Справа № 1407-1-120/11
ВИРОК

іменем України

"02" червня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Тустановського О.М.

при секретарі Друца А.В.

з участю прокурора Арделя А.М.

потерпілого - ОСОБА_1

представника потерпілого адвоката ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську Миколаївської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,

-у скоєні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою при таких обставинах.

В квітні 2005 року в місті Вознесенську Миколаївської області ОСОБА_1 за усною домовленістю передав для здійснення ремонту ОСОБА_4 власний автомобіль ВАЗ 21013, 1981 року випуску, кольору «рубін», кузов № НОМЕР_1, двигун №5398998, номерний знак НОМЕР_2, вартістю 17000 гривень, що належить йому на підставі технічного паспорту автомобіля серії АЦ 157605, а також придбані ним запчастини до вказаного автомобілю для здійснення їх заміни, а саме два передніх крила вартістю 250 гривень за одне крило на суму 500 гривень., два задніх крила вартістю 260 гривень за одне крило на суму 520 гривень., чотири піддомкратники вартістю 50 гривень за один на суму 200 гривень., два пороги вартістю 100 гри за один порог на суму 200 гривень, дів жорсткості вартістю 60 гривень за одну на суму 120 гривень.

Підсудний ОСОБА_4 в свою чергу отримавши автомобіль та запчастини, що перебували за місцем його проживання ІНФОРМАЦІЯ_5, не став виконувати умов домовленості, а лише розукомплектував автомобіль. В червні 2005 року підсудний ОСОБА_4 маючи мету заволодіти чужим майном шляхом обману, попросив у ОСОБА_1 нібито на ремонт автомобіля гроші в сумі 520 гривень. Заволодівши даними грошима, підсудний ОСОБА_4 не здійснював ремонт автомобіля та не мав наміру взагалі його ремонтувати, а бажав отримувати від потерпілого кошти нібито на ремонт автомобіля. Так, продовжуючи свою злочину діяльність шляхом обману та зловживання довірою в листопаді 2005 року, ОСОБА_4 знову попросив в потерпілого ОСОБА_1 нібито на ремонт автомобіля гроші в сумі 1000 гривень. Заволодівши даними грошима, підсудний використав їх на власні потреби, а потерпілого вводив в оману лише обіцяючи здійснити ремонт автомобіля найближчим часом. А сам в цей час розпродав автомобіль ВАЗ-21013 по запчастинам та здав кузов в металобрухт. Отримані кошти витратив на власні потреби, чим заподіяв ОСОБА_1 матеріальні збитки на загальну суму 20060 гривень.

Допитаний в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_4 свою вину у скоєні злочину не визнав та пояснив, що дійсно у 2005 році до нього звернувся ОСОБА_1 з проханням відремонтувати автомобіль, з останнім на ринку вони купили запасні частини до автомобіля. Він бачив, що кузов автомобіля був повністю пошкоджений і ремонту не підлягав. Він з потерпілим узгодив, що кузов автомобіля здасть на металобрухт, а для ремонту автомобіля придбає інший кузов. Не заперечує, що ОСОБА_1 давав йому гроші для ремонту автомобіля, частину грошей витратив для оплати газу. У нього зовсім не було умислу на заволодіння грошима та автомобілем потерпілого. Крім того, себе винним не визнає, оскільки потерпілий затребував у нього занадто великі гроші за автомобіль та запасні частини.

Але допитав потерпілого, свідків, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що вина підсудного у вчинені злочину, передбаченому ст..190 ч.1 КК України, повністю доведена і підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_1. який пояснив, що в нього в приватній власності знаходиться автомобіль ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_2 червоного кольору. Весною 2005 року він вирішив трохи відремонтувати свій автомобіль, який був на ходу, а саме поварити та пофарбувати його. В травні 2005 року він приїхав додому до ОСОБА_4 і з останнім домовився, що він візьметься ремонтувати його автомобіль. Підсудний оглянувши даний автомобіль, сказав, що необхідно придбати деякі запчастини до автомобіля. На Вознесенському авторинку вони придбали запасні частини, за які він заплатив 2000 гривень. Автомобіль для ремонту він залишив дома у підсудного. До останнього він періодично їздив, щоб поцікавитись ходом виконання ремонтних робіт, на що ОСОБА_5 запевняв його, що автомобіль ремонтує і все буде добре. В червні 2005 року він потрапив до лікарні у зв»язку тяжкою хворобою. Після того як він вийшов з лікарні, ОСОБА_4 в липні-серпні 2005 року зателефонував і сказав, що для придбання запасних частин йому потрібні гроші. Гроші в сумі 520 гривень підсудному віддала його донька. З вересня 2005 року по листопад 2005 року він знаходився на лікуванні в місті Києві. В листопаді 2005 року підсудний знову попросив у нього гроші в сумі 1000 гривень на ремонт автомобілю, які він віддав підсудному і останній запевнив, що гроші дійсно потрібні на ремонт автомобілю і найближчим часом він закінчить його ремонт. Після цього протягом 2005-2007 років він неодноразово звертався до ОСОБА_4 з приводу ремонту автомобіля, на що останній обіцяв, що автомобіль ремонтується. Але підсудний розпродав його автомобіль по запасним частинам та здав кузов в металобрухт. До теперішнього часу автомобіль і запасні частини йому не повернуті;

- показаннями свідка ОСОБА_6, яка показала, що в червні 2005 року вона знаходилися в квартирі своїх батьків по вулиці Синякова, 22/43 і їй дали гроші в сумі 520 гривень, щоб вона винесла їх на вулицю та передала ОСОБА_4 на придбання запасних частин. Коли вона вийшла на вулицю та побачила легковий автомобіль, в якому знаходився підсудний і останньому передала вказану суму грошей. ОСОБА_4 запевнив, що буде все гаразд;

- показаннями свідка ОСОБА_7, яка показала, що вона проживає разом з потерпілим. В травні 2005 року її чоловік віддав їх автомобіль ВАЗ 21013 ОСОБА_4 для ремонту. При цьому чоловік разом з підсудним їздили на авторинок, де придбали запасні частини для ремонту автомобіля на 2000 гривень. Чоловік автомобіль та запасні частини до нього віддав ОСОБА_4 Протягом червня листопада 2005 року її чоловік двічі давав гроші за проханням підсудного на ремонт автомобіля на загальну суму 1520 гривень. При цьому ОСОБА_4 запевняв їх, що дійсно гроші потрібні на ремонт автомобіля та обіцяв, що найближчим часом закінчить його ремонт. Протягом 2005-2007 років чоловік неодноразово звертався до підсудного з приводу ремонту автомобіля, але останній тільки обіцяв зробити його. В січні 2009 року її чоловіку зателефонувала невідома жінка та повідомила, що ОСОБА_4 їх автомобіль розпродав по запасним частинам. Лише після цього вони здогадались, що ОСОБА_4 обманним шляхом заволодів їх автомобілем та грошима і не збирався їм ремонтувати та повертати автомобіль;

- показаннями свідка ОСОБА_8, даних в ході попереднього слідства та перевірених в суді, з яких вбачається, що йому відомо,що в ОСОБА_1 був автомобіль ВАЗ 21013 червоного кольору. весною 2005 року потерпілий передав свій автомобіль підсудному ОСОБА_4 для ремонту. Потім ОСОБА_1 тривалий час знаходився на лікуванні. В 2007 році до нього звернувся потерпілий з проханням вирішити питання з ремонтом його автомобіля. Так як ОСОБА_4 взявся ремонтувати автомобіль, також отримав запасні частини і гроші від потерпілого. Він декілька разів зустрічався з підсудним по даному питанню, але останній лише обіцяв відремонтувати автомобіль, через деякий час в розмові з ОСОБА_4 останній повідомив, що йому були потрібні гроші, а тому запасні частини він розпродав. Потім він їздив до ОСОБА_4 додому і бачив, що на вулиці стояв кузов від легкового автомобіля, який був порізаний. Він здогадався, що це кузов від автомобіля, що належав потерпілому(а.с.63);

- показаннями свідка ОСОБА_9, даних в ході попереднього слідства та оголошених і перевірених в суді, з яких вбачається, що він займається ремонтом автомобіля, в нього деякий час працював ОСОБА_4, який здійснював ремонтно-зварювальні роботи. Приблизно в квітні 2005 року до нього додому приїхав ОСОБА_1 на автомобілі ВАЗ 21013 червоного кольору та попросив його виконати зварювальні роботи і замінити деякі узли та агрегати. Вони між собою домовилися, що ОСОБА_1 дасть гроші на запасні частини, а ОСОБА_4 їх купить і відремонтує автомобіль. на той час автомобіль ОСОБА_1 знаходився в доброму стані і на ходу., але потерпілий бажав зробити невеликий ремонт поміняти крила. поварити дно та пофарбувати його. В автомобілі був невеликий обсяг зварювальних робіт, які ОСОБА_4 побажав виконати в себе дома по вулиці Глєбова, №26, а не в нього в майстерні, де в нього були всі умови для виконання даного обсягу робіт. Через рік-півтора до нього звернувся ОСОБА_1 і попросив знайти ОСОБА_4, щоб перетягнути автомобіль в його майстерню та знайти іншого майстра. Коли він приїхав до домоволодіння ОСОБА_4, то побачив біля його домоволодіння повністю порізаний кузов від легкового автомобіля, на якому залишилися залишки червоної фарби і він здогадався, що це був кузов від автомобілю ВАЗ 21013, який належав ОСОБА_1. Через декілька днів він разом з ОСОБА_1 поїхали додому до ОСОБА_4 і потерпілий став підсудному говорити, щоб забрати автомобіль, але ОСОБА_4 пообіцяв відремонтувати автомобіль за два місяця. Потім зі слів потерпілого йому стало відомо, що ОСОБА_4 його автомобіль розукомплектував та продав(а.с.65);

- показаннями свідка ОСОБА_10, який пояснив, що в кінці 2007 року до нього додому прийшов ОСОБА_4 та запропонував йому двигун від автомобіля ВАЗ 21013, підсудний був винний йому 200 гривень і двигун залишив йому як заставу;

- показаннями свідка ОСОБА_11, який пояснив, що приблизно в кінці 2007 року йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_10 та попросив, щоб він залишив в себе дома на зберігання двигун від автомобіля ВАЗ 21013., пізніше від останнього він дізнався, що ОСОБА_5 винний йому гроші, а двигун дав йому як заставу;

- показаннями свідка ОСОБА_12. який пояснив, що в ОСОБА_1 був автомобіль ВАЗ 21013 червоного кольору, станом на 2005 рік автомобіль ніякого капітального ремонту не потребував. Йому відомо, що на весні 2005 року ОСОБА_1і. вирішив трохи відремонтувати свій автомобіль, а саме замінити крила, пороги, поварити дно та пофарбувати його. Автомобіль був переданий для ремонту ОСОБА_4 наскільки йому стало відомо, за декілька років підсудний автомобіль не відремонтував, а розібрав його та розпродав на запасні частини;

- показаннями свідка ОСОБА_13, який показав, що в 2007 році він разом з ОСОБА_1 їздили до ОСОБА_4, де побачили, що автомобіль потерпілого знаходився в перевернутому стані, повністю розібраний. ОСОБА_4 обіцяв, що автомобіль відремонтує до осені 2007 року;

- даними протоколу виїмки від 10.12.2009 року, відповідно до якого ОСОБА_11 видав двигун від автомобіля ВАЗ 21013, що належав ОСОБА_1І.(а.с.51).

Таким чином, з урахуванням зазначених доказів суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_4 за ст. 190 ч. 1 КК України, так як він заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою(шахрайство).

Посилання підсудного на те, що у нього не було прямого умислу на заволодіння майном потерпілого, суд не приймає до уваги, оскільки установленими в ході судового слідства доказами доказано, що підсудний використовуючи довірливі відносини з потерпілим, заснованих на знайомстві, заволодів майном та грошима потерпілого, гроші витратив на свої потреби, автомобіль розпродав по запасним частинам.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.

Обставини, які помякшують та обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Підсудний не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що до підсудного можливо застосувати ст..75 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно ст..49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

В ході судового слідства встановлено, що з дня вчинення злочину підсудним ОСОБА_4 пройшло більше трьох років.

По справі потерпілим ОСОБА_1 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 20060 гривень та моральної шкоди в сумі 50000 гривень і 500 гривень за надання юридичної допомоги адвокатом.

Обсудив цивільний позов, суд вважає, що він підлягає задоволенню частково з таких підстав. Факт заподіяння потерпілому матеріальної шкоди на суму 20060 гривень доведено доказами, встановленими в суді. а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Також доведено, що потерпілим витрачено 500 гривень за надання юридичної допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Суд також вважає, що потерпілому спричинена моральна шкода,, яка виразилася в тому, що на протязі тривалого часу він позбавлений можливості користуватися своєю власністю автомобілем. В вказаний період тяжко захворів, став інвалідом першої групи. Від того. що підсудний не повертав кошти та автомобіль, потерпілий переносив страждання. При визначені моральної шкоди суд враховує матеріальний стан підсудного і оцінює моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченому ст.190 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2(два) роки.

На підставі ст..75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов»зки.

Відповідно до ст..76 КК України покласти на засудженого такі обов»язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

На підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_1 за заподіяння матеріальної шкоди 20060 гривень, моральної шкоди 20000 гривень, а всього 40060 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 за надання юридичної допомоги адвокатом 500 гривень..

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 15 діб до Миколаївського апеляційного суду з дня його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_14