Справа № 621/798/13-к Провадження № 1-кп/621/56/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2013 року м.Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Нестерцової Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Власенко М.І.

сторін кримінального провадження:

прокурора Гетьмана С.А.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000339 за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Змієва Харківської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Приблизно в жовтні 2012 року, в денний час, більш точної дати та часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_1, знаходячись на луках поблизу АДРЕСА_1, знайшов дикоростучий кущ конопель, і діючи умисно, з метою придбання наркотичних засобів для особистого вживання без мети збуту, зірвав верхні стеблі даної рослини, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб, після чого переніс дані коноплі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, де залишив дану рослину на горищі житлового будинку з метою її природного висушування. Після просушування рослин, ОСОБА_1 відділив листя та верхні частини рослини від стебла та подрібнив їх, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб. Виготовлену речовину ОСОБА_1 помістив в два газетні згортки і зберігав на території свого домоволодіння за вищевказаною адресою до 06.03.2013 року, коли в ході обшуку домоволодіння, в присутності двох понятих, працівниками міліції було виявлено та вилучено два газетні згортки, в яких знаходилась речовина рослинного походження, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №80 від 09.03.2013 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, обіг якого заборонено, в перерахунку на суху речовину маса канабісу склала 0,6211 грам та 6,2132 грам, в перерахунку на суху речовину загальна маса канабісу склала 6,8343 грама, яку ОСОБА_1 незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

15.03.2013 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

18.03.2013 року між старшим прокурором прокуратури Зміївського району Харківської області Гетьманом С.А., якому на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000339 та обвинуваченим ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_1 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Сторони узгодили покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та ОСОБА_1, якому роз'яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_1 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов'язання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні в якому бере участь потерпілий не допускається.

Потерпілий у вказаній справі відсутній.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_1 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з'ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз'яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_1 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, а також обставину, яка пом'якшує покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої не має компрометуючих даних. Обставиною, яка пом'якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості, від 18.03.2013 року, була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_1 незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичний засіб без мети збуту, а тому його дії кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_1 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 згідно до ст.ст. 124, 126 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_1 не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду, укладену 18.03.2013 року між старшим прокурором прокуратури Зміївського району Харківської області Гетьманом Сергієм Анатолійовичем та обвинуваченим ОСОБА_1 про визнання винуватості.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 18.03.2013 року покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1020 (одну тисячу двадцять) грн.

Речові докази канабіс, вилучений в ході проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_1 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати, понесені при провадженні судово-хімічної експертизи №80 від 09.03.2013 року .в сумі 392 (триста девяносто дві) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію даного вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий -