У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Гриціва М.І., Філатова В.М.,

за участю прокурора

Казнадзея
В.В.

розглянула в судовому засіданні в
місті Києві 15 січня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Великобурлукського районного суду
Харківської області від 12 вересня 2006 року та на вирок колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 22
червня 2007 року.

Вироком Великобурлукського районного суду Харківської
області від 12 вересня 2006 року

ОСОБА_1,

народженого ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, судимого 24 березня

2006 року Ленінським районним судом м. Харкова

за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України на 5 років

позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України

звільненого від відбування покарання з випробуванням,

з іспитовим строком 3 роки , -

засуджено за ч.1 ст.296 КК України до штрафу в розмірі 8500 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Харківської області від 22 червня 2007 року вирок місцевого суду щодо
ОСОБА_1 в частині призначення покарання скасовано: постановлено вважати його
засудженим за ч.1 ст. 296 КК України до двох місяців арешту, а на підставі ст.
71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання
за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24 березня 2006 року у
вигляді 5 років позбавлення волі і остаточно призначено покарання 5 років 2
місяці позбавлення волі.

ОСОБА_1
визнано винним у тому, що він та інша
особа, справу щодо якої закрито за примиренням сторін, 4 квітня 2006 року
приблизно о 22.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння по вул.
Зарічній в с. Андріївка Великобурлукського району Харківської області, грубо порушую громадський порядок і
проявляючи явну неповагу до суспільства, вчинив хуліганські дії щодо ОСОБА_2,
які супроводжувались нанесенням потерпілому ударів кулаками в обличчя і тулуб.

У касаційній скарзі і доповненнях до неї засуджений просить постановлені
щодо нього вироки місцевого і апеляційного судів скасувати, перекваліфікувати
його дії з ч.1 ст. 296 КК України на ч.1 ст. 126 КК України і закрити кримінальну
справу за примиренням його з потерпілим. Свою вимогу мотивує неповнотою,
однобічністю та необ'єктивністю досудового слідства і судового розгляду,
невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки, як він
вважає, доказів його винності у вчиненні хуліганства не здобуто. Крім того,
ОСОБА_1 зазначає, що судами недостатньо враховані пом'якшуючі його
відповідальність обставини і посилається на порушення його права на захист при
ознайомленні з матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який просив
залишити судові рішення щодо ОСОБА_1 без зміни, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що підстав для їх задоволення
немає.

Висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні хуліганських дій відповідають фактичним обставинам
справи, обґрунтовані сукупністю розглянутих в судовому засіданні і наведених у
вироку місцевого суду доказів.

Зокрема, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував
факт нанесення ударів по голові Канівцю С.М., пояснюючи, що під час сварки і
бійки на вулиці було багато людей.

Суд обґрунтовано визнав ці показання ОСОБА_1 правдивими, оскільки вони
підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_2 про вчинення щодо нього
хуліганських дій, які тривали понад 30 хвилин, показаннями свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших, висновком судово-медичної експертизи про характер
заподіянихОСОБА_2тілесних ушкоджень.

Ці та інші наведені у вироку місцевого суду докази переконливо свідчать про
те, що ОСОБА_1 обґрунтовано засуджений за вчинення хуліганства з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

З матеріалів справи вбачається, що судом досліджені всі обставини,
з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення.
Проявів упередженості щодо ОСОБА_1 як під час досудового слідства, так і під
час судового розгляду перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Вважати, що судом неправильно
застосований кримінальний закон, чи що призначене ОСОБА_1 покарання не
відповідає тяжкості вчиненого злочину або його особі, немає підстав.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України 4
квітня 2006 року, тобто у період іспитового строку, встановленого вироком
Ленінського районного суду м. Харкова від 24 березня 2006 року, перебував у
стані алкогольного сп'яніння, не працював, апеляційний суд Харківської області
обґрунтовано визнав покарання у вигляді штрафу м'яким і призначив йому нове
покарання в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України, остаточно визначивши
покарання за правилами ст. 71 КК
України за сукупністю вироків.

Істотних порушень
кримінально-процесуального законодавства України, які могли бути підставами для
скасування або зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 у справі не встановлено, в
тому числі є безпідставними його посилання у скарзі на порушення права на
захист.

Керуючись ст. ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської
області від 5 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

с
у д д і:

Присяжнюк Т.І. Філатов В.М. Гриців М.І.