Справа № 429/2176/13-к
провадження 1-кп/429/145/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2013 року
смт. Слов`яносербськ

Слов`яносербський районний суд
Луганської області в складі:

головуючого судді
Мицик С.А.,

при секретарі судового засідання
Макушенко А.І.,

з участю прокурора
Рибалкіної Г.В.,

обвинуваченого
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження
стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився в сел. Лотикове
Слов`яносербського району Луганської
області, громадянина України, із
неповною середньою освітою, не
одруженого, не працюючого, раніше не
судимого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 по обвинуваченню у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Слов`яносербського
районного суду Луганської області від
06.04.2009р. ОСОБА_1 зобов'язаний
виплачувати аліменти на користь ОСОБА_2
на утримання малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини від
усіх видів його заробітку, але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 24.03.2009р.
і до повноліття дитини. Згідно рішення
Слов`яносербського районного суду
Луганської області від 15.02.2011р. ОСОБА_1
зобов'язаний виплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання
малолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/6 частини від
усіх видів його заробітку на місяць,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 26.01.2011р. і до повноліття
дитини. Однак, ОСОБА_1, знаючи про
рішення суду про стягнення з нього
аліментів та про суму заборгованості
зі сплати аліментів, злісно ухилявся
від сплати встановлених рішенням суду
коштів на користь ОСОБА_2 на утримання
малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
у період часу з 06.01.2012р. по 24.08.2013р. та
малолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5, у період часу з 26.01.2011р. по
24.08.2013р. Заборгованість по сплаті
аліментних платежів на обох зазначених
вище дітей станом на 24.08.2013р. становить
21194,05 грн., що сукупно складають суму
виплат за шість місяців відповідних
платежів. Таким чином, своїми умисними
діями, які виразились у злісному
ухиленні від сплати встановлених
рішенням суду коштів на утримання
дітей(аліментів), ОСОБА_1 скоїв
кримінальне правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 164 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_1 винним у
скоєнні кримінального правопорушення
визнав себе повністю, свою вину за ч. 1
ст. 164 КК України, при обставинах,
викладених в обвинувальному акті,
визнав повністю та пояснив, що
обставини, зокрема: час, місце та спосіб
вчинення кримінального
правопорушення, викладені в
обвинувальному акті, зазначені вірно,
він їх підтверджує. У скоєному щиро
розкаявся.

Крім повного визнання своєї вини
обвинуваченим, його винуватість в
скоєнні кримінального правопорушення
підтверджується доказами, які ніким із
учасників судового розгляду не
оспорюються, і відповідно до ч.3 ст. 349
КПК України в судовому засіданні не
досліджувалися.

За таких обставин суд вважає
винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 в
скоєнні кримінального правопорушення
повністю доведеною, і його дії
кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, як
злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей(аліментів).

Призначаючи покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 у відповідності
зі ст. 65 КК України, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого
правопорушення, особу винного,
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Так, обвинувачений скоїв кримінальне
правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК
України відноситься до злочинів
невеликої тяжкості.

За місцем проживання ОСОБА_1
характеризується посередньо, на обліку
у лікарів психіатра та нарколога не
перебуває, не судимий, до
адміністративної відповідальності не
притягувався.

Пом'якшуючою обставиною, згідно ст. 66
КК України, суд визнає те, що ОСОБА_1
визнав свою вину та щиро розкаявся.

Обставин, що обтяжують покарання
обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України
судом не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини в їх
сукупності, беручи до уваги думку
потерпілої, те, що обвинувачений скоїв
злочин невеликої тяжкості,
чистосердечне каяття обвинуваченого у
скоєному, суд приходить до висновку, що
його виправлення можливе без
відбування покарання, і до нього
доцільно застосувати ст. 75 КК України,
звільнивши його від відбування
покарання з випробуванням.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні. Речові
докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С
У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, і
призначити йому покарання у виді
1(одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання з випробуванням, встановивши
йому іспитовий строк на 1(один) рік.

Згідно п.2, 3, 4 ст.76 КК України
зобов'язати ОСОБА_1 протягом
іспитового строку - не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання, періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Залишити запобіжний захід, обраний
ОСОБА_1 у вигляді особистого
зобов'язання, до набрання вироком суду
законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду Луганської
області через Слов`яносербський
районний суд протягом тридцяти днів з
дня його проголошення, а засудженим - в
той же строк з моменту вручення йому
копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги вирок суду, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після ухвалення рішення судом
апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя
С.А. Мицик