Справа № 373/1783/15-к
В И Р О К
Іменем України
07 липня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження (№ ЄРДР 0000065) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Жукін Вишгородського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 21.08.2014 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.403 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він перебуваючи за місцем розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 за адресою: Київська область, , в порушення ст. ст. 19, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 30, 37, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 3 ст. 1.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82, будучи військовою службовою особою, в особливий період, знаючи про факт відсутності на службі молодшого сержанта ОСОБА_6 тривалістю понад один місяць, не виконав наказ командира від 08.05.2015 № 893 і не повідомив орган досудового розслідування - військову прокуратуру Дарницького гарнізону про цей факт вчинення вищевказаним військовослужбовцем кримінального правопорушення, що призвело до тяжких наслідків.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у невиконанні наказу начальника, вчиненому в умовах особливого періоду, за відсутності ознак непокори, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 403 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду із угодою про визнання винуватості від 24 червня 2015 року, відповідно до якої:

- ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у невиконанні наказу начальника, вчиненому в умовах особливого періоду, за відсутності ознак непокори, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 403 КК України.

- ОСОБА_4 роз`яснені положення ст.18, ч.4 ст. 394, ч.3 ст. 424, ст.ст. 473 - 476 КПК України та ст.63 Конституції України.

-Сторони угоди визнали обставинами, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та співпраця зі стороною обвинувачення. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

-Враховуючи ступінь і характер сприяння ОСОБА_4 при досудовому розслідуванні; тяжкість та характер злочину; особу обвинуваченого, який висловив бажання продовжити проходження військової служби; беручи до уваги інтереси суспільства, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання; з врахуванням положень ст.ст. 69, 69-1 КК України, беручи до уваги інтереси суспільства, сторони узгодили, що при призначенні покарання ОСОБА_4 можна перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.2 ст. 403 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

-Визначені наслідки укладення та затвердження угоди, а також її невиконання ОСОБА_4 .

Дослідивши дану угоду, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 12, ч. 2 ст. 403 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні.

Укладення між сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним та угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає принципам справедливості та гуманності й вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, відповідають інтересам суспільства.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди.

Прокурор та обвинувачений підтримали затвердження угоди про визнання винуватості.

Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 403 КК України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного в даній угоді.

Керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 червня 2015 року, укладену між старшим прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.403 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , на підставі ст. 69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку може бути отримана обвинуваченим та прокурором негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1