У х в а л а

і м е н е м У к
р а ї н и

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ
Верховного Суду України у складі:

головуючого Паневіна В.О.,

суддів
Коротких О.А., Глоса Л.Ф.,

за участю прокурора
Микитенка О.П.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 6 березня 2007р. кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок апеляційного суду Одеської
області від 26 вересня 2006 року

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця АДРЕСА_1, мешканця АДРЕСА_2 раніше не судимого

засуджено
за ст. 115 ч. 2 п. 7 КК України на 10 (десять)
років позбавлення волі.

За ст.
304 КК України ОСОБА_1 виправдано.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженця і мешканця
АДРЕСА_2 раніше не судимого

засуджено за ст.115 ч.2 п.7 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 визнано судом винними і засуджено за
умисне вбивство, вчинене з хуліганських мотивів, за таких обставин.

20 березня 2006 року близько 2-ї год. ОСОБА_1 разом
з ОСОБА_3, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, на мотоциклі, що належав вітчиму ОСОБА_3, ОСОБА_4, рухалися по
АДРЕСА_3

На розі вул. Лиманської та пров. Лиманському вони
зустріли мешканця АДРЕСА_3 ОСОБА_5,
який попросив у них сигарету.

За вказівкою ОСОБА_1, ОСОБА_3 зупинив мотоцикл, після
чого ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_5, безпричинно, з хуліганських спонукань вдарив
його рукою в обличчя, від чого потерпілий впав, а ОСОБА_1продовжив ногами бити його.

У той час ОСОБА_3
підійшов до ОСОБА_1 і разом з ним, безпричинно з хуліганських спонукань,
зневажаючи суспільними правилами поведінки, почали наносити удари ногами потерпілому по голові, тулубу. Крім того,
ОСОБА_1 наносив удари палицею по голові.

Від заподіяних тяжких тілесних ушкоджень, пов'язаних
із спричиненням відкритої
черепно-мозкової травми у вигляді
перелому кісток склепіння та основи черепа
ОСОБА_5 помер на місці події.

З метою приховання вчиненого ними злочину ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 перетягли тіло потерпілого до озера Катлабух, де залишили його на
березі.

На вирок суду захисником ОСОБА_2, в інтересах
засудженого ОСОБА_3, подано касаційну
скаргу, в якій він порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та
направлення справи на новий судовий розгляд. Захисник посилається на те, що суд
дав невірну оцінку доказам по справі, оскільки, на його думку, умислу на
вчинення вбивства у ОСОБА_3 не було. Посилається на те, що ОСОБА_3 завдав
потерпілому лише два удари взутою у гумові калоші ногою по голові та передпліччю, а потім, не бажаючи настанню
смерті, витягнув потерпілого із води
так, що його голова була на березі. На думку захисника, умисел ОСОБА_3
був спрямований лише на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень і його дії
необхідно кваліфікувати за ст.121 ч.2 КК України.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_1, вирок щодо якого у
касаційному порядку не оскаржено і касаційне подання щодо нього не внесено.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
прокурора Микитенка О.П. про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не
підлягає.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи і
зроблено обґрунтований висновок про доведеність винності ОСОБА_3 у вчиненому
злочині. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку
та перевірених судом доказах.

Як під час досудового слідства, так і у судовому
засіданні ОСОБА_3 визнавав частково себе винним у вчиненому злочині та
пояснював, що 20.03.2006 року близько 2-ї год. він разом з ОСОБА_1 безпричинно з хуліганських
спонукань наносили удари ногами по
голові та тулубу ОСОБА_5 Крім того, ОСОБА_1наносив удари палицею по голові.
Після побиття відтягли потерпілого до озера Катлабух, де залишили.

Аналогічні показання стосовно обставин вбивства ОСОБА_5
дав і засуджений ОСОБА_1

Такі показання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 об'єктивно
узгоджувалися з іншими доказами по справі.

Зокрема, з протоколу огляду місця події вбачається, що в
озері Катлабух, неподалік берега, було виявлено труп ОСОБА_5 з чисельними
пошкодженнями голови, тулуба, на березі знайдено плями бурого кольору схожі на
кров.

Згідно з даними протоколів відтворення обстановки і
обставин події за участю засуджених, вони на місці вчинення злочину розповіли
та показали про те, як саме і куди
наносили удари потерпілому, після чого перетягли тіло потерпілого до
озера, де спочатку кинули його у воду, а потім витягли на берег.

За висновком судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_5
настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток
склепіння і онови черепа, забоєм головного мозку з внутрішньочерепним
крововиливом зі здавленням мозку.

Згідно з висновками судово-імунологічних експертиз на
штанях та калошах ОСОБА_3, а також
светрі, штанях, черевиках ОСОБА_1 знайдена кров, що могла походити від
ОСОБА_5

З показань свідка ОСОБА_6 убачається, що 20 березня 2006
року, близько 2-ї години ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 на мотоциклі поїхали до ОСОБА_7 Приблизно через годину вони повернулися
і розповіли йому про те, що побили чоловіка на прізвисько “Пантюша”, це так в
селі називали ОСОБА_5

Сукупність цих та інших наведених у вироку доказів, яким
суд дав правильну оцінку, переконливо свідчать
про те, що ОСОБА_3 вчинив умисне вбивство з хуліганських спонукань
ОСОБА_5

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст. 115 ч.2 п. 7 КК України є
правильною.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_2 про
неправильність оцінки судом доказів по справі,
є безпідставними.

Як вірно вказано у вироку апеляційного суду, умисел
засуджених на умисне вбивство потерпілого підтверджується великою кількістю
нанесених зі значною силою ударів руками, ногами, палицею у життєво важливі
органи людини - голову, внаслідок чого було спричинено відкриту черепно-мозкову
травму. Згідно з висновком
судово-медичної експертизи, смерть
ОСОБА_5 настала через незначний проміжок часу після отримання ним
відкритої черепно-мозкової травми.

Характер, локалізація, значна сила заподіяних потерпілому
тілесних ушкоджень у сукупності свідчать про
наявність єдиного умислу у засуджених, спрямованого на умисне вбивство потерпілого.

Посилання у касаційній скарзі на те, що потерпілий був
живий, коли засуджені залишили його на березі озера, об'єктивно матеріалами
справи не підтверджено. Так засуджений ОСОБА_1, як під час досудового слідства
так і в судовому засіданні показував, що коли він з ОСОБА_3 кидали в озеро
потерпілого, він був уже мертвий.

Призначаючи покарання ОСОБА_3, суд урахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання, і з урахуванням сукупності пом'якшуючих обставин призначив
покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі,
передбаченої санкцією ст. 115 ч.2 п.7 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання є
необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

Порушень чинного законодавства, які б істотно вплинули на
правильність прийняття рішення у справі, не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Вирок апеляційного суду Одеської області від 26 вересня
2006 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Судді:

Паневін В.О. Глос Л.Ф. Коротких О.А.

З оригіналом згідно :

Суддя
Верховного Суду України О.А.
Коротких