Дата документу Справа № 319/201/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 319/201/14-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/538/14 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 125 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 18 березня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Розівка Розівського району Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: -~ "

- 27 грудня 2011 року Розівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 122, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 186, ст. 304, ч.2 ст. 289, ст. 69, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

- 11 грудня 2013 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт, які відбув 06.03.2014 року;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і йому призначено покарання у вигляді 3 місяців арешту.

Запобіжний захід не застосовувався, строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій він, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення внаслідок його суворості, неврахування судом при призначенні покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, повного визнання ним вини та відшкодування спричиненої потерпілому ОСОБА_8 шкоди, відсутності до нього претензій з боку потерпілого, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання і призначити йому більш м`яке покарання, передбачене санкцією статті 125 КК України у вигляді штрафу.

Як встановив суд, ОСОБА_7 07 лютого 2014 року приблизно о 00 год. 30 хв., маючи умисел на нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину «Сова», розташованого по вул. Запорізькій в смт. Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, в ході раптово виниклої сварки, на грунті особистих неприязних стосунків, наніс декілька ударів ногами по обличчю та голові ОСОБА_9 .. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 були завдані тілесні ушкодження у вигляді: синців, садин, припухлостей м`яких тканин на голові, крововиливів у білкову оболонку лівого ока, перелому кісток спинки носа, синців на шиї, синця, садин на правій верхній кінцівці, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №48 від 19.02.2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які не оспорювались учасниками судового розгляду, з`ясувавши при цьому: чи правильно обвинувачений та інші учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши неможливість подальшого оскарження вказаних обставин в апеляційному порядку.

З огляду на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, підтвердження пред`явленого йому обвинувачення належними і допустимими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і дослідженими судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, з дотриманням судом положень цієї норми, колегія суддів приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, законність та обґрунтованість вироку суду в частині визнання його винним.

Судом належним чином мотивовано у вироку висновок про винуватість ОСОБА_7 та правильно кваліфіковано його дії за ч.2 ст. 125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 місяців арешту суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних правопорушень невеликого ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення, будучи раніше судимим за вчинення аналогічного злочину, в період відбування покарання за попередній злочин, маючи не зняту та не погашену судимість, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, щире каяття як обставину, що пом`якшує відповідальність та рецидив злочину як обставину, що обтяжує відповідальність і призначив покарання в межах санкції ч.2 ст. 125КК України, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, є необхідним для виправлення і перевиховання обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 18 березня 2014 року, яким ОСОБА_7 , засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4