Справа № 569/6039/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000010 від 20 січня 2015 року, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст.407 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Оженіно Острозького району Рівненської області, громадянина України, військовозобов`язаного, із середньою освітою, одруженого, старшого стрільця 3 роти охорони 2 взводу охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого -
в с т а н о в и в :
Військовослужбовець Збройних Сил України, рядовий ОСОБА_5 , будучи старшим стрільцем 3 роти охорони 2 взводу охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, через особисту недисциплінованість, з 09 жовтня 2014 року не з`явився вчасно з лікувального закладу, військової частини НОМЕР_2 , до місця служби - в розташування табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка виконувала бойові завдання в районі проведення антитерористичної операції, у період з 09.10.2014 року по 07.03.2015 року службові обов`язки не виконував, а перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

07 Березня 2015 року рядовий ОСОБА_5 , дізнавшись про те, що за фактом його нез`явлення вчасно з лікувального закладу на військову службу зареєстровано кримінальне провадження, повернувся в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка виконувала бойові завдання в районі проведення антитерористичної операції, де по теперішній час проходить військову службу.
Своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні із лікувального закладу вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад місяць, військовослужбовець ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 407 КК України.

21 Квітня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором укладена угода про визнання винуватості в кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. ст. 470, 472 КПК України.

За умовами угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно і в повному обсязі підозри визнав винуватість в скоєнні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України, щиро кається у скоєному, що підтвердив особисто в судовому засіданні.

Сторони погодилися на призначення, з урахуванням тяжкості, обставин вчинення злочину, особи винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю служби та проживання характеризується позитивно, з урахуванням повернення до військової частини та продовження сумлінного виконання обов`язків військової служби, покарання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання із випробуванням та встановленим іспитовим строком на 1 рік.

Суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 4 ст. 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення такої угоди у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні на підставі пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, щодо якого приписами ч. 1 ст. 477 КПК України не передбачено кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, потерпілий в кримінальному провадженні за ст. 407 КК України відсутній, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає приписам ст. 472 КПК України та кримінально-процесуального законодавства. Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч.2 КПК України та наслідки невиконання такої угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Санкцією ч.3 ст. 407 КК України за відповідне кримінальне правопорушення передбачене покарання у виді позбавлення волі від 2 до 5 років.

Таким чином, враховуючи вимогу закону і умови угоди, суд прийшов до висновку, що із урахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, добровільно повернувся до місця проходження служби, після повернення до військової частини продовжує сумлінно виконувати обов`язки військової служби, обставин та наслідків кримінального правопорушення, пом`якшуючих обвинувачення обставин, як повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, сприяння досудовому розслідуванню, відсутності обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, щодо нього може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі на строк передбачений санкцією статті обвинувачення та погоджений сторонами, три роки із застосуванням звільнення від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75, КК України, із визначенням іспитового строку на один рік. У відповідності ч.1 ст. 76 КК України, суд вважає доцільним покласти на засудженого зобов`язання, передбачені п.п. 2,3 на період іспитового строку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались, їх застосування вважається недоцільним. Процесуальні витрати на залучення експерта в справі відсутні. Речові докази в справі відсутні.

Керуючись ст. 373, 374,376, 475, 394 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити в кримінальному провадженні угоду від 21 квітня 2015 року про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України та призначити узгоджене між сторонами покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю на один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого наступні обов`язки на період іспитового строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Матеріали кримінального провадження досудового слідства на 87 аркуші долучити до обвинувального ату та зберігати із обвинувальним актом.

Вручити копію вироку після його проголошення обвинуваченому та прокурору, а в разі проголошення вироку у відсутність учасників судового провадження, копію вироку направити не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1