Справа № 4-14/2011
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" грудня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого Закутського В.І.

при секретарі Сиверин Л.А., Берікул Л. В.

з участю прокурора Волковського Т.О.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на незаконність затримання обвинуваченого ОСОБА_2.

ВСТАНОВИВ

Скаржник звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області із скаргою на незаконність затримання обвинуваченого ОСОБА_2, мотивуючи свою скаргу тим, що його підзахисного ОСОБА_2 визвали в міліцію 13 жовтня 2010 року близько 15.00 годин, куди він приїхав на своєму автомобілі «Шевроле-Авео», де його фактично було затримано, де він фактично добу, безперервно, без можливості харчуватися, пити воду, відпочивати та справляти інші природні потреби людини, піддавався допитам із застосуванням психологічного тиску та погрозами застосування фізичного насильства. Лише після добового тримання в неволі та безперервного допиту співробітниками міліції, яких в кабінеті було постійно не менше 9-ти осіб, та які періодично змінювали один одного, його підзахисний ОСОБА_2 написав зізнання, у якому зізнався у вбивстві ОСОБА_4

Проте, фактичне затримання ОСОБА_2 після його прибуття до Вознесенського МВ УМВС не було оформлено офіційним протоколом затримання за підозрою у скоєні злочину. Родичі його підзахисного ОСОБА_2 не були повідомлені про місцеперебування та затримання ОСОБА_2 Автомобіль, на якому ОСОБА_2 прибув до Вознесенського МВ УМВС, знаходився на стоянці біля будівлі міськвідділу міліції. При цьому щодо ОСОБА_2 були відсутні передбачені законом підстави, у випадку наявності яких законом дозволяється затримання. І тільки на другий день, 14 жовтня 2010 року о 15 годині 20 хвилин, після того, як він протягом доби без відпочинку піддавався безперервним допитам, був складений протокол його затримання в порядку ст. 106 КПК України за підозрою у скоєні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України.

Оскільки затримання підозрюваного ОСОБА_2 співробітниками Вознесенського МВ УМВС 13 жовтня 2010 року не було оформлено протоколом про затримання в порядку ч. 3 ст. 106 КПК України, воно було здійснено з порушенням встановленого національним законодавством документального порядку його оформлення, а також і з порушенням норм міжнародного права.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 29 Конституції України, ст. 106 КПК України, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод - просить суд визнати затримання ОСОБА_2 незаконним.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_2 підтримала скаргу, суду пояснила, що фактично обвинувачений ОСОБА_2 затриманий 13 жовтня 2010 року біля 15.00 години коли він зайшов в приміщення міськвідділу, оскільки звідти більше не виходив, а офіційно, згідно з протоколом затримання, він затриманий 14 жовтня 2010 року в 15 годин 30 хвилин, що не відповідає дійсності. Просить суд визнати незаконним затримання обвинуваченого ОСОБА_2 та звільнити його з-під варти.

В судовому засіданні допитані обвинувачений ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_5, які суду пояснили, що фактично ОСОБА_2 приїхав в міськвідціл міліції біля 15.00 години 13 жовтня 2010 року, звідки вже не виходив. Обвинувачений ОСОБА_2 пояснив, що працівники міліції на нього чинили психологічний тиск, змусили його зізнатися у вбивстві і написати явку з покорою, всю ніч тримали в одному із кабінетів міськвідділу наручником прикутим до стільця і біля нього чергували зміняючись два працівники міліції, а вдень 14 жовтня 2010 року в присутності адвоката його допитали в якості підозрюваного, після чого в присутності іншого адвоката повезли в смт. Олександрівку, де провели відтворення обстановки і обставин події, і тільки після цього склали протокол про його офіційне затримання.

ОСОБА_5 суду пояснила, що її чоловік біля 15.00 годин зателефонував її, що їде в міліцію, куди його викликають. Більше вона його не бачила. До 23 годин вона була біля міліції, бачила там машину чоловіка, але його не відпустили. Зранку вона знову приїхала в міліцію, але чоловіка не відпустили. Разом із адвокатом, яку теж до її чоловіка не пускали, вона звернулась до прокурора.

В судовому засіданні допитані: слідчий Мальченко І.О., який пояснив, що 14 жовтня 2010 року в обід йому дали явку з покорою та привели підозрюваного ОСОБА_2, якому він роз»яснив його права та якого допитав в якості підозрюваного в присутності адвоката ОСОБА_6В, після чого також в присутності захисника провів відтворення обстановки та обставин події. В цей же день, 14 жовтня 2010, року він затримав підозрюваного ОСОБА_2 в порядку ст. 115 КПК України. 13 жовтня 2010 року він з ОСОБА_2 не працював і не бачив його.

замісник відділення карного розшуку Вознесенського МВ УМВС ОСОБА_7 суду пояснив, що 14 жовтня 2010 року десь біля 10-11 годин його запросили до кабінету, де знаходився ОСОБА_2, і в його присутності ОСОБА_2 написав явку з покорою. Крім нього і ОСОБА_2 в кабінеті нікого не було. Явку з покорою ОСОБА_2 писав сам власноручно без примусу і підсказок, навпаки, оскільки ОСОБА_2 писав багато, то він запропонував йому, щоб він коротше її писав, але ОСОБА_2 не погодився і сказав, що всі подробиці його явки з покорою мають для нього велике значення. Коли ОСОБА_2 закінчував писати явку з покорою, до кабінету зайшов Вознесенський міжрайонний прокурор, який прочитав явку з покорою і спитав у ОСОБА_2 чи не давили на нього, на що ОСОБА_2 відповів, що не давили і не примушували.

В судовому засіданні досліджені відмовний матеріал Вознесенської міжрайонної прокуратури по факту перевірки заяви адвоката ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_2 психологічного та фізичного тиску, про безпідставне тримання ОСОБА_2 більше доби в міліції, про те, що ОСОБА_2 змусили написати явку з покорою. Перевіркою встановлено, що біля 17.00 годин 13 жовтня 2010 року ОСОБА_2 був запрошений до Вознесенського МВ УМВС для дачі свідчень по факту вбивства ОСОБА_4, і в 23.30 години був відпущений додому, а зранку 14 жовтня 2010 року знову був запрошений до Вознесенського МВ УМВС, де особисто та без примусу написав явку з покорою про вбивство ОСОБА_4

Також, за клопотанням учасників процесу, досліджена справа про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно якої постановою від 22 жовтня 2010 року відносно обвинуваченого ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яка ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2010 року залишена без змін, та досліджена справа про надання дозволу на обшук по місцю проживання ОСОБА_2, згідно якої, постановою судді від 14 жовтня 2010 року надано дозвіл на проведення обшуку в будинку та господарських приміщеннях за місцем мешкання ОСОБА_2 по пров. Шкільному, 17 м. Вознесенська.

Вислухавши захисника обвинуваченого ОСОБА_2, допитавши обвинуваченого ОСОБА_2 та його дружину ОСОБА_5, слідчого Мальченко І.О. та замісника відділення карного розшуку Вознесенського МВ УМВС ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та відмовний матеріал Вознесенської міжрайонної прокуратури, згідно якої факту тримання обвинуваченого ОСОБА_2 з 13 на 14 жовтня 2010 року у Вознесенському МВ УМВС та застосування відносно нього недозволених методів досудового слідства - не встановлено, матеріали про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та матеріали про надання дозволу на обшук за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_2, вислухавши думку прокурора, який вважає, що в задоволенні скарги необхідно відмовити, суд прийшов до висновку про те, що в задоволенні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_2 необхідно відмовити у зв»язку із наступним:

В судовому засіданні встановлено, що при написанні явки з покорою в Вознесенському МВ УМВС 14 жовтня 2010 року біля 10-11 годин в кабінет зайшов Вознесенський міжрайонний прокурор Могила С.М., який прочитав явку з покорою і спитав у ОСОБА_2 чи не застосовувались до нього засоби фізичного та психологічного тиску, на що ОСОБА_2 відповів, що не застосовувалися, тобто ОСОБА_2 не скаржився на те, що його всю ніч тримали в кабінеті прикутим до стільця, як це він пояснював в судовому засіданні, хоча мав можливість поскаржитись. Проведеною перевіркою працівником прокуратури факту незаконного тримання обвинуваченого ОСОБА_2 в Вознесенському МВ УМВС з 13 на 14 жовтня 2010 року та застосування до нього фізичного та психологічного впливу - також не встановлено. Слідчий Вознесенського МВ УМВС ОСОБА_8 та замісник відділення карного розшуку міськвідділу ОСОБА_7 також не підтвердили факт тримання обвинуваченого ОСОБА_2 в Вознесенському МВ УМВС з 13 на 14 жовтня 2010 року.

Тому, з урахуванням перерахованих доказів, до показань обвинуваченого ОСОБА_2 в судовому засіданні, та його дружини ОСОБА_5 суд ставиться критично.

Що ж до вимогів захисника обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення його з-під варти, відносно якого постановою Вознесенського міськрайонного суду від 22 жовтня 2010 року , залишеною в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2010 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то дана вимога не відповідає ст.ст. 106, 165-2 КПК України.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 106, 165-2 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 про визнання незаконним затримання ОСОБА_2 - відмовити.

На постанову Вознесенського міськрайонного суду протягом семи діб з дня винесення може бути подана апеляція прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, або її захисником до а у Миколаївської області.

Суддя