Провадження 1кп-200/283/14
Справа 200/4588/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого покрівельником ТОВ «Укрєврокровля», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16.12.2013 року приблизно з 18-00 до 19-00 годин ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. 30 по вул. Гладкова у м. Дніпропетровську, побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_5 , в руках якої знаходилася жіноча сумка, і реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, підійшов позаду до потерпілої ОСОБА_5 та наніс їй удар по голові в область потилиці, від якого остання впала на землю. Після чого ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, почав наносити потерпілій ОСОБА_5 удари та вирвав з рук останньої жіночу сумку, в якій знаходилися мобільний телефон «Нокіа 515» імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 1500 грн., та грошові кошти у сумі 1000 грн., а всього на загальну суму 2500 грн.

Після чого з викраденим майном ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, не визнав та пояснив, що 16.12.2013 року у вечірній час близько 19-00 годин він, проходячи біля пам`ятника Б. Кротова по вул. Гладкова в м. Дніпропетровську, побачив як раніше невідомий чоловік, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, тягнув за тулуб раніше незнайому йому потерпілу, яка також судячи по її ході, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. У потерпілої з кишені випав мобільний телефон марки «Нокіа 515», який він підняв та залишив собі. В цей же день він заклав цей мобільний телефон у ломбард, розташований біля ТРЦ «Терра» по вул. Г. Сталінграду в м.Дніпропетровську за 200 грн., а отримані грошові кошти витратив на власні потреби. Приблизно через тиждень він викупив мобільний телефон та подарував його своїй дружині. Вину не визнає, оскільки він не бив та не грабував потерпілу, а перед впізнанням його фотографував на мобільний телефон робітник міліції та надсилав фото і потім телефонував потерпілій і питав він це чи не він.

Незважаючи не невизнання вини обвинуваченим, його провина у вчиненні злочину повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

Показаннями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що 16.12.2013 року приблизно о 19.00 годині вона поверталася додому, йшла по вул. Гладкова в м.Дніпропетровську. Коли вона проходила біля буд. АДРЕСА_3 , то відчула удар в область потилиці від чого впала на землю. Після чого вона побачила двох чоловіків, серед яких був ОСОБА_6 , які побили її ногами та відібрали у неї сумку і пакет з продуктами харчування, а після чого убігли. У неї була викрадена сумка, в якій знаходилися мобільний телефон «Нокіа 515» вартістю 1500 грн. та грошові кошти у сумі 1000 грн., а всього їй була завдана шкода у сумі 2500 грн. В цей же день вона написала заяву до міліції, але та була втрачена і вона була вимушена звертатися зі скаргою до начальника райвідділка, на прохання якого і написала повторну заяву. Обвинуваченого ОСОБА_4 вона чітко запам`ятала, так як він ударив її по обличчю, а тому при проведенні слідчим впізнання, серед пред`явлених для впізнання осіб, вона впевнено впізнала ОСОБА_4 . Ніхто їй його фото до цього не показував і не надсилав на мобільний телефон, оскільки вона відновила сім-картку та користувалася старим мобільним телефоном на якому не налаштовані ММС. Мобільний телефон їй був повернутий слідчим. В той вечір вона дійсно відпочивала в кафе зі своїм товаришем і після того кожний з них пішов додому, вони разом дійшли до пам`ятника, а потім кожний пішов додому, він її не вів та вона нічого не губила при цьому.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який у суді пояснив, що він працює оперуповноваженим Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. У відношенні потерпілої ОСОБА_5 було скоєно злочин у зв`язку з чим вона звернулася до міліції з відповідною заявою. В ході розшукових заходів було встановлено ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину. В рамках розслідування даної справи він проводив розшукові дії та виконував доручення слідчого. Він також допитував потерпілу, яка йому розповіла, що у ввечері вона відпочивала зі своїм другом і коли поверталася додому, біля пам`ятника Б. Кротова в м. Дніпропетровську, до неї підбіг невідомий, який вдарив її та забрав сумку. При проведення впізнання він не був присутнім, обвинуваченого не фотографував та не відсилав фото потерпілій.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який у суді пояснив, що потерпіла ОСОБА_5 його однокласниця. 16.12.2013 року вони разом з ОСОБА_5 зустрічалися, сиділи у кафе. Після того, як вони вийшли з кафе, він провів ОСОБА_5 до вул. Інженерної до пам`ятника, а потім кожен пішов по своїм справам. ОСОБА_5 знаходилася у легкому стані алкогольного сп`яніння, і він також, вона могла сама дійти додому. По дорозі потерпіла не падала, не нахилялася, в неї нічого з кишень не випадало. Якщо б ОСОБА_5 знаходилася у тяжкому стані алкогольного сп`яніння, то він провів би її до самого будинку. Приблизно через декілька днів після їх зустрічі, ОСОБА_5 зателефонувала йому та повідомила, що після того як вони розсталися на неї напали, побили та викрали в неї сумку, в якій знаходилися документи, мобільний телефон та грошові кошти. Сім-карту ОСОБА_5 відновила і тому змогла йому зателефонувати.

А також письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні:

- протоколом огляду місця події від 04.02.2014 року, згідно якого була оглянута ділянка місцевості між буд. АДРЕСА_4 . ( а.с. 10-12).

- документами на мобільний телефон «Нокіа 515» імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , наданими потерпілою ОСОБА_5 ( а.с. 14).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.02.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого остання серед пред`явлених для впізнання осіб, впевнено впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка скоїла у відношенні неї злочин та відкрито з застосуванням насильства заволоділа її майном. ( а.с. 15-16).

- договорами фінансового кредиту під заставу № 12447 від 15.01.2014 року, № 13306 від 20.01.2014 року, укладеними між гр. ОСОБА_9 та ПО «Ломбард «Оникс», предметом застави яких являється мобільний телефон «Нокіа 515» імеі: НОМЕР_3 . ( а.с. 27-28).

- протоколом огляду від 05.02.2014 року, згідно якого в ПО «Ломбард «Оникс», розташованому по вул. Б. Кротова, 1-б в м. Дніпропетровську, був оглянутий та вилучений мобільний телефон «Нокіа 515» імеі: НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 ( а.с. 29). Вказаний мобільний телефон визнаний по справі речовим доказом та знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 ( а.с. 33,50).

- протоколом одночасного допиту, проведеного 17.02.2014 року між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , в ході якого, кожний підтвердив свої пояснення щодо подій 16.12.2013 року. ( а.с. 40-42).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_5 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , розказала про обставини скоєного 16.12.2013 року у відношенні неї злочину, а саме, як їй був нанесений удар в область потилиці, від якого вона впала на землю, а також, як раніше незнайомий ОСОБА_4 разом з невстановленим чоловіком наносили їй удари та забрали її сумку з речами та грошовими коштами. ( а.с. 46-47).

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого доведена повністю, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими однин одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи. Умисні дії обвинуваченого, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.186 КК України.

Суд не може розцінювати як доказ невинуватості обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину його пояснення у суді, про те що він не вчиняв злочин, а підібрав мобільний телефон, який випав з кишені потерпілої, коли її вів додому чоловік, та вважає, що вони дані ним з метою ухилення від відповідальності за скоєне. Провина обвинуваченого у вчиненні злочину повністю підтверджується послідовними поясненнями потерпілої ОСОБА_5 про те, що її товариш її не вів, вона нічого з кишень не втрачала, а коли вона розсталася з товаришем і йшла додому на неї напали двоє чоловіків, одним з яких був ОСОБА_10 , якого вона впевнено впізнала в ході досудового слідства та побивши її забрали сумку, в якій знаходився мобільний телефон та грошові кошти, та свідка ОСОБА_8 , який підтвердив покази потерпілої та поясняв в суді, що він не вів потерпілу і в неї нічого не випадало з кишень і вона до того як вони розсталися нічого не втрачала, а через декілька днів повідомила йому про вчинений на неї напад та заволодіння майном. А як встановлено у суді обвинувачений раніше з свідком ОСОБА_11 та потерпілою не були знайомі і не має з ними неприязнені стосунки, тому в них не має приводу оговорювати обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, враховуючи тяжкість скоєного; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем свого проживання, і вважає що обвинуваченому ОСОБА_4 може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі у межах статті Кримінального Кодексу України зі звільненням його від відбуття покарання з визначенням іспитового строку з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину, та зобов`язати його відповідно до п.п. 3,4 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ - мобільний телефон «Нокіа 515» імеі: НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 вважати повернутим власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Бабушкінського районного суду

ОСОБА_12