Справа № 526/444/15-к
Провадження № 1-кп/526/54/2015
Копія:

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Гадячі кримінальне провадження на підставі угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000102 від 19.02.2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючому, розлученому, раніше не судимому ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в :

05 січня 2015 року, в м. Гадяч по вул. Пушкіна, 6-а, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи з метою незаконного збуту наркотичного засобу, в приміщенні літньої кухні, незаконно виготовили наркотичний засіб дезоморфін, який помістили у медичний шприц об?ємом 10 мл. та зберігали його з метою подальшого збуту у зазначеному господарстві.
В подальшому, цього ж дня, близько 11 год. 30 хв., в м. Гадячі по вул.. 50 років Жовтня, ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_5 знаходячись у салоні автомобіля марки ВАЗ-2105, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на власне збагачення від продажу наркотичних засобів, незаконно збули громадянину ОСОБА_6 за 120 грн. вказаний медичний шприц ємкістю 10 мл., з речовиною світло-жовтого кольору, яка згідно висновку експерта № 20 від 14.01.2015 року, у своєму складі містить дезоморфін, який є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено. Маса рідини дезоморфіну в проданому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шприцу, який наданий на експертизу масою 3,259 грм., становить 0, 0094 г.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України .

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 24 лютого 2015 року, між прокурором та обвинуваченим, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Сторони узгодили покарання за ч.2 ст.307 КК України, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика за місцем проживання , наявність на утриманні малолітньої дитини, із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановлене санкцією ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років Але враховуючи, що на думку сторін можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання, сторони узгодили звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки із застосуванням ст. 76 ч. 3, 4 КК України, відповідно до якої покласти на нього наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Також сторони узгодили на підставі ст.69 КК України не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язкового додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.307 КК України, як конфіскація майна.

Наслідки укладання та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України визнав повністю.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 5 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого ОСОБА_4 , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд ,-

з а с у д и в:

Угоду про визнання винуватості від 24 лютого 2015 року по кримінальному провадженню № 0000102 від 19.02.2015 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі стоком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 п.3, п.4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України:

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуюча: підпис

Копія: вірно

Суддя Гадяцького

районного суду ОСОБА_1