Справа № 591/5104/14-к Провадження № 1-кс/591/759/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2014 року Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Прокуратури Сумської області з приводу невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
Заявник свої вимоги мотивує тим, що 06 травня 2014 року він подав до прокуратури Сумської області заяву про вчинення злочину передбаченого ст. ст. 365, 367 КК України працівником Роменського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_5 по якій до цього часу жодного рішення не було прийняте. Просить зобов`язати службову особу прокуратури Сумської області виконати вимоги ст. 214 КПК Українги та внести його заяву про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав та пояснив, що він повторно подав аналогічну заяву до прокуратури Сумської області по якій йому надано відповідь про те, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР. Зазначив, що вчасно подати скаргу не зміг, оскільки він тримається в СІЗО та його постійно вивозять до м. Ромни у кримінальному провадженні за його обвинуваченням.
Прокурор скаргу заперечив, спираючись на пропуск заявником строків оскарження бездіяльності.
Заслухавши пояснення заявника та прокурора, дослідивши подану скаргу та матеріали справи, надані суду матеріали перевірки, вважаю скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Також, згідно п.4 ч.5 ст. 214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні повинні мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
З наведеного вбачається, що обов`язок внесення до ЄРДР стосується тих відомостей, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що заявник 06.05.2014 року поштою подав до прокуратури Сумської області заяву в якій повідомив про вчинення кримінального правопорушення працівниками Роменського МВ УМВС України в Сумській області, яке виразилося у застосуванні до нього під час проведення досудового розслідування недозволених заходів фізичного та психічного насильства.
Вказана заява була отримана прокуратурою Сумської області.
Незважаючи на те, що вказана заява формально відповідала вимогам щодо повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення таза своїм змістом не могла бути визнана явно безпідставною, службовими особами Прокуратури Сумської області в супереч вимогам ст. 214 КПК України вказане повідомлення заявника про вчинене кримінальне правопорушення не було зареєстроване у відповідній книзі обліку заяв, повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та не виконанні інші вимоги ст. 214 КПК України (зокрема щодо внесення відомостей до ЄРДР). Так, з наданої копії відповіді від 26.05.2014 року вбачається, що повідомлення заявника про вчинене кримінальне правопорушення розглянуте як звернення громадянина та на нього надана відповідь про відсутність достатніх підстав для внесення заяви до ЄРДР через недостатність у заяві даних, які б свідчили про вчинення працівниками міліції кримінального правопорушення.
Посилання прокурора на пропуск заявником строку оскарження бездіяльності прокурора не заслуговує на увагу, оскільки допущене триваюче порушення прав заявника, яке не усунуте й після повторного звернення заявника до прокуратури, яке мало місце в 7 липні 2014 року на яке надана відповідь 16 липня 2014 року.
При вирішенні даного питання слідчий суддя враховуй й те, що у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана неналежному поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, це положення, якщо його тлумачити як загальний обов`язок держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування, метою якого є виявлення і покарання відповідальних осіб. Якщо б це було не так, загальна правова заборона катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання, попри своє фундаментальне значення, була б неефективною на практиці, і в деяких випадках представники держави могли б фактично безкарно порушувати права тих, хто перебуває під їхнім контролем (рішення у справі "Ассенов та інші проти Болгарії", рішення у справі "Лабіта проти Італії"). Розслідування за небезпідставним твердженням про неналежне поводження має бути ретельним та ефективним. Це означає, що органи влади мають завжди намагатись встановити події та не покладатися на поспішні або безпідставні висновки для закінчення розслідування чи для обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони мають вживати всіх необхідних та доступних заходів, щоб отримати докази відносно подій, в тому числі, inter alia, свідчення очевидців та результати експертиз (рішення у справі "Танрікулу проти Туреччини", рішення у справі "Гюль проти Туреччини").
За наведених обставин, вважаю що скарга підлягає задоволенню в частині зобов`язання відповідної службової особи внести до ЄРДР повідомлення заявника про вчинення кримінального правопорушення за фактами наведеними у його заяві.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя
Скаргу задовольнити.
Зобов`язати службову особу Прокуратури Сумської області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, виконати вимоги ст. 214 КПК України за повідомленнями ОСОБА_3 від 06.05.2014 року про вчинення кримінального правопорушення працівниками Роменського МВ УМВС України в Сумській області
Ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя