Справа № 507/990/13-к
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2015 року смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області
у складі : головуючого- судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
встановив:
20.06.2013 р. ОСОБА_4 приблизно в 11год. 20 хв. , знаходячись в приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » , розташованого в АДРЕСА_2 , за раптово виниклим умислом з метою викрадення чужого майна з корисливих мотивів таємно викрав мобільний телефон марки «НОКІА Е 71» вартістю 675 грн. та дві сім карти операторів «лайф» та «МТС» вартістю кожної 10 грн. , належні ОСОБА_5 , спричинивши останній шкоду на загальну суму 695 грн.
Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив , що 20.06.2013 р. приблизно в 11 год. 20 хв. , знаходячись в приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » , розташованого в АДРЕСА_2 , за раптово виниклим умислом таємно викрав мобільний телефон марки «НОКІА Е 71» та дві сім карти операторів «лайф» та «МТС» , належні ОСОБА_5 , які в цей же день були повернуті потерпілій.
В судовому засіданні учасники судового провадження заявили , що вважають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин , які ніким не оспорюються
Суд , з`ясувавши , що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і що у них немає сумніву у добровільності їх позиції , роз`яснивши
учасникам судового провадження , що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку , на підставі ст.. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин , які ніким не оспорюються .
Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину , його показання відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються , суд вважає , що його вина у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані досудовим розслідуванням за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна , вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання . До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить визнання вини, відшкодування матеріальної шкоди.
Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає. Суд враховує такі дані про особу обвинуваченого як незадовільний стан здоров`я , поведінку після вчинення злочину , а саме те , що обвинувачений не скоїв інших правопорушень , на обліку у лікаря- психіатра та лікаря- нарколога не перебуває Суд також враховує позицію потерпілої , яка звернулась з заявою до суду про те , що претензій матеріального характера у неї до обвинуваченого не має і не наполягала на обранні відносно нього суворого покарання.
Оскільки обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку , визначеного вироком Любашівського районного суду Одеської області від 15.10.2012 року , то підлягає застосуванню ст.. 71 КК України.
Обвинувачений у судовому засіданні звернувся до суду з заявою про застосування відносно нього Закону України « Про амністію у 2014 р.»
Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.
Суд вважає , що клопотання обвинуваченого про застосування відносно нього Закону України « Про амністію у 2014 р.» підлягає задоволенню і належить звільнити обвинуваченого від відбування покарання з таких підстав.
В судовому засіданні встановлено , що обвинувачений на момент набрання чинності Закону України « Про амністію у 2014 р.» хворів на активну форму туберкульозу (диспансерна категорія -2),
Даний факт підтверджується довідкою комунальної установи «Одеська обласна туберкульозна клінічна лікарня» № 485 від 20.062014 р. , яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження. У даній довідці зазначено , що обвинувачений знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «ООТКЛ» з 12.07.2013 р. по 02.01.2014 р. в 1-му відділенні та з 04.02.2014 р. по 13.05.2014 р. в 111 - му відділенні лікарні на амбулаторному лікуванні. З медичної картки лікування хворого ОСОБА_4 на туберкульоз ТБ 01 , наданої в судовому засіданні обвинуваченим , видно , що він хворіє на активну форму туберкульозу (диспансерна категорія 2 ).
У Статті 1 п. «г» Закону України « Про амністію у 2014 р.» зазначено : звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування
покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6;
Обвинувачений вчинив злочин 20.06.2013 р., передбачений ч. 2. ст..185 КК України , тобто злочин середньої тяжкості. Закон України « Про амністію у 2014 р.» набрав законної сили 19.04.2014 р.
Судом встановлено , що відносно обвинуваченого не має обмежень щодо застосування амністії , передбачених Законом України «Про застосування амністії в Україні» та Законом України «Про амністію у 2014 р.»
Суд роз`яснив обвинуваченому , що звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 р.» не є реабілітуючою підставою.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні .
Речові докази по кримінальному провадженню : мобільний телефон «НОКІА Е 71» , що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили належить передати потерпілій за належністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст 65 ,66 КК України ст. ст. 349,368,374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 р.» суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України , і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки
На підставі статті 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 15.10.2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України , яким обвинувачений засуджений до двох років позбавлення волі та на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, до покарання , призначеного за новим вироком , остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і три місяці.
Речові докази по кримінальному провадженню : мобільний телефон «НОКІА Е 71» , що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили передати потерпілій за належністю.
Звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі п. «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 р ».
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любашівський районний суд Одеської області .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин , які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому .

суддя ОСОБА_1