Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2780/15-к
Провадження №: 1-кп/332/283/15
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
11 серпня 2015 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0001266, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та кримінальне провадження № 0001315, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшли обвинувальні акти, затверджені прокурором прокуратури Запорізької області у кримінальних провадженнях: № 0001266, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та № 0001315, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор вважала за доцільне об`єднати вказані кримінальні провадження та призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю обвинувачених та потерпілих.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти об`єднання справ та призначення судового розгляду по справі.

Обвинувачений ОСОБА_6 до підготовчого судового засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Представник потерпілого Публічного акціонерного товариства «Запорізгаз» не заперечував проти об`єднання справ та призначення судового розгляду по справі.

Представник потерпілого Комунального підприємства «Водоканал» до підготовчого судового засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника вказаного підприємства.

Потерпілий ОСОБА_7 також до судового засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належний чином. Надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності.

Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. Вимогами ч. 1 ст. 217 КПК України передбачено, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).
З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає за необхідне матеріали кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 об`єднати в одне провадження, оскільки вони здійснюються щодо декількох осіб, обвинувачених у вчиненні одного кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Надані суду обвинувальні акти не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наведеного.
Анкетні відомості щодо освітнього рівня обвинувачених визначені без урахування вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про освіту» (поняття «середня освіта» закон не містить).
Також під час встановлення попередніх судимостей у обвинувачених, органом досудового розслідування було зазначено про наявність у ОСОБА_3 судимості від 11.04.2006 р. за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, незважаючи на те, що вказана судимість відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України є погашеною.
Аналогічне порушення було допущено під час встановлення анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_6 . Судимість від 12.05.2004 р. за ч. 3 ст. 185 КК України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України є також погашеною.
Крім того, адреса місця проживання потерпілого ОСОБА_7 зазначена у обвинувальному акті як «м. Запоріжжя. вул. Радістна, б. 4а», але у м. Запоріжжі вулиці з вказаним найменуванням не існує.
Зазначені вище недоліки обвинувального акту свідчать про формальний підхід з боку органу досудового розслідування під час встановлення анкетних відомостей обвинувачених та потерпілого ОСОБА_7 .
Крім того, судом під час підготовчого судового провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 з жовтня 2012 року перебуває на диспансерному обліку у Комунальній установі «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької міської ради з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіатів та психостимуляторів. Синдром залежності.

Зазначені відомості дають обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений через свій стан здоров`я не здатен повною мірою реалізувати свої права, у зв`язку з чим кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 52 КПК України необхідно здійснювати за участю захисника.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному проваджені щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 р. «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» під особами, які через свої фізичні чи психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист (п. 2 ч. 1 ст. 45 КПК України), необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Пунктом 1 частини 1 статті 49 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному проваджені у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Але, з обвинувальних актів та доданих до них реєстрів вбачається, що процесуальне рішення про залучення до участі у кримінальному проваджені захисника обвинуваченому ОСОБА_3 не здійснювалось.

Положеннями ст. 59 та п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено конституційне право громадян на захист від обвинувачення.

Відповідно до правил п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.

Частиною 1 ст. 20 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Незалучення у даному кримінальному проваджені захисника призвело до порушення права обвинуваченого ОСОБА_3 на захист.

При цьому суд зазначає, що у чинному КПК України немає спеціальної процесуальної норми, яка б передбачала повернення обвинувального акту прокурору через порушення права обвинуваченого на захист. Проте за загальною нормою п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Отже, невідповідність обвинувального акту вищенаведеним вимогам статей 49, 52 КПК України, тобто порушення встановленої законом загальної засади забезпечення обвинуваченому ОСОБА_3 права на захист, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Тому, враховуючи встановлену ч. 1 ст. 7 КПК України презумпцію відповідності змісту і форми кримінального провадження загальним засадами кримінального провадження, суд вважає можливим, повертаючи обвинувальний акт, зазначити про порушення органом досудового розслідування права ОСОБА_3 на захист.

Також суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини є невід`ємними і невідчужуваними, безпосередньо діючим правом і можуть застосовуватись всупереч закону.

Враховуючи викладене, обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам КПК України та порушенням органом досудового розслідування права обвинуваченого ОСОБА_3 на захист.

Керуючись ст.ст. 156, 184, 314-315 КПК України,

у х в а л и в:
Об`єднати в одне кримінальне провадженнях № 0001266, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та кримінальне провадження № 0001315, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України повернути прокурору.

Копію ухвали направити прокурору негайно з метою усунення виявлених під час підготовчого судового засідання недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1