Справа № 165/477/15-к Провадження №11-кп/773/337/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 на вирок Нововолинського міського суду від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, освіта базова вища, не одруженої, раніше не судимою, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , яку визнано винною та засуджено: за ч. 1 ст. 307 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві особистої власності майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців з конфіскацією всього належного їй на праві особистої власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишено попередню.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави 1844 (одну тисячу вісімсот сорок чотири) грн. 70 коп. за проведення судових експертиз. Вироком вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и в:

Вироком суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за вчинення злочинів при наступних обставинах.

Так, 23 жовтня 2014 року, близько 09 год. 09 хв., перебуваючи біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , за 250 гривень збула громадянину ОСОБА_9 , 1980 року народження, проживає: АДРЕСА_4 (анкетні дані легендовані) паперовий згорток з частиною таблетки білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін вагою 0,0012 г.

Окрім цього, 24 жовтня 2014 року ОСОБА_8 близько 09 год. 36 хв., перебуваючи біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , за 125 грн., повторно збула громадянину ОСОБА_9 , 1980 року народження, проживає: АДРЕСА_4 (анкетні дані легендовані) паперовий згорток з частиною таблетки білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін вагою 0,0006 г.

Також, 14 листопада 2014 року ОСОБА_8 близько 10 год. 15 хв., перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_1 , за 250 грн., повторно збула громадянину ОСОБА_9 , 1980 року народження, проживає: АДРЕСА_4 (анкетні дані легендовані) два паперових згортки з частинами таблеток білого кольору, які містиять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін вагою 0,0007 г. та 0,0007 г. загальною масою 0,0013 г.

15 січня 2015 року ОСОБА_8 близько 13 год., перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_1 , за 125 грн., повторно збула громадянину ОСОБА_9 , 1980 року народження, проживає: АДРЕСА_4 (анкетні дані легендовані) паперовий згорток з частинами таблеток білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін масою 0,0011 г.

В своїй апеляції прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким за ч. 1 ст. 307 КК України - призначити ОСОБА_8 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 70 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Посилається на те, що суд першої інстанції , всупереч вимогам ст. 69 КК України, не навів перелік обставин, які на його думку, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину. Крім того, ОСОБА_8 не розкрила джерело надходження збутих нею наркотичних засобів, а також, будучи працездатною особою, отримувала кошти на прожиття злочинним шляхом.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання, застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачену від покарання з випробуванням. Зазначає, що ОСОБА_8 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, раніше не притягувалась до відповідальності, позитивно характеризується, батько обвинуваченої є інвалідом 2 групи, який в даний час перебуває на стаціонарному лікуванні з діагнозом "інсульт". Крім того, по справі відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст вироку та доводи апеляцій, захисника - адвоката ОСОБА_7 , обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, а апеляцію прокурора заперечили, міркування прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої заперечила, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, а апеляцію захисника слід задоволити з наступних підстав.

Враховуючи, що кримінальне провадження розглядалося у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, тому апеляційний суд не перевіряє правильність кваліфікації дій та доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 65 цього Кодексу, пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах санкції статті (частини) статті Особливої частини Кодексу та з врахуванням вимог положень його Загальної частини. При цьому, суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі на обтяжуючі покарання обставини.

Призначення покарання, співмірного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

В порушення вимог ст. 65 КК України, суд першої інстанції призначив засудженій надмірно суворе покарання, яке не відповідає особі обвинувачуеної та скоєму. Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом враховані характер і ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які є тяжкими, дані про її особу, яка раніше не судима та працездатна, обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд правильно відніс щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обтяжуючих покарання обставин щодо обвинуваченої ОСОБА_8 суд першої інстанції не знайшов.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче найнижчої межі санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Прийшовши до правильного висновку про можливість застосування при призначенні покарання ОСОБА_8 ст. 69 КК України, суд першої інстанції в повній мірі мотивував це рішення та врахував ряд обставин.

Суд правильно вважав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів вищенаведені пом`якшуючі покарання обставини в сукупності з іншими обставинами, а саме - незначною кількістю збутого наркотичного засобу - 0,0042 гр., тобто менше 1 грама та відсутністю можливості настання будь-яких негативних наслідків від вчинених ОСОБА_8 злочинів, оскільки всі епізоди збуту наркотичних засобів фактично вчинялись під контролем органів внутрішніх справ.

Однак судом першої інстанції не враховано, що обвинувачена періодично вживала наркотичні засоби, пройшла курс ресоціалізації в жіночому відділенні центру ресоціалізації алко- і наркозалежної молоді "Переображення", де позбавилась негативної звички, батько обвинуваченої є інвалідом, переніс інсульт та потребує її піклування та підтримки. ОСОБА_8 влаштувалась на роботу, працює барменом в кафе, виключно позитивно характеризується по місцю проживання та праці.

Також колегія суддів приходить до висновку, що конкретні обставини справи (протиправна поведінка ОСОБА_8 була стимульована правоохоронними органами, розмір збутого наркотичного засобу є незначним), та дані про особу обвинуваченої (має позитивні соціальні зв`язки та схильності, у вчиненому щиро кається, вину визнала, активно сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку) дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції її від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 . Оскільки покарання ОСОБА_8 призначатиметься із застосуванням ст.75 КК України, то додаткове покарання у виді конфіскації майна, на підставі ст. 77 КК України, застосуванню не підлягає.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення, а вирок - зміні в частині призначеного покарання.

Підстав для скасування вироку та постановлення нового, про що просить в апеляції прокурор, - колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 419 Кримінального процесуального кодексу України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Нововолинського міського суду від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженою:

- за ч. 1 ст. 307 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна на підставі ст. 77 КК України.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, без конфіскації майна.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтись на реєстрацію до органу кримінально-виконавчої інспекції.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: