У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Кузьменко О.Т., Кривенди О.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 1 березня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1

Вироком
Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 7 червня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
судимості не має,

засуджено
за ч.2 ст. 121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 6 років
позбавлення волі.

Ухвалою
Апеляційного суду Черкаської області від 23 серпня 2005 року апеляції
засудженого ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_2 залишено без задоволення, а вирок без
зміни.

ОСОБА_1
визнано винуватим у тому, що він у стані алкогольного сп'яніння ІНФОРМАЦІЯ_2 у
с. Мельники Канівського району Черкаської області на ґрунті неприязних
стосунків ударами рук, ніг і обрізком дошки по різних частинах тіла умисно
заподіяв ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, від якого той на наступний день
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер удома.

За
змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_1, посилаючись на те, що він
заподіяв потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж
необхідної оборони, просить судові рішення скасувати, а справу направити на
нове розслідування або змінити судові рішення й перекваліфікувати його дії з
ч.2 ст.121 на ст.118 КК України.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги й
доповнень до них, колегія суддів вважає, що необхідно відмовити в задоволенні
касаційної скарги засудженого.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 як на досудовому слідстві так і під
час судового розгляду справи, визнав, що саме він ударами рук, ніг та обрізком
дошки спричинив потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження. Такі показання
засудженого підтверджені іншими доказами по справі, яким суди першої та
апеляційної інстанцій дали належну оцінку. Не заперечує засуджений цього і в
касаційній скарзі.

Отже, висновки вказаних судових інстанцій про вчинення засудженим злочинних
дій щодо ОСОБА_3 ґрунтуються на матеріалах справи і ніким не заперечуються.

Що ж до тверджень засудженого ОСОБА_1 у скарзі про те, що він перевищив межі необхідної оборони, то вони
не ґрунтуються на законі й матеріалах справи.

Як визначено ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені
з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається
від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає,
шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи
припинення посягання.

По
справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 односельчани. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3
разом із ОСОБА_4 прийшли до помешкання ОСОБА_1, де через деякий час між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла сварка. Під час
цієї сварки ОСОБА_1, перебуваючи у власному будинку, наніс ОСОБА_3 удари руками
по голові та тулубу. В подальшому він вже на дворі продовжив побиття ОСОБА_3 і
наніс йому ще численні удари руками й ногами, а насамкінець ще й обрізком
дошки, по тулубу та кінцівках, спричинивши у такий спосіб ОСОБА_3 тяжкі тілесні
ушкодження. Від зазначених ушкоджень ОСОБА_3 на наступний після побиття день
помер. Це підтверджено частково показаннями засудженого ОСОБА_1, який не
заперечував, що між ним і ОСОБА_3 була бійка, у ході якої він наніс останньому
тілесні ушкодження; показаннями свідка ОСОБА_4 про те, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2
він разом із ОСОБА_3 прийшли до помешкання ОСОБА_1, де він заснув, а коли
прокинувся й пішов додому, то побачив побитого ОСОБА_3, який лежав на льоді
ставка, розташованого поруч із будинком ОСОБА_1 У подальшому він разом з
ОСОБА_1 та рідним братом ОСОБА_3 відвезли постраждалого додому. В цей день ані
він, ані ОСОБА_3 не вчиняли жодних протиправних дій щодо ОСОБА_1, у тому числі
й вимагання у нього грошей; показаннями потерпілої ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_6;
висновками судово-медичних експертиз і даними протоколів слідчих дій, яким суд
дав належну оцінку.

За
таких обставин суд, вірно встановивши, що ОСОБА_1 під час побиття ОСОБА_3 не
перебував у стані необхідної оборони, правильно кваліфікував його дії за ч. 2
ст.121 КК України, а тому підстав для скасування судових рішень із направленням
справи на нове розслідування або для перекваліфікації дій засудженого з ч.2
ст.121 на ст.118 КК України, як про це йдеться в касаційній скарзі засудженого,
немає.

Призначене
ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б перешкодили, чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок.

З
огляду на викладене передбачені законом підстави для призначення справи до
касаційного розгляду відсутні.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити
у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

ПИВОВАР В.Ф. КУЗЬМЕНКО
О.Т. КРИВЕНДА О.В.