АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-кп/791/387/13
інстанції: Решетов В.В.
Категорія: ст. 128 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця « 26» дня

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі :

Головуючої
Черствої Є.О.

Суддів
Бугрименка В.Г., Вороненко Т.В.

при секретарі
Фокіній Є.В.

З участю прокурора
Коломійця В.С.

Обвинуваченого
ОСОБА_1

Захисника
ОСОБА_2

Потерпілої
ОСОБА_3

Захисника
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0001580 від 26 березня 2013 року, за
апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_3
на вирок Дніпровського районного суду
м. Херсона від 10 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження;
громадянин України; уродженець та
мешканець

АДРЕСА_1; є
інвалідом ІІІ групи; раніше не судимий
в силу ст. 89 КК

України; -

засуджений за ст. 128 КК України до
покарання у виді громадських робіт
строком 150 (сто п'ятдесят) годин.

За ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_1
виправданий за недоведеністю вини у
вчиненні кримінального
правопорушення.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3
задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 1000 гривень, з нього ж на
користь держави витрати за проведення
судово-медичної експертизи - 85,15
гривень.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_1
визнано винним і засуджено за те, що він
03 травня 2013 року близько 22:00 годин,
знаходячись за місцем свого проживання
АДРЕСА_1 не передбачаючи можливості
настання суспільно-небезпечних
наслідків своїх дій, хоча повинен був і
міг передбачити, на ґрунті особистих
неприязних відносин, що виникли
внаслідок дрібних сімейних сварок із
своєю дружиною ОСОБА_3, схватив останню
за кисті рук, в результаті чого
заподіяв їй, згідно висновків
судмедексперта, середньої тяжкості
тілесні ушкодження у виді закритого
перелому основи нігтьової фаланги 5
пальця лівої кисті.

За епізодом обвинувачення ОСОБА_1 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125
КК України, підтриманого потерпілою
ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_1 26 березня
2013 року о 14:30 годин, знаходячись за
місцем свого проживання АДРЕСА_1,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, на ґрунті особистих
неприязних стосунків, що виникли
внаслідок дрібних сімейних сварок,
умисно наніс ОСОБА_3 декілька ударів по
рукам та тулубу, заподіявши останній
легкі тілесні ушкодження у вигляді
синців рук та підключичної області -
ОСОБА_1 виправдано судом першої
інстанції за недоведеністю його вини у
вчиненні даного кримінального
правопорушення.

На вирок потерпілою ОСОБА_3 подана
апеляційна скарга, в якій вона вказує
на його незаконність та
необґрунтованість, оскільки вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають скоєному ОСОБА_1
кримінальному правопорушенню та
ґрунтуються тільки на його показаннях,
а її покази та докази залишені поза
увагою; в основу вироку судом покладено
обставини, які викладені в
обвинувальному акті від 08 жовтня 2013
року про те, що обвинувачений
підозрюється тільки у вчиненні
кримінального правопорушення за ст. 128
КК України за необережне заподіяння їй
тілесного ушкодження середньої
тяжкості, і така підозра мотивувалась
тим, що вказані кримінальні
правопорушення були скоєні без
свідків, хоч заподіяні їй тілесні
ушкодження 26 березня та 03 травня 2013
року були зафіксовані висновками
експерта та поясненнями свідків на
досудовому слідстві, і саме ці докази
свідчать про те, що тільки ОСОБА_1 міг
заподіяти їй тілесні ушкодження, і
ніхто інший. Просить вирок скасувати та
постановити новий вирок, яким засудити
ОСОБА_1 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України та
стягнути на її користь з
обвинуваченого моральну шкоду у
розмірі 10 тисяч гривень.

В запереченнях на апеляційну скаргу
потерпілої ОСОБА_3, обвинувачений
ОСОБА_1 посилається на те, що вирок суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим. Вважає, що висновки суду
про доведеність його винуватості у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 128 КК
України, відповідають фактичним
обставинам справи і підтверджуються
дослідженими у судовому засіданні
доказами. Правильно оцінені його
покази, які узгоджуються з показами,
наданими у судовому засіданні
свідками, а тому кваліфікація його дій
та призначене щодо нього покарання,
відповідають вимогам кримінального
закону. Просить апеляційну скаргу
потерпілої залишити без задоволення, а
вирок суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши потерпілу ОСОБА_3, яка
підтримала апеляційну скаргу та
наполягала на її задоволенні; думку
адвоката ОСОБА_4, який також підтримав
апеляційну скаргу ОСОБА_3 та прохав її
задовольнити; думки обвинуваченого
ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 про
необхідність залишення вироку без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення; думку прокурора, який
вважає апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги і наданого на неї заперечення
обвинуваченим, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із слідуючих підстав.

В ході судового слідства прокурором
кримінальне правопорушення, вчинене
обвинуваченим ОСОБА_1, було
перекваліфіковане на ст. 128 КК України,
оскільки під час судового слідства
обвинувачення потерпілої ОСОБА_3 щодо
вини ОСОБА_1 у скоєнні відносно неї
кримінальних правопорушень за ч.1 ст.125,
ч.1 ст.122 КК України, не знайшли свого
підтвердження. Допитаний у судовому
засіданні обвинувачений ОСОБА_1 вину у
підтриманому потерпілою
обвинуваченні, не визнав, а у
пред'явленому обвинуваченні за ст. 128 КК
України визнав у повному обсязі.

На думку колегії суддів, суд вірно
встановив фактичні обставини
кримінального провадження, і, давши їм
відповідну юридичну оцінку, належно
дослідивши докази, дійшов правильного
висновку про доведеність винності
обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 128 КК України по
епізоду від 03 травня 2013 року та
обґрунтовано виправдав за
недоведеністю вини обвинуваченого у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125
КК України по епізоду від 26 березня 2013
року.

Ці висновки ґрунтуються на детально
викладених у вироку суду доказах, а
саме: показах обвинуваченого ОСОБА_1,
про те, що він з потерпілою, своєю
дружиною, часто конфліктують, і 03
травня 2013 року близько 22:00 годин,
внаслідок сімейної сварки, схопив її за
кисті рук, в результаті чого вона
отримала закритий перелом основи
нігтьової фаланги 5 пальця лівої кисті.
Умислу на завдання тілесних ушкоджень
не мав, а діяв таким чином лише задля
того, щоб припинити нанесення йому
ударів потерпілою; факт нанесення
потерпілій тілесних ушкоджень 26
березня 2013 року заперечує; показами
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
охарактеризували обвинуваченого, як
спокійного чоловіка, який спиртні
напої не вживає, та вказали, що
потерпіла сама постійно влаштовує йому
сварки; висновком експерта №252/647 від 22
травня 2013 року, згідно якого ОСОБА_3
заподіяно середньої тяжкості тілесні
ушкодження у виді закритого перелому
основи нігтьової фаланги 5 пальця лівої
кисті.

Також, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку про те, що обвинувачення
ОСОБА_1 в первісному обсязі, на якому
наполягала потерпіла ОСОБА_3, не
знайшло свого підтвердження, оскільки
нею не надано жодних доказів нанесення
ОСОБА_1 їй легких тілесних ушкоджень 26
березня 2013 року, та нею не доведено
факту нанесення умисного середньої
тяжкості тілесного ушкодження 03 травня
2013 року. А посилання потерпілої на
досліджені у судовому засіданні
висновки спеціаліста №420 та №647,
висновки експерта №235/420 та №252/647 від 22
травня 2013 року, протокол проведення
слідчого експерименту від 27 травня 2013
року підтверджують лише факт наявності
тілесних ушкоджень, однак жодним чином
не доводять нанесення їх саме ОСОБА_1 та
наявності умислу у останнього щодо їх
нанесення. Тому дії обвинуваченого
ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК
України.

Що стосується призначеного
обвинуваченому ОСОБА_1 покарання, то
воно відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК
України щодо його необхідності,
достатності та справедливості. При
його обранні суд врахував ступінь
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, дані про особу
обвинуваченого, а також всі інші
обставини кримінального провадження.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_1
покарання, на думку колегії суддів, є
справедливим, необхідним і достатнім
для його виправлення та попередження
скоєння ним нових злочинів.

Перевіркою матеріалів кримінального
провадження не виявлено даних, які б
могли свідчити про незаконність та
необґрунтованість вироку суду першої
інстанції з підстав, вказаних в
апеляційній скарзі. Будь-яких істотних
порушень кримінального та
кримінального процесуального
законодавства, які б тягли безумовне
скасування вироку, суд першої
інстанції не допустив, а тому
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 про
відшкодування їй завданої моральної
шкоди вирішений судом відповідно до
вимог чинного законодавства, виходячи
з принципів розумності та
справедливості.

З огляду на це, суд правильно встановив
розмір моральної шкоди, що підлягала
стягненню з обвинуваченого на користь
потерпілої у сумі 1000 гривень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України,
колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Херсонської області, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_3 -
залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м.
Херсона від 10 жовтня 2013 року щодо
ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, і
може бути оскаржена учасниками
судового розгляду на протязі трьох
місяців з моменту її проголошення,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді :