Дата документу Справа № 0
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/4914/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/600/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 (в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ) на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2015 року.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 п.п. 1, 2,3,4,5 КПК України, з терміном дії ухвали до 19 серпня 2015 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, маючого на вихованні малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16 липня 1990 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 141 ч.2, 140 ч.2, 2150-3 ч.2, 42 КК України (1960 року) на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 363, 364 КПК України (1960 року) знижено покарання до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 25 квітня 1992 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 18 червня 1993 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 17, 215-3 ч.2 КК України (1960 року) на 2 роки позбавлення волі. 11 листопада 1994 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 28 листопада 1995 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 141 ч.2, 144 ч.2, 222 ч.3, 190 -1 ч.2, 42 КК України (1960 року) на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. 27 березня 1999 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 29 червня 2000 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 229-6 ч.2 КК України (1960 року) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. 09 листопада 2002 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 05 жовтня 2004 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 185 ч.2, 187 ч.1, 190 ч.2, 395, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. 04 липня 2007 року звільнений умовно достроково, не відбутий строк 1 місяць 2 дня;

- 09 грудня 2008 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 190 ч.2, 355 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. 27 січня 2009 року звільнений умовно достроково, не відбутий строк 9 місяців 24 дні;

- 19 жовтня 2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вирком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2008 року та призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі. 01 березня 2013 року звільнений умовно достроково, не відбутий строк 10 місяців 21 день;

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 05 квітня 2015 року, близько 15-00 год., діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись в приміщені будинку АДРЕСА_2 , відкрито викрав ноутбук марки «Lenovo B580», 2 музичні колонки марки « SVEN SPS 611» та роутер «D-Link, DSL-25004 D4», після чого ОСОБА_8 , покинув приміщення вказаного будинку та зник з місця пригоди, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5 050 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 186 .2 КК України.

06 квітня 2015 року внесено відомості до ЄРДР по кримінальному провадженню №0001419 за ознаками злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

22 квітня 2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

19 червня 2015 року слідчий СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , в обґрунтування якого вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, її підтвердження наявними в матеріалах провадження доказами та наявність ризиків передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1,2,3,4,5 КПК України, а саме:можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити докази, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, продовжити протиправну діяльність.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , і ,обираючи щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя в ухвалі вказав на наявність в діях ОСОБА_8 ознак тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, наявність ризиків на які посилається слідчий в своєму , однак , врахував недоведеність слідчим та прокурором неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. При цьому, звернув увагу на міцність соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я підозрюваного , розмір майнової шкоди спричинений злочином, також прокурором не наведено будь-яких негативних даних стосовно особи підозрюваного. Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 ч.5 п.п. 1,2,3,4,5 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 (в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ) вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, оскільки відсутні підстави для застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідача; думку прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної ухвали, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обираючи запобіжний захід підозрюваному у вигляді домашнього арешту слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчим і прокурором не доведено не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При розгляді клопотання слідчим суддею досліджені надані матеріали провадження стосовно законності та обґрунтованості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухані пояснення учасників судового розгляду, та встановлено, що обставин для застосування стосовно ОСОБА_8 тримання під вартою немає, оскільки слідчий у клопотанні, а прокурор у суді не довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Разом з , відсутні підстави для застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не запобігає спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також наявність обґрунтованої підозри та ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені дії. З урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, який неодноразово засуджувався за корисливі злочини, новий злочин скоїв через 3 місяці після відбуття покарання за попередні злочини, слідчий суддя об*активно дійшов висновку про можливість застосування стосовно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу, а саме домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 ч.5 п.п. 1,2,3,4,5 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів, оскільки , доводи та підстави викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 (в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ), за яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді, не є безумовними підставами для скасування ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, винесеною з дотриманням чинного кримінального процесуального закону, тому не вбачає правових підстав, зазначених у ст. 409 КПК України, для скасування, або зміни судового рішення за доводами апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 (в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ) залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2015 року про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 ч.5 п.п.1,2,3,4,5 КПК України залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: