Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Жука В.Г. і Заголдного В.В.,
розглянула в судовому засіданні 7 червня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора,
який брав участь у розгляді справи, на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2006 року, яким
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
раніше судимого
за ч.1 ст.185, ч.3 ст.289 КК України
на 4 роки 6 місяців позбавлення волі
з іспитовим строком на 3 роки на
підставі ст. 75 КК України,
засуджено:
за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна.
На підставі ст. 70 КК України
ОСОБА_1 призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього
На підставі ст. 71 КК України
приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і ОСОБА_1 остаточно
призначено 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
ОСОБА_1 виправдано за ч. 3 ст. 357
КК України за відсутністю в його діях складу злочину.
Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2006 року вирок залишено
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що
він, 4.05.2005 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 заволодів автомобілем “Тойота Ленд
Крузер-100” д.н. НОМЕР_1 вартістю 387 672,1 грн., який належав ОСОБА_2.
ОСОБА_2, виявивши крадіжку
автомобіля, зателефонував оператору фірми ЗАТ “Гео-Систем Навігейшен” у м.
Москву і через супутникову сигналізацію, якою було обладнано автомобіль,
встановили місце знаходження автомобіля, а потім дистанційно стали змінювати
швидкість автомобіля, що позбавило ОСОБА_1 можливості керувати автомобілем.
Тому ОСОБА_1 з'їхав у лісосмугу поблизу с. Курасове Білопільського району та
залишив автомобіль, попередньо викравши з нього комплект ключів, декоративний
брелок, гучномовний пристрій, мобільний телефон “Nokia 6230”, заподіявши шкоду
потерпілому на загальну суму 4583,5 грн..
14.07.2005 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з невстановленими особами, матеріали щодо яких виділені в
окреме провадження, на вул. Харківській у м. Суми викрали автомобіль “БМВ-Х 3”
вартістю 282 427,48 грн., який належав концерну “БМВ” м. Мюнхен і яким, на
умовах лізингу, користувався ОСОБА_3. Після заволодіння автомобілем, ОСОБА_1 та
інші особи викрали з його салону коробку сигналізації вартістю 1500 грн., що
належала концерну “БМВ” та майно ОСОБА_3 на суму 3384 грн..
У касаційному поданні прокурор
порушує питання про скасування судових рішень
у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону та направлення справи на новий судовий розгляд. Автор
подання зазначає, що, на його думку, суд неправильно виключив зі ст. 289 КК
України кваліфікуючу ознаку “завдання великої матеріальної шкоди”. Крім того, автор подання
вважає, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 357 КК України.
Заслухавши доповідача, прокурора,
яка не підтримала подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що подання не підлягає
задоволенню з таких підстав.
Винуватість ОСОБА_1 у вчинених
злочинах матеріалами справи доведена і по суті це не оспорюється в поданні.
Злочинні дії ОСОБА_1 кваліфіковані
відповідно до зібраних доказів за ч. 2 ст. 289 КК України.
Що стосується посилань у поданні на
неправильну кваліфікацію дій засудженого за вказаним законом, то це посилання є
Згідно чинного законодавства в
розмір матеріальної шкоди відповідно до диспозиції ст 289 КК України
включається лише пряма шкода - реальні збитки, які потерпіла особа зазнала у
зв'язку із знищенням або пошкодженням майна.
Даних про те, що потерпілим ОСОБА_2
і ОСОБА_3 незаконним заволодінням транспортних засобів було сприченено велику
матеріальну шкоду у матеріалах справи немає, тому посилання на неправильне
виключення такої кваліфікуючої ознаки як заподіяння великої матеріальної шкоди
Що стосується доводів подання про
незаконне виправдання ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК
України, тобто незаконне заволодіння паспортом або іншим важливим особистим
документом, то переконливих доводів у поданні про неправильне виправдання
ОСОБА_1 не наведено. У поданні зокрема
зазначається, що даний злочин вважається закінченим з моменту заволодіння
паспортом чи іншим важливим особистим документом хоча документи потерпілий
ОСОБА_2 залишив у кейсі в салоні автомобіля, проте безумовних доказів про те,
що ОСОБА_1 заволодів ними в матеріалах справи немає.
Тому подання не підлягає
Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів
касаційне подання прокурора, який
брав участь у розгляді справи залишити без задоволення.
Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2006 року щодо ОСОБА_1
залишити без зміни.

Судді:

А.І. Редька В.Г. Жук В.В. Заголдний