Справа № 462/4444/15-к
У Х В А Л А
26 червня 2015 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_6 від 27.11.2014 року про закриття кримінального провадження №0001315,

встановив:
Потерпілий в кримінальному провадженні №0001315 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_6 від 27.11.2014 року про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. У своїй скарзі потерпілий ОСОБА_3 посилається на те, що в оскаржуваній постанові жодним чином не обґрунтовано підставу закриття кримінального провадження, не зазначено, які саме докази були зібрані і не дано оцінку таких. Крім того під час досудового розслідування трьома слідчими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_6 не проведено необхідних слідчих дій, а останній слідчий, взагалі не провівши жодних слідчих дій, закрив провадження. В результаті цього слідчий зробив невірні висновки про те, що в даному випадку складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, немає, оскільки це не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

В судовому засіданні потерпілий скаргу підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Слідчий ОСОБА_6 проти вимог скарги заперечив, вважає таку законною, при цьому визнав, що отримавши в липні 2014 року в своє провадження дане кримінальне провадження, ніяких слідчих дій не проводив і 27.11.2014 року виніс оскаржувану постанову.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги не заперечив, просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_6 від 27.11.2014 року.

Заслухавши доводи скаржника, слідчого та прокурора, дослідивши скаргу і матеріали, долучені до неї, а також матеріали кримінального провадження №0001315, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з витягу із кримінального провадження №0001315, 27.04.2013 року за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесеного відомості про те, що 21.04.2013 року близько 20.00 год. ОСОБА_3 позичив грошові кошти в сумі 1300 грн. ОСОБА_9 , яка повинна була їх повернути 22.04.2013 року, але не повернула та на його телефонні дзвінки не відповідає.

Кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч.1 ст.190 КК України.

Постановою слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_6 від 27.11.2014 року дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Як достовірно встановлено, вказану постанову про закриття кримінального провадження потерпілий ОСОБА_3 отримав лише 17.06.2015 року і оскаржив таку 22.06.2015 року, тобто у строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Перевірка обставин події, викладених в заяві про злочин, здійснюється слідчим за допомогою процесуальних дій, у порядок і спосіб, передбачених главою ІІІ КПК України.
Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 27.11.2014 року, в такій викладено обставини, які слідчий вважає встановленими в ході проведення досудового розслідування, зокрема, що 21.04.2013 року близько 20.00 год. ОСОБА_3 позичив грошові кошти в сумі 1300 грн. Стецині Наталі, яка повинна була їх повернути 22.04.2013 року, але не повернула та на його телефонні дзвінки не відповідає. В постанові наведено показання потерпілого, а також пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які згідно ч.2 ст.84 КПК України не є джерелом доказів. На підставі наведеного слідчий дійшов висновку, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на основі усної домовленості виникли цивільно-правові відносини, спір у яких вирішується в судовому порядку, а тому в діяннях ОСОБА_10 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Згідно ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Як зазначено у ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимог ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, слідчий органу досудового розслідування при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження не обґрунтовує своє процесуальне рішення дослідженими ним доказами, взагалі не дав оцінки таким.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час слідства був двічі допитаний потерпілий і проведений одночасний допит ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_10 , тому, з огляду на вказані вимоги закону щодо оцінки кожного доказу і всіх доказів в їх сукупності, слідчий суддя вважає недопустимим, що слідчий не дав належної правової оцінки всіх отриманих під час досудового розслідування доказів. Поряд з цим, слідчий навіть не вказує в оскаржуваній постанові про одночасний допит осіб, не дає оцінку отриманих під час такого показань.

Крім цього, в порядку передбаченому законом не отримані показання ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Не зважаючи на це, слідчий 11.06.2013 року проводить одночасний допит ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_10 , хоча у відповідності до вимог ч.9 ст.224 КПК України слідчий має право провести одночасний допит двох і більше лише вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях, а ОСОБА_10 як на той час, так і в подальшому не була допитана як свідок в порядку ч.ч. 1-8 ст.224 КПК України.

Також встановлено, що в цілому вказані слідчі дії допит потерпілого і одночасний допит проведено формально і поверхнево, оскільки в результаті проведення таких допитів повною мірою не отримано показання, які мають значення для кримінального провадження, зокрема, в кожної з допитуваних осіб не з`ясовано тих обставин, які б мали значення для вирішення питання чи мали місце шахрайські дії, що також дає підставу сумніватись в повноті дослідження та достовірності встановлених слідчим обставин.

Слідчий під час досудового розслідування обмежився фактично тільки допитом потерпілого, не розширив шляхом проведення слідчих /розшукових/ дій коло осіб, котрим можуть бути відомі обставин, що підлягають доказуванню і мають значення для даного кримінального провадження, не зібрав і не оцінив додаткових письмових доказів, зокрема, щодо ролі ОСОБА_11 в події, що мала місце 21.04.2013 року, щодо особи, яка телефонувала ОСОБА_10 , щодо змісту таких телефонних розмов.

До того ж, не зважаючи на неодноразові вказівки процесуального прокурора, не були допитані як свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Слідчий не відреагував належним чином та не прийняв рішення відповідно до чинного законодавства щодо відмови цих свідків з`являтися для допиту.

Відтак, враховуючи наведене, вважаю, що слідчий прийшов до передчасного висновку, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, оскільки, з огляду на вказану неповноту розслідування і неналежну оцінку доказів, ним не могли бути об`єктивно встановлені дійсні обставини події.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено неповноту проведення слідчим ОСОБА_6 досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001315, а саме, ним не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на прийняття рішення у кримінальному провадженні, не оцінено, в порушення ст.94 КПК України, кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення.

Оскільки під час кримінального провадження слідчим не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, не надана їм належна правова оцінка, то його постанова від 27.11.2014 року про закриття кримінального провадження винесена передчасно, не може вважатися законною і підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 94, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_6 від 27.11.2014 року про закриття кримінального провадження №000131, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2013 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1