Справа №1-82/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року смт.Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: головуючої - судді Лютянської М.С.

при секретарі Каналош М.В.

за участю прокурора Конар В.І. підсудної ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружена, громадянка України, українка, відповідно до ст.89 КК України судимість погашена,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 8 листопада 2003 року по липень 2010 року, перебуваючи на обліку в управлінні Пенсійного фонду у Великоберезнянському районі як отримувач пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2, на своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ухилялася від утримання своїх неповнолітніх дітей. Так, отримуючи пенсію в розмірі 1063, 50 грн. щомісяця, витрачала її не за призначенням, не купувала одяг та продукти харчування своїм дітям, не піклувалася про них, а використовувала гроші для власних потреб.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину у скоєному визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що на даний час вона проживає разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 та своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4. Також у неї є дочка ОСОБА_6, яка після смерті батька по теперішній час проживає у ОСОБА_7 З 08.11.2003 року вона отримує пенсію по втраті годувальника на дітей у розмірі 1063, 50 грн. Іншого заробітку в неї не має і вона змушена використовувати гроші на свої потреби.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудна правильно зрозуміла зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їїго позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню в порядку ч.3 ст.299 КПК України, обмежується визнавальними показами підсудної, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

Оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми по справі, кваліфікує дії підсудного ОСОБА_1. за ч. 1 ст.164

КК України як злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на його утриманні.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_1, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу винної та обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України підсудний ОСОБА_1 Вчинила злочин невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_1. по місцю проживання характеризується негативно.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом'якшують покарання підсудному суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підсудній ОСОБА_1 слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст.81 ККПК України.

Судові витрати по справі відсутні

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_1 залишити попередній-підприску про невиїзд.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити їй покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попереднім -підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Великоберезнянський районний суд.

Суддя: Лютянська М.С.