Єдиний унікальний номер 725/2245/15-к
Номер провадження 1-кп/725/91/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2015 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження за №0000109 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 в жовтні 2014 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем мобілізованим на особливий період, і проходячи військову службу на посаді радіотелеграфіста радіостанції розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, близько 08:00 год. 30 жовтня 2014 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно вибув до місця постійного проживання в с.Вороновиця, Кельменецького району, Чернівецької області, де проводив час на власний розсуд до 31 березня 2015 року, тобто понад один місяць, чим скоїв самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення,передбачене ч.3 ст.407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю. Щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що вказаний злочин вчинив у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин, так як його мама тяжко захворіла та потрапила в лікарню, а вдома залишилась неповнолітня сестра, за якою потрібен догляд. Окрім цього, він є єдиним годувальником в сім`ї, оскільки батько разом з ним не проживає, не допомагає їм та не цікавиться їхньою долею.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння, його вина повністю доведена наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зокрема:

· телеграмою командира військової частини від 05.11.2014 року, у якій міститься доповідь про те, що солдат ОСОБА_4 о 08:00 год. 30 жовтня 2014 року був відсутній на військовій службі.
· а.с.26-28;
· рапортом ТВО командира РР про те, що солдат ОСОБА_4 був відсутній на військовій службі 30 жовтня 2014 року;
· а.с.29;
· наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2014 року №438 про результати проведення службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , згідно якого, за порушення Статуту внутрішньої служби ЗСУ, солдату ОСОБА_4 було оголошено догану;
· а.с.31-35;
· витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №69 від 08.04.2014 року, згідно якого ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 08.04.2014 року, слід вважати таким, що справи та посаду прийняв;
· а.с.57;
Таким чином, проаналізувавши всі наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, повністю доведена.

Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.407 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що він відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що він добровільно з`явився до військової частини, по місцю проживання та проходження військової служби характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, є єдиним годувальником в сім`ї, так як мати часто хворіє, а сестра є неповнолітньою.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд на підставі ст.66 КК України визнає те, що свою вину у вчиненні інкримінованого діяння він визнав повністю та добровільно з`явився до військової частини із зізнанням.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, особу винного, наявність зазначених вище кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд вважає за можливе і доцільне застосувати відносно нього ст.69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.407 КК України, а саме до штрафу.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і за його вчинення із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та ОСОБА_4 негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_6