Справа № 475/1545/14-к
Провадження № 1-кп/484/195/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015р.

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
законного представника обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Доманівка Доманівського району Миколаївської області, без громадянства, освіта 9 класів, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2014 року близько 15 години ОСОБА_8 разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 знаходилися в приміщенні житлової кімнати, за місцем їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , де розмовляли між собою.
В ході розмови на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_7 та обвинуваченим виникла сварка через те, що син не допомагає матері, в ході якої остання нанесла ОСОБА_8 удар долонею по обличчю, після чого той вибіг до веранди будинку.
Обвинувачений, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , взяв сокиру, яка знаходилася в приміщенні веранди будинку та одразу пішов до кімнати, де знаходилася ОСОБА_7 .
Зайшовши до кімнати, ОСОБА_8 побачив матір, яка стояла до нього боком та поралась коло ліжка.
В цей момент обвинувачений, усвідомлюючи небезпечність нанесення ним тілесних ушкоджень і наслідки нанесення таких ушкоджень наніс гострою частиною сокири удар ОСОБА_7 по голові, а саме в тім`яно-потиличну область зліва, завдавши тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.
Від удару ОСОБА_7 впала на ліжко, а ОСОБА_8 побачивши кров на ліжку та голові потерпілої, злякавшись вибіг з вказаного приміщення, будинку і відбіг від території домоволодіння метрів на 60 по вулиці, кинув сокиру, після чого повернувся назад до будинку, в якому мешкав, та став по телефону викликати допомогу матері.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 569-М від 22.10.2014 року, у ОСОБА_7 виявлено: відкрита черепно-мозкова травма, яка проявилася переломом лівої скроневої та тім`яної кістки, рубленою раною тім`яно-потиличної області зліва. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний у постанові від однократної дії будь-якого рубаючого предмету, можливо сокири і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності в момент заподіяння. В момент нанесення удару потерпіла повинна була бути повернута лівою боковою поверхнею голови до нападника.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Викладене цілком підтверджено в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_8 , який визнав свою вину повністю в причинені ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, пояснивши що дійсно 15.10.2014 року близько 15 годин коли в їхньому будинку під час сварки мати вдарила його долонею по обличчю, він розізлившись вибіг до веранди, де взявши меншу сокиру, зайшов в кімнату та вдарив один раз матір сокирою. Удар прийшовся матері по голові і вона впала на ліжко. Побачивши кров він вибіг з дому, пробіг метрів 60 по вулиці та кинув сокиру, а сам повернувся назад та пересвідчившись що мати жива, став телефонувати родичам, щоб викликали швидку та надали допомогу матері, так як він не бажав її смерті. Точно сказати як і куди наносив удар не може, так як не пам`ятає, але наполягає на тому, що не бажав вбивати матір. У скоєному щиро кається.

Крім визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 15.10.2014 року близько 15 годин, знаходячись в жилій кімнаті будинку за місцем свого мешкання, посварилась із сином ОСОБА_8 та нанесла йому удар долонею по обличчю. Син вибіг з кімнати, а вона, повернувшись до ліжка, нахилилась над ним та зібравши розкидані по ліжку журнали та книжки, різко випрямилась і далі нічого не пам`ятає, так як втратила свідомість. Через деякий час пам`ятає, що син казав: «не чіпай руками, у тебе кров, можеш занести інфекцію» і його прохання про допомогу їй. Після цього він відвідував її регулярно в лікарні, приносив їй ліки, продукти, вона з ним помирилась і просить не позбавляти волі.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив в судовому засіданні про те, що він та його дружина являються дальніми родичами обвинуваченого, який зателефонував їм в той день, з проханням викликати швидку і надати допомогу матері, якій погано.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 569-М від 22.10.2014 року, у ОСОБА_7 виявлено: відкрита черепно-мозкова травма, яка проявилася переломом лівої скроневої та тім`яної кістки, рубленою раною тім`яно-потиличної області зліва. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний у постанові від однократної дії будь-якого рубаючого предмету, можливо сокири і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності в момент заподіяння. В момент нанесення удару потерпіла повинна була бути повернута лівою боковою поверхнею голови до нападника.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №563 від 28.11.2014 року ОСОБА_8 страждає в теперішній час та страждав в період інкримінованого йому діяння легкою розумовою відсталістю. В період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_8 міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_8 також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Не потребує застосування примусових мір медичного характеру.

Показання ОСОБА_8 об`єктивно співпадають з наведеними доказами, узгоджуються з ними, а тому суд знаходить їх достовірними.

Оцінивши наведені докази відповідно до вимог п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» суд вважає, що з урахуванням знаряддя злочину, а саме те, що сокира, якою був нанесений удар обвинуваченим потерпілій, погано трималась на руків`ї, прокручувалась навколо нього та злітала з нього, про що вказали в судовому засіданні як ОСОБА_8 так і ОСОБА_7 , та те, що обвинуваченим було нанесено лише один удар і більше ніяких протиправних дій відносно потерпілої ним не здійснювалось, а також поведінка та відношення ОСОБА_8 до наслідків його діяння, а саме те, що він покликав на допомогу потерпілій, та те, що саме обвинувачений вказав працівникам міліції на знаряддя злочину, суд знаходить доведеним, що суб`єктивним ставленням винного до наслідків своїх дій не охоплювалось спричинення смерті потерпілій, а тому суд знаходить доведеним те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння і його дії треба кваліфікувати саме таким чином, а не за ст.ст. 15ч.2, 115 ч.1 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, раніше не судимого, що характеризується посередньо, враховує як пом`якшуючі покарання обставини вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих покарання обставин не знаходить і вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, і тому до нього необхідно застосувати покарання у вигляді позбавлення волі, але в мінімальних межах санкції, передбаченої ст. 121 ч.1 КК України, з урахуванням думки потерпілої.

Враховуючи те, що покарання призначається у вигляді позбавлення волі, то до набрання вироком законної сили необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 392-396 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 27.11.2014 року.

На вирок протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя:

Судді: