А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.02.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Іршавського районного суду від 17.12.2014 року обвинувальний акт складений і затверджений щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 повернуто прокурору.
В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України. Так, в обвинувальному акті вказано місце проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_1 й одночасно у листі про направлення обвинувального акта до суду зазначається про те, що ОСОБА_7 копія вказаного повідомлення (для оголошення підозрюваному) надіслана до Житомирської УВП № 8. В ухвалі суду також вказується на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано про вжиті заходи забезпечення кримінального провадження й на час прийняття судом рішення не відомо де саме перебуває ОСОБА_7 : у вказаній установі, то з яких підстав, чи в іншому місці, а також в обвинувальному акті не вказується про місцеперебування ОСОБА_7 .. Крім того, в ухвалі суду вказується на те, що, кваліфікувавши дії ОСОБА_7 за ознакою повторність, слідчий та прокурор в обвинувальному акті не вказали, згідно якого вироку ОСОБА_7 засуджений і за якою нормою кримінального закону його засуджено. Оцінивши приєднану до обвинувального акту ксерокопію розписки про вручення ОСОБА_7 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, в яких зазначено, що розписку відібрав інспектор ВК ВСР, суд констатував те, що прокурором ОСОБА_8 вказані процесуальні документи відповідно до вимог ст. ст. 291, 293 КПК України вручені не були. Тому обвинувальний акт повернуто прокурору.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду підлягає до скасування у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. В обґрунтування доводів прокурор посилається на те, що вимоги передбачені КПК України в обвинувальному акті викладені у повному обсязі. Тому висновок суду про те, що в обвинувальному акті не вказано про колишню судимість ОСОБА_7 і за якою статтею закону його засуджено, про його перебування в СІЗО, не вважає такими відомостями, які необхідно зазначати в обвинувальному акті. Про місце тимчасового перебування ОСОБА_7 у Житомирській УВП № 8, повідомлено суд супровідним листом при направленні обвинувального акту до суду для його розгляду по суті, а інші документи до початку судового розгляду надавати суду забороняється. Крім того, апелянт вказує на те, що стосовно судимостей ОСОБА_7 , то дані обставини вказані як кваліфікуючі ознаки в обвинувальному акті, а детальні відомості із приводу цього є предметом судового розгляду. Відповідно до ст. 299 КПК України ОСОБА_7 вручені копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, про що свідчить відповідна розписка, яка є в матеріалах суду. Доручення прокурора оперативним підрозділам про вручення ОСОБА_7 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування та оригінал розписки судом прийняті не були. Апелянт також вказує на те, що підготовче засідання проведено з порушенням вимог ст. 314 КПК України, а саме без усіх учасників судового засідання й, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 .. З урахуванням наведеного, прокурор вважає, що у суду не було підстав для повернення обвинувального акта. Просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Колегія суддів вважає, що, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту разом із додатками прокурору, суд діяв відповідно до положень ст. 314 КПК України.
Як убачається з обвинувального акта в його описовій частині при викладенні фактичних обставин скоєних діянь вказується на те, що підозрюваний ОСОБА_7 проживає по АДРЕСА_1 . На будь-яке інше місце проживання (перебування, знаходження) підозрюваного ОСОБА_7 в обвинувальному акті не вказується. У реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказується на яке-небудь місце проживання (перебування, знаходження) підозрюваного ОСОБА_7 , у тому числі у розділі про заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті під час досудового розслідування. До обвинувального акта не приєднані які-небудь документи, які би достовірно підтверджували інше, ніж вказане в обвинувальному акті, місце проживання (перебування, знаходження) ОСОБА_7 .. Одночасно з листа про направлення обвинувального акта до суду вбачається, що підозрюваному ОСОБА_7 копія вказаного повідомлення (для оголошення) надіслана до Житомирської УВП № 8. У підтвердження факту перебування ОСОБА_7 у вказаній установі прокурор не приєднав які небудь докази (документи). Суперечності у вказаних документах породжують обґрунтовані сумніви про те, що органом досудового розслідування достовірно встановлено місце проживання (перебування, знаходження) ОСОБА_7 .. Колегія суддів вважає, що вказані недоліки при складанні процесуальних документів, при зазначенні в направленому до суду обвинувальному акті місця проживання підозрюваного ОСОБА_7 унеможливлюють призначення обвинувального акта до судового розгляду, оскільки достовірно не підтверджують зазначене в обвинувальному акті, або інше місце проживання (перебування, знаходження - Житомирська УВП № 8) підозрюваного ОСОБА_7 і в зв`язку із цим позбавляють суд відповідно до вимог КПК України здійснити виклик (вчинити дії, спрямовані на доставку, етапування) підозрюваного ОСОБА_7 до суду. Тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підготовче засідання проведено з порушенням вимог ст. 314 КПК України - без обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів визнає такими, що є наслідком допущених як слідчим, так і прокурором порушень вимог КПК України при встановленні під час досудового розслідування, а також зазначенні в обвинувальному акті даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 .. Обґрунтованим визнається і висновок суду про те, що при врученні підозрюваному ОСОБА_7 обвинувального акта не дотримані вимоги КПК України. Так, відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду, прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Вказане свідчить про те, що саме прокурор повинен вручити підозрюваному обвинувальний акт. Посилання на ст. 41 КПК України при дачі оперативним підрозділам прокурором доручень, не ґрунтується на положеннях цієї норми права, якою передбачається дача доручень на проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (розшукових) дій, а не на проведення процесуальних дій, виконання яких покладено на спеціально уповноважених осіб (прокурора).
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що у наявній у матеріалах судового провадження розписці не вказано прізвище, ім`я по батькові посадової особи, яка вручала ОСОБА_7 копію обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, а міститься тільки запис «Інспектор ВК ВСР, дослівно по тексту», що на вказаній розписці не міститься передбачених законом печаток та штампів, які би свідчили про її реєстрацію у тій чи іншій установі.
Посилання в ухвалі суду на те, що, кваліфікувавши дії ОСОБА_7 за ознакою повторність, слідчий та прокурор в обвинувальному акті не вказали, згідно якого вироку ОСОБА_7 засуджений і за якою нормою кримінального закону його засуджено, колегія суддів вважає такими, що не тягнуть повернення обвинувального акта прокурору.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що зазначені в ухвалі суду недоліки позбавляють суд можливості вирішення питання про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акту з додатками в зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України, й що доводи, які викладені прокурором в апеляційній скарзі, ці висновки суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 376, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: