Справа
№1-15/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007р.
Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Гулкевича
О.В.

при
секретарі Кулешник
С.М.

з участю
прокурора МарківаН.С.

адвоката ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальну справу
про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, учня ВПУ-34 м.Стрия, не
одруженого, допризовника, раніше не судимого,

за ч.1
ст. 296 КК
України,

встановив:

Підсудний ОСОБА_1
вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, за
наступних обставин.

Підсудний ОСОБА_1 4 жовтня
2005р. близько 14 год.
30 хв. неподалік входу на територію ВПУ-34, що знаходиться на вул.Гайдамацькій
в м.Стрию, безпричинно наніс потерпілому ОСОБА_3 удар правою рукою по голові.
Останнього це обурило і він, відійшовши на відстань 2-3 м, назвав
підсудного «дебілом». У відповідь ОСОБА_1 завдав удар ногою потерпілому в
обличчя, від якого ОСОБА_3 впав на спину і вдарився задньою частиною голови до
дороги з асфальтним покриттям, отримавши легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в інкримінованому
йому злочинному діянні визнав, ствердив, що 4 жовтня 2005р. біля 14
год. 30 хв. стояв з хлопцями біля входу на територію училища.
Повз нього проходив потерпілий, якого він не бачив. Розвертаючись, він нехотячи
зачепив рукою його голову. Потерпілий відійшов від нього на їм, розвернувся,
обізвав його «дебілом» і пішов дальше. Він наздогнав потерпілого і дарив його ногою в
голову з боку. Останній впав спиною на асфальт. До потерпілого підійшов його
товариш, підняв його і посадив на бордюр. До нього (підсудного) підійшов брат
потерпілого. Він розповів братові, що побив потерпілого за те, що той його
обізвав. Брат потерпілого підійшов до останнього і вони пішли в напрямку парку
ім. Т.Г.Шевченка.

У вчиненому розкаявся. Цивільний позов визнав частково, згідний
відшкодувати частково матеріальну шкоду та 1000 грн. моральної. Просив суворо його не карати.

Окрім особистого визнання, вина підсудного ОСОБА_1 в
інкримінованому йому злочинному діянні доведена:

- показами
потерпілого ОСОБА_3, який в
судовому засіданні ствердив, що в цей день виходив разом з ОСОБА_4 з території
училища. Підсудний стояв з хлопцями біля входу. Коли він проходив повз
підсудного, останній умисно вдарив його кулаком по голові. Відчувши біль, він
відійшовши на віддаль 2-3
м, обізвав підсудного «дебілом» і пішов дальше. Що було після цього
пригадати не може. Почав щось усвідомлювати тоді, коли підходив до свого
будинку з братом і ОСОБА_4 Його боліла голова, на ній була

2

рана розміром 2-3 см, з нижньої губи з
правої сторони текла кров. Вони розповіли йому про те, що підсудний його вдарив
і він впав на асфальт чи бордюр. Вдома він розповів все матері і вони
звернулися до лікаря. Після цього він два тижні лежав у лікарні в м.Львові і
три тижні в м.Стрию. Зараз його щовечора болить голова. До цього випадку вже
мав травму голови ;

·
показами свідка ОСОБА_5,
який в судовому засіданні пояснив, що навчається разом з братом ОСОБА_3 в
училищі. 4 жовтня 2005р. після уроку фізкультури він пішов швидше, щоб забрати
із спортзалу пакет. Потерпілий сказав, що почекає його біля входу в училище.
Коли він повернувся потерпілий сидів на бордюрі і тримався руками за голову. На
голові ззаду була рана, нижня губа з правої сторони була розбита. Він запитав
брата: «Що сталося?» Останній відповів, що нічого не пам'ятає. До нього
підійшов підсудний і сказав: «Хай так до старших не говорить». ОСОБА_4 розповів
йому, що коли брат проходив повз підсудного, останній вдарив брата рукою по
голові. Брат щось сказав підсудному. Той підбіг ззаду до потерпілого і вдарив
його один раз ногою. Він з незнайомою дівчиною витерли братові кров і посадили
на бордюр. Потерпілий трохи посидів і вони пішли додому. Коли підходили до
будинку брат сказав, що не пам'ятає, що з ним сталося. ОСОБА_4 розповів все
братові. Вважає, що підсудний був у стані алкогольного сп'яніння;

·
показами свідка ОСОБА_4, який в судовому засіданні
пояснив, що він та потерпілий виходили з училища. Підсудний стояв біля воріт на
сходах. Коли вони проходили повз нього підсудний легенько вдарив потерпілого по
голові. ОСОБА_3 назвав підсудного «дебілом». У відповідь останній вдарив
потерпілого ногою в обличчя. Від удару потерпілий впав на асфальт і лежав
нерухомо. Він з незнайомою дівчиною підняли потерпілого, який був при
свідомості, і посадили на бордюр. Дівчина дала салфетку щоб витерти
потерпілого, оскільки у того була розбита губа. Прийшов брат потерпілого і про
щось розмовляв з підсудним. ОСОБА_3 сказав, що в нього болить голова. Вони
трохи посиділи і пішли додому. По дорозі він розповів потерпілому про те, що з ним
сталося, оскільки той нічого не пам'ятав. На його думку підсудний не був в
стані алкогольного сп'яніння;

·
висновками експертів № 682 від 13.10.2005р. (а.с.12) та№ 45 від 18.05.2006р.
(а.с.84-90) з яких вбачається, що у потерпілого ОСОБА_3 було виявлено осадження
потилиці, клінічно струс головного мозку, які утворилися від дії твердого
предмету, можливо при падінні з висоти власного росту задньою поверхнею тіла і
відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя.

Отже, суд вважає, що наведеними доказами, які об'єктивно доповнюють одні
одних та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, стверджена вина
підсудного ОСОБА_1
у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю
- нехтуванням
загальноприйнятими нормами поведінки у суспільстві, нахабним поводженням,
бешкетуванням поєднаним з насильством, а саме: безпричинним нанесенням
неповнолітньому потерпілому ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень. Тому у суду є
всі підстави кваліфікувати дії підсудного за
ч.1 ст.296 КК України.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його
наслідки та особу підсудного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що
пом'якшує підсудному покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин,
що обтяжують підсудному покарання, суд не вбачає, тому, враховуючи особу
підсудного, який позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання,

3

вперше
притягується до кримінальної відповідальності, погодився частково відшкодувати
заподіяну потерпілому шкоду, вважає, що покарання підсудному слід обрати у
вигляді штрафу.

Суд при обиранні розміру зазначеного виду покарання також
враховує те, що підсудний виховувався у неповноцінній сімї - без батька, є
учнем ВПУ-34 м.Стрия, має незначний дохід у вигляді стипендії, тому вважає
можливим застосувати ст.69 КК України. Дані обставини суд враховує і при
вирішенні цивільного позову, який підлягає частковому задоволенню як в частині
відшкодування моральної шкоди, так і в частині відшкодування матеріальної
шкоди, яка не доведена належним чином позивачем у зазначеному в заяві розмірі.

З наведених вище підстав клопотання загальних зборів групи М-32 ВПУ-34
м.Стрия про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності з передачею
його на поруки колективу училища задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК
України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за
ч.1 ст.296 КК України і
призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в
розмірі 1000 (одна
тисяча) грн.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку
в законну силу залишити -
підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 420
(чотириста двадцять) грн. 09
коп. матеріальної шкоди та 1200
(одну тисячу двісті) грн. моральної шкоди.

Клопотання загальних зборів групи М-32 ВПУ-34 м.Стрия про
звільнення ОСОБА_1
від кримінальної відповідальності і передачу його на поруки колективу
училища відхилити.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з часу його
проголошення.