У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі ОСОБА_4,
за участю прокурора ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000001 за касаційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2014 року засуджено:

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 600 грн. з кожного.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191 КК України виправдано за відсутністю складу злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за те, що вони, працюючи, ОСОБА_6 - на посаді директора Голосківського професійного аграрного ліцею, а ОСОБА_7 - на посаді директора Хмельницького професійного ліцею електроніки, будучи наділеними організаційно-розпорядчими повноваженнями керівників закладів, достовірно знаючи, що роботи по монтажу пожежної сигналізації в приміщенні Голосківського професійного аграрного ліцею не виконувались, 01 листопада 2011 року виготовили та підписали разом завідомо недостовірний акт виконаних робіт, на підставі якого ОСОБА_6 перерахував кошти Голосківського професійного аграрного ліцею в сумі 40 800 грн. на спецрахунок Хмельницького професійного ліцею електроніки по платіжному дорученню № 288 від 02.11.2011 р., як оплату за виконані роботи.

У касаційній скарзі заступник прокурора Хмельницької області, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених, порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції помилково не призначив засудженим обов'язкове додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 366 КК України, а також усупереч вимогам ст. 53 цього Кодексу призначив засудженим покарання у виді штрафу в розмірі, що не є кратним неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, а апеляційний суд на ці порушення уваги не звернув.

Засуджений ОСОБА_7 подав заперечення на касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про виправдання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191 КК України за відсутності в їх діяннях складу злочину та про доведеність їх винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та кваліфікація їх дій в касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Твердження прокурора про те, що суд усупереч вимогам ст. 53 КК України призначив засудженим покарання у виді штрафу в розмірі, що не є кратним неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, є безпідставними.

Відповідно до ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п'ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Розмір штрафу, що застосований до засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7, визначений у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 366 КК України, та відповідно до положень ч. 2 ст. 53 КК України.

Водночас доводи прокурора про те, що суд помилково не призначив засудженим обов'язкове додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 366 КК України, є слушними.

Санкція ч. 1 ст. 366 КК України (в ред. Закону від 07.04.2011 р.) передбачає обов'язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з ч. 2 ст. 69 КК України суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, як обов'язкове за наявності декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Проте суд, призначивши основне покарання без обов'язкового додаткового покарання, встановленого в санкції ч. 1 ст. 366 КК України (в ред. Закону від 07.04.2011 р.), не послався на ст. 69 КК України та не мотивував прийнятого рішення у відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд із достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, дані про особи винних, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, працюють, позитивно характеризуються, обставини, що пом'якшують покарання, - фактичне виконання робіт з монтажу пожежної сигналізації у Голосківському ПАЛ і повернення у бюджет зайво сплачених коштів у розмірі 26 526 грн. 70 коп. у короткий термін після ревізії та обгрунтовано призначив засудженим основне покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті, за якою вони визнані винними.

У зв'язку з наявністю обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, фактичним виконанням робіт з монтажу пожежної сигналізації та поверненням у бюджет зайво сплачених коштів, з урахуванням обставин скоєного злочину, колегія суддів визнає можливим змінити вирок суду та вважати призначене засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 цього Кодексу без позбавлення їх права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Інших порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судових рішень у справі, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити частково.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити, вважати їх засудженими за ч. 1 ст. 366 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді штрафу в розмірі 600 грн. кожному, без позбавлення їх права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ____________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3