АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0013471 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.09.2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 26.08.2010 року Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України на 3 роки 9 місяців позбавлення волі, звільненого 11.12.2013 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

_________________________________________________________________
Справа №11-кп/796/968/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Як встановив суд у вироку, 06.10.2014 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_9 , з метою вчинення крадіжки з квартири громадян, прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де зайшов до одного з під`їздів.

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 піднявся на 9-й поверх вказаного будинку, де підійшов до квартири АДРЕСА_4 , та, впевнившись, що господарі квартири відсутні, вибрав вищевказану квартиру об`єктом свого злочинного посягання.

Перебуваючи за вказаною адресою, приблизно о 17 год. 40 хв. ОСОБА_9 , використовуючи заздалегідь заготовлені знаряддя вчинення злочину, відкрив замок вхідних дверей до квартири АДРЕСА_4 , таким чином усунув перешкоду, і проник до приміщення квартири.

Перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 таємно викрав фотоапарат «Олімпус», вартістю 600 грн., який належить ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та постановити нове рішення, яким кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду фактично базується на показаннях потерпілих та свідка ОСОБА_11 , які суд першої інстанції, незважаючи на те, що ці особи безпосередньо затримували обвинуваченого і нанесли йому тілесні ушкодження, визнав достовірними і такими, що відповідають обставинам справи щодо вчинення обвинуваченим крадіжки фотоапарату. Проте, захист не погоджується з такими висновками суду, оскільки свідок ОСОБА_11 , до падіння, не оглядав місце, куди впав ОСОБА_7 , а фотоапарат побачив біля нього на землі лише після падіння обвинуваченого, також і потерпілий ОСОБА_10 не бачив у обвинуваченого фотоапарата, поки той не впав на землю. Крім того, всупереч тверджень суду, фотоапарат фактично вилучався у потерпілого ОСОБА_10 з рук, а не на землі біля будинку, і це місце слідчі взагалі не оглядали.

Інші ж докази - показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколи огляду місця події, протокол огляду предметів, висновок експерта, не доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину. Зокрема, експертом встановлено, що замок був відкритий стороннім предметом, але не тим, що був вилучений у обвинуваченого, а вилучені в квартирі відбитки пальців рук, не належать обвинуваченому, при цьому ОСОБА_7 був затриманий фактично одразу після виходу з будинку, але у нього не було вилучено рукавичок і предмету, який використовувався при відкритті замка.

Щодо протоколу огляду місця події, яким було виявлено та вилучено фотоапарат, то він взагалі повинен був визнаний судом недопустимим доказом, оскільки отриманий з порушенням норм КПК.

Тому, на думку апелянта, саме конфлікт при затриманні обвинуваченого потерпілим та свідком і переконання самого потерпілого в тому, що це обвинувачений вчинив крадіжку, призвело до обмовляння останнього, так як жодних прямих доказів, що він проник до квартири потерпілих та вчинив крадіжку, немає.

Прокурор на апеляційну скаргу захисника подав заперечення, в яких, вказуючи на законність та обґрунтованість вироку суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони захисту на підтримку доводів апеляційної скарги, зокрема захисника, котрий просив, задовольнивши його апеляційну скаргу, скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з недоведеністю винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому зняв своє клопотання про повторне дослідження доказів у провадженні, а також прокурора, який просив відхилити апеляційну скаргу, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у житло, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Зокрема, висновки суду обґрунтовуються даними, що містяться в:

- показаннях потерпілої ОСОБА_15 в судовому засіданні про те, що 06.10.2014 року близько 17 год. 30 хв. з під`їзду будинку АДРЕСА_3 , за місцем її проживання, вибіг незнайомець - обвинувачений ОСОБА_7 , при цьому її чоловік ОСОБА_10 вигукнув, що його необхідно затримати, і коли її чоловік та їх сусід ОСОБА_11 наздогнали обвинуваченого, то у нього випав фотоапарат «Олімпус», який зберігався у них в квартирі;

- показаннях потерпілого ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції стверджував, що, піднявшись на поверх, на якому знаходиться їх квартира, він побачив обвинуваченого, котрий виходив із загального коридору, а підійшовши до квартири, виявив, що у вхідних дверях зламана серцевина замка. Тому, крикнувши своїй дружині про необхідність затримання обвинуваченого, він побіг за ним. Коли ж він наздоганяв обвинуваченого, то останній притримував кишеню. Затримати обвинуваченого йому допоміг сусід, який зробив обвинуваченому підніжку, і коли ОСОБА_7 падав, то у нього з кишені випав його ( ОСОБА_10 ) фотоапарат, який в подальшому дружина підняла із землі та віддала йому;

- показаннях свідка ОСОБА_11 , який в суді вказав, що проживає в будинку АДРЕСА_3 і 06.10.2014 року близько 17 год. 30 хв. бачив як обвинувачений виходив із під`їзду будинку, при цьому він почув, що ОСОБА_10 кричить про необхідність затримати обвинуваченого, оскільки останній є злодієм. В подальшому ОСОБА_10 наздогнав обвинуваченого, а він зробив останньому підніжку, і коли обвинувачений впав, то у нього випав фотоапарат, який підняла ОСОБА_15 ;
- показаннях свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є працівниками Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві і приймали участь у затриманні та огляді обвинуваченого, у якого було вилучено сумку з великою кількістю інструментів, а також було вилучено фотоапарат у потерпілого;

- протоколах огляду місця події від 06 жовтня 2014 року, відповідно до яких: було вилучено врізний замок дверей до квартири АДРЕСА_5 , який на момент огляду був пошкоджений; у ОСОБА_7 було вилучено сумку, в якій виявлено руків`я викрутки, викрутку, стрижень, розвідний ключ, а у ОСОБА_10 з рук - фотоапарат, який він отримав від дружини, котра підняла його із землі поруч із затриманим чоловіком (т. 1 а.п. 93-103);
- висновкуексперта №1563 від 19.10.2014 року, згідно якого наданий на дослідження врізний замок, вилучений під час огляду місця події 06 жовтня 2014 року в квартирі АДРЕСА_5 , є технічно несправним та непрацездатним і був відчинений за допомогою стороннього предмету(т. 1 а.п. 180-187).
Таким чином, суд першої інстанції, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 , поєднане з проникненням у житло.
За вказаними ознаками суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Посилання захисника на те, що потерпілі та свідок ОСОБА_11 обмовляють обвинуваченого у вчиненні злочину внаслідок конфлікту при затриманні обвинуваченого і переконання самого потерпілого ОСОБА_10 в тому, що це обвинувачений вчинив крадіжку, колегія суддів вважає надуманими, оскільки при цьому захистом фактично не заперечується обставина виявлення фотоапарату, викраденого з квартири у потерпілого ОСОБА_10 , на місці затримання останнім ОСОБА_7 , а твердження потерпілих та свідка ОСОБА_11 про те, що під час затримання ОСОБА_7 саме у нього з кишені випав фотоапарат потерпілого ОСОБА_10 нічим не спростовані.

При цьому доказами, що приведені вище, є достовірно підтвердженим факт проникнення у квартиру АДРЕСА_5 , за місцем проживання потерпілих, шляхом пошкодження замка дверей; перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на 9 поверсі вказаного будинку, що не заперечував сам обвинувачений, вказуючи, що піднявся на цей поверх, щоб справити свої природні потреби, і де його бачив потерпілий ОСОБА_10 , який, виявивши пошкодження замка вхідних дверей, обґрунтовано, вважаючи про можливість вчинення крадіжки майна з його квартири, вжив заходів до затримання ОСОБА_7 та в чому йому допомагав свідок ОСОБА_11 .

Водночас, як потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , так і свідок ОСОБА_11 вказали, що фотоапарат, який випав у ОСОБА_7 на землю, підняла ОСОБА_15 та передала ОСОБА_10 .

Ці обставини відображені і у протоколі огляду місця події від 06 жовтня 2014 року, відповідно до якого оглядалась ділянка місцевості біля будинку АДРЕСА_6 , на якій стоїть ОСОБА_10 та у нього на руці висить фотоапарат «Олімпус», який він отримав від дружини, котра підняла його із землі поруч із затриманим чоловіком (т. 1 а.п. 98-103).

Підстав вважати протокол огляду місця події від 06 жовтня 2014 року недопустимим доказом у колегії суддів не має, оскільки зазначена слідча дія проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а отримані в її результаті дані у взаємозв`язку з показаннями потерпілих та свідка ОСОБА_11 доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений.

При наявності сукупності вищевказаних беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_7 не спростовує правильності висновків суду в цій частині і та обставина, що експертом не було встановлено, що відкриття замка дверей квартири потерпілих відбулося за допомогою тих предметів, які були вилучені у обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 , поєднаного з проникненням у житло, а отже дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначене покарання ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, і є необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи всі зазначені вище обставини, колегія суддів, визнаючи вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

______________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3