового засідання, що обвинувальний акт спрямовано з порушенням вимог територіальної підсудності, суд у відповідності до ст. 32 та п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України мав направити обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 до відповідного суду для визначення підсудності.

Таким чином висновки суду щодо невідповідностей, зазначених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вбачає підстави до задоволення апелляції прокурора, та не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора прокуратури Запорізької області задовольнити, а ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3, ч.1 ст. 263 КК України повернуто прокурору - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: