Справа № 357/815/15-к
1-кп/357/160/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.04.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0005637 від 24.12.2014 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, засудженого 10.02.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі і звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
23 грудня 2014 року, близько 18.00 год., ОСОБА_7 та особа, оголошена судом в розшук, за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки зайшли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_2 , і, перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігав, таємно від оточуючих викрали з прилавку три новорічні подарунки «Баранчик» ( ОСОБА_7 один подарунок, особа, оголошена в розшук два подарунки), вартістю 175 грн. кожен, після чого покинули місце події, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 , котрому належав указаний магазин, матеріальну шкоду в сумі 525 грн..

Окрім цього ОСОБА_7 24 грудня 2014 року, близько 19.00 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Оптімус», що на вул. Олеся Гончара, 12 у м. Білій Церкві, повторно, таємно від оточуючих, викрав з прилавку вказаного магазину мобільний телефон «Нокіа 302», вартістю 500 грн., з сім-картою мобільного оператора зв`язку «Київстар», вартістю 15 грн., належний ОСОБА_8 , після чого зник з місця скоєння злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 515 грн..

Допитаний судом ОСОБА_9 повністю визнав себе винним у скоєному за обома епізодами обвинувачення та у повному обсязі підтвердив факт таємного, за встановлених слідством обставин, викрадення 23.12.2014 року, близько 18.00 год., за попередньою змовою з особою, оголошеною судом в розшук, трьох подарунків «Баранчик», загальною вартістю 525 грн., з приміщення магазину «Солодкий рай», що на вул. Олеся Гончара, 6 у м. Білій Церкві, і факт повторного таємного викрадення 24.12.2014 року, близько 19.00 год., мобільного телефона потерпілої ОСОБА_8 , марки «Нокіа 302», вартістю 500 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 15 грн., з приміщення магазину «Оптімус», що на вул. Олеся Гончара, 12 у м. Білій Церкві.

Ствердив, що крадіжку подарунків з магазину «Солодкий рай» 23.12.2014 року скоїв за попередньою змовою з ОСОБА_10 , а крадіжку мобільного телефона з магазину «Оптімус» 24.12.2014 року одноособово. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши себе винним у скоєному, в повному обсязі погодившись з обвинуваченням та не оспорюючи фактичних обставин інкримінованого йому злочину, будучи належним чином ознайомленим з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідками їх застосування, обвинувачений просив суд не досліджувати зібрані у провадженні докази та обмежитись його власним визнанням своєї винуватості у вчиненому.

З огляду на викладене суд вважає, що винуватість ОСОБА_11 у вчиненому доведена повністю за обома епізодами обвинувачення, і що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Окрему кваліфікацію дій ОСОБА_11 за кожним епізодом обвинувачення суд вважає зайвою, оскільки обидва вказані епізоди охоплюються ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення злочину повторно і окремої кваліфікації не потребують,

При обранні покарання для обвинуваченого суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом?якшуючі відповідальність останнього обставини, як то повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини, враховує особу обвинуваченого, котрий формально посередньо характеризується за місцем проживання, на момент вчинення даного злочину судимості не мав, а також відсутність будь-яких обтяжуючих відповідальність останнього обставин, і вважає, що виправлення ОСОБА_11 можливе без ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_11 ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

Оскільки даний злочин ОСОБА_12 скоєно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2015 року, остаточне покарання обвинуваченому підлягає визначенню за правилами, визначеними ч. 4 с. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суорого покарання більш суворим.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Потерпілими у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у даному провадженні заявлено цивільні позови про стягнення з обвинуваченого на їх користь, відповідно, 525 грн. та 515 грн. врахунок відшкодування завданих збитків.

ОСОБА_9 позовні вимоги потерпілих визнав у повному обсязі. Тому суд вважає вказані позови обгрунтован ими і такими, що підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 3 /трьох/ позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов?язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виколнавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з?являтись на реєстрацію.

Всилу ст. 70 ч. 4 КК України остаточне покарання ОСОБА_13 визначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покарання, призначеного йому цим вироком, покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2015 року, у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов?язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виколнавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з?являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_5 525 грн. і на користь потерпілої ОСОБА_8 - 515 грн. врахунок відшкодування завданих збитків. Всього 1040 грн..

Речові докази диск з відеозаписом камер спостереження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1