Справа № 11-30/12 Головуючий у І інстанції Пархоменко
Провадження № 11/1090/71/12 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 54 05.01.2012
УХВАЛА

Іменем України

5 січня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Авраменка М.Г.,

суддів Дриги А.М., Димарецького В.М.,

за участю:

прокурора Стаховської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок на вирок Миронівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 263, 70 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт,

засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він після винесення постанови від 16.11.2010 року про встановлення днів явок на реєстрацію та видання направлення до КП «Миронівка-благоустрій», будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування громадських робіт, за повідомленням КП «Миронівка-благоустрій» від 6.12.2010 року повинен був приступити для відбування громадських робіт, але станом на 1.12.2010 року та повторно 10.12.2010 року до відбування покарання не приступив. Також, 15.12.2010 року ОСОБА_2 без поважних причин не зявився на реєстрацію у встановлений постановою день. Після чого, 17.12.2010 року наказом № 256 були складені графік та перелік робіт, згідно яких ОСОБА_2 повинен був відбувати громадські роботи з 20.12.2010 року з 8 години до 12 години щоденно, але під час проведеної 31.12.2010 року перевірки відбування громадських робіт останній на роботі був відсутній з невідомих причин, про що інспектором КВІ був складений акт. ОСОБА_2, за даними КП «Миронівка-благоустрій», від 6.01.2011 року не відбув жодної години громадських робіт.

В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, а також неправильним застосуванням кримінального закону та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 6-ти місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду і остаточно визначити покарання у виді 6-ти місяців 15 днів арешту.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляцію та просив вирок суду скасувати, а справу направити в той же суд на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 389 КК України, яка не оспорювалась учасниками процесу і щодо якої судом із дотриманням вимог ч. 3 ст. 299 КПК України докази не досліджувались, апеляційним судом у відповідності до ч. 1 ст. 365 КПК України не перевірялися.

Відповідно до ст. 378 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у випадках:

необхідності застосування закону про більш тяжкий злочин чи збільшення обсягу обвинувачення, за умови, що засудженому було предявлено обвинувачення у вчиненні такого злочину чи у вчиненні злочину в такому обсязі і від цього обвинувачення він захищався в суді першої інстанції;

необхідності застосування більш суворого покарання;

скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

неправильного звільнення засудженого від відбуття покарання.

Скасування вироку суду першої інстанції і постановлення вироку апеляційним судом у вищевикладених випадках допускається лише за умови, що в апеляції прокурора, потерпілого чи його представника ставилось питання про скасування вироку саме з цих підстав.

Однак, в апеляції прокурора не зазначено жодної з зазначених в ст. 378 КПК України підстав для скасування вироку суду першої інстанції і постановлення апеляційним судом нового вироку.

Відповідно до ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_2 порушив вимоги ст. 371 КПК України, неправильно застосувавши кримінальний закон, що є безумовною підставою для скасування вироку суду.

За таких обставин вирок суду є незаконним, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, під час якого слід розглянути справу у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, проаналізувавши доводи, викладені в апеляції прокурора, і в залежності від встановленого прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2011 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: