У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Верещак В.М.,

суддів

Лавренюка М.Ю., Мороза М.А.

розглянула
в судовому засіданні 11 січня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 на вирок
Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 26 травня 2006 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

не судимого,

засуджено
за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 122 КК
України на 2 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів йому остаточно визначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення
волі.

ОСОБА_3,

раніше двічі судимого, останній раз 22 січня

2001 р. за ст. 81, ч. 2 ст. 17 ч.2 ст. 81 КК України

на 3 роки позбавлення волі, звільненого

19 вересня 2003 р. у зв'язку з відбуттям

покарання,

засуджено
за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно в доход держави 480
грн. 06 коп. та судові витрати 117 грн. 30 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 26 травня 2006 року вирок
змінено: перекваліфіковано дії ОСОБА_3 з ч. 4 на ч. 2 ст. 296 КК України та
призначено покарання 3 роки позбавлення волі, а також постановлено судові
витрати та кошти в доход держави, що підлягають стягненню, стягнути з
ОСОБА_1

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано винними та засуджено за те, що вони 18 травня
2004 року на ринку у м. Лисичанську групою осіб вчинили хуліганські дії щодо
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що супроводжувалося
особливої зухвалістю, при цьому ОСОБА_1 застосовував балончик зі
сльозогінним газом, яким бризнув в
обличчя потерпілим, а ОСОБА_3 наніс їм удари молотком, який узяв із вітрини.

Внаслідок злочинних дій засуджених потерпілим спричинено легкі тілесні
ушкодження, а ОСОБА_1 заподіяв ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить скасувати постановлені щодо
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судові рішення в частині їх засудження за ч. 2 та
ч. 4 ст. 296 КК України та виправдати їх за вказаними статтями. Вказує на
однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону, у зв'язку з чим неправильно застосовано
кримінальний закон та неправильно кваліфіковано дії засуджених. Зокрема,
посилається на те, що конфлікт спровокували потерпілі ОСОБА_4,ОСОБА_5, а тому в
їх діях хуліганський мотив відсутній.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 викладає аналогічні доводи та
прохання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони
задоволенню не підлягають.

Посилання у касаційних скаргах засудженого
та захисника на однобічність
і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, були предметом розгляду судів першої й
апеляційної інстанції, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 398
КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Отже, при
розгляді доводів касаційних скарг колегія суддів виходить із фактичних обставин
справи, викладених судом.

З вироку вбачається, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1
та ОСОБА_3 у вчиненні зазначених злочинів ґрунтується на сукупності зібраних у
справі доказів і є правильним.

Доводи у скаргах засудженого та
захисника про те, що потерпілий ОСОБА_4 та його дружина спровокували
бійку, необґрунтовані і спростовуються розглянутими у судовому засіданні
доказами.

Так, допитані в судовому засіданні
потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що коли на ринку
ОСОБА_4 проходив між контейнером та палаткою ОСОБА_1, ОСОБА_3 вони почали його
ображати, переслідувати до автомобілю, ОСОБА_3 вдарив декілька разів молотком
по голові та спині, ОСОБА_1 бризкав йому та ОСОБА_5 в очі з балончику сльозогінним газом, при цьому в палатку до них потерпілий
не вривався, засуджених не бив і
товар не розкидав.

Ці їх показання узгоджуються з показаннями свідків - очевидців події ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що бійки у
палатці ОСОБА_1, ОСОБА_2 не було і товар скинутий не був, ОСОБА_1, ОСОБА_3
бігли за ОСОБА_4 до автомобілю, ОСОБА_1 бризкав з балончику сльозогінним газом,
а ОСОБА_3 вдарив декілька разів потерпілих молотком.

Згідно з даними висновку
судово-медичних експертиз у потерпілого ОСОБА_4
було виявлено забій правого передпліччя та
забійна рана голови, які віднесені до легких тілесних ушкоджень, та хімічний
опік очей, який віднесено до тілесного ушкодження середньої тяжкості, а у ОСОБА_5 - легке
тілесне ушкодження у вигляді хімічного опіку очей.

Зазначені докази узгоджуються між собою та іншими доказами у справі.
Зокрема, вони підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, даними протоколу відтворення обстановки та обставин події, протоколів
виїмки речей, висновком хімічної експертизи
та іншими матеріалами справи.

Дії засуджених ОСОБА_1 за ч. 4 ст.
296, ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 296 КК України кваліфіковані
правильно.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування
постановлених у справі судових рішень, перевіркою матеріалів справи не
виявлено.

Призначене засудженим покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Отже, передбачені ст. 398 ч. 1 КПК України підстави
для призначення справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційних скарг засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2
відмовити.

С у д д і :

Верещак В.М. Лавренюк М.Ю. Мороз М.А.