У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Ковтюк Є.І., Федченка О.С.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 12 серпня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_1 на судові рішення,
постановлені щодо ОСОБА_2

За вироком Броварського міськрайонного суду Київської
області від 18 лютого 2008 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, не судимий,

засуджений
за ст. 124 КК України на 2 роки обмеження волі.

Суд постановив стягнути із засудженого судові витрати в сумі 202 грн. 82
коп. за проведені експертизи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 суд вирішив залишити без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2008 року вирок
було змінено в частині обраного засудженому запобіжного заходу до набрання
вироком законної сили з взяття під варту на підписку про невиїзд. В решті цей
вирок залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину за наступних обставин. 22
жовтня 2007 року, у нічний час, перебуваючи у салоні автомобіля
“Мерседес-Брабус”, що стояв біля домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_2 разом із
власником цього автомобілю ОСОБА_2, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6
розпивали спиртні напої. Під час цього, між ОСОБА_2, який сидів на передньому
пасажирському сидінні та ОСОБА_6, який сидів позаду, виник конфлікт, у ході
якогоОСОБА_6 розкладним ножем замахнувся на ОСОБА_2 Засуджений, розцінивши це
як протиправні дії з бокуОСОБА_6, захищаючись, схопив його руку з ножем і став
її викручувати. Під час цієї боротьби, оскількиОСОБА_6 ножа з руки не випускав,
ОСОБА_2 спрямував лезо ножа в сторону правої гомілкиОСОБА_6 та зробив при цьому
різкий спрямований рух. В результаті цього інциденту потерпілому ОСОБА_6 було
спричинено тілесне ушкодження у виді колото-різаного поранення правої гомілки з
пошкодженням великих кровеносних судин та розвитком крововтрати, від яких
настала його смерть.

У касаційній скарзі, як видно із її змісту, представник потерпілих ставить
питання про скасування постановлених по справі судових рішень та направлення
справи на нове розслідування, оскільки вважає, що досудове слідство було
проведено неповно, однобічно, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам справи. На думку скаржника неправомірні дії
ОСОБА_2 слід було кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга
представника потерпілих задоволенню не підлягає.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій, крім постановлених апеляційним судом як судом першої
інстанції, відповідно до положень, зазначених у ч. 1 ст. 398 КПК України,
можуть бути - істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне
застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особі засудженого.

У зв'язку з цим, посилання представника потерпілих на неповноту та
однобічність досудового слідства, а також невідповідність висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи, до компетенції касаційного суду не
відносяться.

Крім того, із змісту наявної в матеріалах справи ухвали апеляційного суду
вбачається, що аналогічного змісту доводи були наведені у апеляції представника
потерпілих. Ці доводи апеляційним судом перевірялись і не знайшли свого
підтвердження, про що в ухвалі апеляційною інстанцією було наведено відповідні
мотиви, через які апеляцію представника потерпілих було залишено без
задоволення.

В результаті перевірки матеріалів справи і з врахуванням викладених у
касаційній скарзі доводів, у колегії суддів не має підстав вважати
необґрунтованими висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 в
умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 при перевищенні меж
необхідної оборони, та щодо кваліфікації цих дій засудженого ст. 124 КК
України, оскільки це відповідає встановленим у судовому засіданні обставинам
стосовно вчинення засудженим указаних неправомірних дій.

Зокрема, допитаний і в ході досудового слідства, і у судовому засіданні
засуджений ОСОБА_2 підтверджував, що тієї ночі під час спільного вживання
спиртних напоїв в указаному автомобілі між ним та потерпілим ОСОБА_6 дійсно мав
місце інцидент, у ході якого вони сварились та били один одного. Час від часу
вони заспокоювались, а потім знову починали конфліктувати. В ході чергової
сваркиОСОБА_6 схопив ножа, яким замахнувся на нього. Він схопив потерпілого за
руку, однак, коли той продовжував тримати ножа, він повернув його руку і
спрямував її в сторону гомілкиОСОБА_6

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що як під час досудового
слідства, так і в судовому засіданні, такі показання засудженого мали незмінний
характер.

Крім того, достовірність його показань об'єктивно підтверджується
показаннями очевидців зазначених подій - свідків ОСОБА_2. і ОСОБА_5, у тому
числі, про агресивність поведінки потерпілого.

Свої показання засуджений також підтвердив у ході проведення відтворення
обстановки і обставин події. Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_7
підтвердив ймовірність заподіяння потерпілому тілесного ушкодження за тих
обставин, на які вказував засуджений.

Що стосується викладених у касаційній скарзі представника потерпілих
доводів про те, що у вироку відображено показання експерта, які за змістом
відрізняються від даних ним у судовому засіданні, то указані суперечності
колегія суддів не вважає істотними, оскільки вони не вплинули на правильність
висновків суду.

Із змісту протоколу судового засідання видно, що ОСОБА_7 дійсно говорив про
те, що він особисто не був присутній під час проведення відтворення за участю
засудженого. Однак, для проведення експертного дослідження він був забезпечений
усіма необхідними матеріалами, а тому цілком об'єктивно вважає ймовірним
отримання потерпілим тілесного ушкодження за повідомлених ОСОБА_2 обставин.

Питання призначення засудженому покарання суд першої інстанції вирішив
відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи
могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити
законний, обґрунтований вирок, колегією суддів по справі не виявлено.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність
касаційних підстав для скасування чи внесення змін до постановлених щодо
ОСОБА_2 судових рішень.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги представника потерпілих
ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Паневін В.О. Ковтюк
Є.І. Федченко О.С.