Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6194/13-к
Провадження №: 1-кп/332/432/13
Вирок

Іменем України

05 грудня 2013 р.
м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста
Запоріжжя в складі:

Головуючого - судді: Федоренка
О.І.;

при секретарі: Педак С.С.;

за участю прокурора: Воронцова
М.М.,

розглянувши у підготовчому
судовому засіданні в залі суду
кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Запоріжжя, українця, громадянина
України, з середньою освітою, не
одруженого, не працевлаштованого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, судимого 18.2.2013 року
Жовтневим районним судом міста
Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до
штрафу в розмірі 850 грн.,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213
КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період з 1 по 15 листопада 2013 року
ОСОБА_1, в гаражі, розташованому на
території домоволодіння по АДРЕСА_2,
діючи навмисно, без державної
реєстрації і без спеціального дозволу
(ліцензії), одержання якого передбачено
законодавством, в порушення ч.2 ст.4
Закону України «Про металобрухт»,
здійснював заготівлю металобрухту,
шляхом придбання його у населення за
готівковий розрахунок по 1,20 грн. за 1 кг.
брухту чорного металу, що згідно ст.1
Закону України «Про металобрухт» є
операціями з металобрухтом, а так само
зберігав його за вказаною адресою в
кількості 950 кг.

Допитаний в судовому засіданні
ОСОБА_1 свою провину в інкримінованому
злочині визнав у повному обсязі,
розкаявшись в скоєному, своїми
показами підтвердивши обставини,
викладені в обвинувальному акті,
пояснивши, що причиною за якою він став
придбати металобрухт стала
відсутність коштів.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1
ст.213 КК України, як здійснення операцій
з брухтом чорних металів без державної
реєстрації або без спеціального
дозволу (ліцензії), одержання якого
передбачено законодавством.

Під час досудового розслідування
26 листопада 2013 року між прокурором,
якому в порядку ст.37 КПК України надані
повноваження прокурора у даному
кримінальному провадженні Воронцовим
М.М. і обвинуваченим в порядку,
передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України,
укладена угода про визнання
винуватості.

Згідно угоди прокурор та
обвинувачений дійшли згоди щодо
формулювання підозри, всіх істотних,
для даного кримінального провадження,
обставин та правової кваліфікації дій
ОСОБА_1 за ч.1 ст.213 КК України.

Обвинувачений у повному обсязі
сформульованої підозри беззастережно
визнав свою винуватість у вчиненні
даного кримінального правопорушення.
Сторонами узгоджено, що при
затвердженні угоди обвинуваченому
буде призначене покарання за ч.1 ст.213 КК
України у вигляді ста п'ятдесяти годин
громадських робіт. В угоді передбачені
наслідки її укладення, затвердження та
невиконання, які роз'яснені
обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314
КПК України питання про можливість
затвердження даної угоди про визнання
винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468,469
КПК України у кримінальному
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам,
може бути укладена угода про визнання
винуватості між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим.

В судовому засіданні прокурор,
вважаючи, що при укладенні даної угоди
дотримані вимоги і правила КПК України
та КК України, просив цю угоду
затвердити і призначити
обвинуваченому узгоджену в угоді міру
покарання та інші передбачені угодою
заходи.

Обвинувачений в судовому
засіданні також просив угоду з
прокурором затвердити і призначити
узгоджену в ній міру покарання, при
цьому беззастережно визнав себе
винуватим у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213
КК України в обсязі підозри, дав згоду
на застосування узгодженого виду
покарання, заявивши, що здатний реально
виконати взяті на себе відповідні до
угоди зобов'язання.

Суд шляхом проведення опитування
сторін кримінального провадження
переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді. При цьому судом
з`ясовано, що обвинувачений повністю
усвідомлює зміст укладеної з
прокурором угоди про визнання
винуватості, характер обвинувачення,
щодо якого визнає себе винуватим,
цілком розуміє свої права, визначені п.1
ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки
укладення, затвердження даної угоди,
передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та
наслідки її не виконання, передбачені
ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки
умови угоди про визнання винуватості
між прокурором та обвинуваченим
відповідають вимогам КПК України та КК
України, суд, врахувавши заслухані
доводи сторін кримінального
провадження, дійшов висновку про
наявність всіх правових підстав для
затвердження цієї угоди.

Керуючись ст.ст.314,369,373,374,376,474,475
КПК України,

ЗАСУДИВ:

Затвердити по кримінальному
провадженню угоду про визнання
винуватості від 26 листопада 2013 року
укладену між прокурором Воронцовим М.М.
та обвинуваченими ОСОБА_1

ОСОБА_1 визнати винуватим у
скоєнні злочину, передбаченого ч.1
ст.213 КК України, призначивши йому
покарання - СТО П'ЯТДЕСЯТ годин
громадських робіт.

Речові докази, передані на
відповідальне зберігання ОСОБА_1
залишити власникові.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суду міста
Запоріжжя шляхом подачі апеляції
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Суддя
О.І. Федоренко