Провадження № 11-кп/792/114/15
Справа № 688/5372/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000974, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2014року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2014 року,-

В с т а н о в и л а:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2014 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працює, одруженого, раніше судимого:

· 18 березня 2010 року Менським районним судом Чернігівської області за ст.ст. 185 ч. 3, 304 ч. 2, 70, 75 КК України на чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;
· 30 червня 2010 року Менським районним судом Чернігівської області за ст.ст. 185 ч. 3, 304 ч. 2, 70 КК України на чотири роки три місяці позбавлення волі;
· 20 грудня 2010 року Менським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, 70 ч.4 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 16 серпня 2013 року, невідбутий строк становив один рік чотири місяці 22 дні;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання в виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2010 року та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

Постановлено строк відбуття покарання рахувати з 11 грудня 2014 року.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 353 грн. 81 коп. судових витрат за проведення експертизи НДЕКЦ МВ УМВС України в Хмельницькій області.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою, обвинуваченого взято під варту в залі суду.

ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він 21 жовтня 2014 року близько 15-ої години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, розбив шибку в будинку АДРЕСА_3 , через яку проник до будинку, звідки таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_9 телевізор „Patriot моделі КМ-1532А, вартістю 184 грн. 28 коп.; фотоапарат „Premier моделі РС-141, вартістю 34 грн. 20 коп.; настільну лампу, вартістю 165 грн.; а всього таємно викрав чуже майно на суму 283 грн. 48 коп., чим скоїв злочин повторно.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності своєї вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання. Вказує на те, що він розкаявся у своїх діях, чистосердечно зізнався у скоєному, повернув усе викрадене майно та відшкодував спричинені збитки потерпілому, а потерпілий ОСОБА_9 не має до нього претензій. Обвинувачений просить врахувати, що потребує лікування, має проблеми з серцем, є сиротою з дитинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого в підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про безпідставність доводів апеляційної скарги, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_9 , поєднаному з проникненням у житло, вчинене повторно, за викладених в вироку обставинах, грунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам провадження і не оспорюються учасниками процесу.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності з вимогами

ст. 65 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином; обставинами, що пом`якшують його покарання, суд врахував розкаяння обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, повернення потерпілому викраденого майна; врахував обставинами, що обтяжують його покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 , який мав судимість за умисний злочин, передбачений

ч. 2 ст. 304 КК України, вчинив новий умисний злочин. При обранні виду та строку покарання, суд першої інстанції врахував також відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілого, вартість викраденого майна, що обвинувачений, який раніше був судимий за скоєння тяжких злочинів, в тому числі і корисливих, знову вчинив тяжкий злочин в період строку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання(яке відбував в місцях позбавлення волі), характеризувався негативно, є здоровим та працездатним. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі врахував обставини, на які посилається апелянт. Ті обставини, що до вчинення злочину обвинувачений спільно з потерпілим працювали, про що він вказує в своїй апеляційній скарзі не дають підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання. Доводи апелянта, що він є сиротою та має проблеми із здоров`ям, не вказують про наявність підстав для пом`якшення покарання, а в сукупності, з вищезазначеними підставами, давали суду підстави для призначення покарання в межах мінімальної санкції ч.3 ст.185 КК України, також обвинувачений вправі отримувати медичну допомогу в умовах ізоляції від суспільства.

Твердження обвинуваченого, що правоохоронні органи не надали можливості йому до порушення провадження владнати інцидент з крадіжкою майна з потерпілим, який не бажав притягувати обвинуваченого до відповідальності, не можуть прийматись до уваги, зважаючи на ті обставини, що, як видно з кримінального провадження, про вчинений щодо нього злочин потерпілий повідомив працівників міліції зразу ж після виявлення крадіжки, впродовж досудового слідства давав з цього приводу детальні та послідовні показання; також як видно з його показань в суді під час судового розгляду підтверджував такі обставини, що підтверджується даними запису судового засідання технічними засобами. Також колегія суддів вважає необхідним зауважити, що дане кримінальне провадження не є кримінальним провадженням в формі приватного обвинувачення.

Своє рішення про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України,за сукупністю вироків, в виді трьох років трьох місяців позбавлення волі, суд першої інстанції належним чином мотивував і колегія суддів вважає таке рішення переконливим, та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, підстави для застосування ст. 75 КК України, про що він вказував в апеляційному суді, відсутні.

За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитись з твердженням обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому судом явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок постановлений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії судового рушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2