Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого - судді Міщенка
С.М., суддів Солодкова А.А.,
Шибко Л.В.,за участю прокурора
Чупринської Є.М.,

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 30 вересня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
прокурора, який брав участь у розгляді
справи в суді апеляційної інстанції, на
вирок Млинівського районного суду
Рівненської області від 11 травня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 14 травня 2013
року.

Вироком Млинівського
районного суду Рівненської області від
11 травня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України, із
застосуванням ст. 69 КК України, на 3 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5
звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 2
роки та покладенням на нього певних
обов'язків.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської
області від 14 травня 2013 року вирок
місцевого суду залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винним в тому, що він в
січні 2012 року, знаходячись по АДРЕСА_2,
незаконно придбав у ОСОБА_6 верхівки
рослини коноплі, яка є наркотичним
засобом канабісом (марихуана) та є
особливо небезпечним наркотичним
засобом масою 40,395 гр., який зберігав за
місцем свого проживання біля будинку
АДРЕСА_1 з метою збуту.

18 березня 2012 року, приблизно о 15.00
годині, ОСОБА_5 на території
автостанції в смт Млинів по вул.
Рівненській, 1 збув частину
наркотичного засобу - канабісу, масою
2,595 гр. за 100 гривень ОСОБА_7

23 березня 2012 року, приблизно о 15 годині,
ОСОБА_5 повторно, поблизу будинку № 1б
по вул. Пушкіна в смт Млинів
Рівненської області, незаконно збув
наркотичний засіб канабіс, масою 37,8 гр
за 300 гривень ОСОБА_7

У касаційній скарзі прокурор, не
оспорюючи кваліфікації дій та
обґрунтованості засудження ОСОБА_5
ставить питання про скасування судових
рішень з направленням справи на новий
судовий розгляд у зв'язку з
неправильним застосуванням
кримінального закону - ст.ст. 69, 75 КК
України, що призвело до
невідповідності призначеного ОСОБА_5
покарання тяжкості злочину та особі
засудженого, внаслідок м'якості.
Одночасно зазначає, що суд апеляційної
інстанції порушив вимоги ст. 377 КПК
України, оскільки при залишенні
апеляції прокурора без задоволення не
зазначив підстави, через які апеляцію
визнано необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Висновки суду про доведеність винності
засудженого у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за
обставин, викладених у вироку
ґрунтуються на зібраних і перевірених
у судовому засіданні доказах та в
касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про
м'якість призначеного засудженому
покарання, у зв'язку з безпідставним
застосуванням ст. 69 КК України та
необґрунтованим звільненням його на
підставі ст. 75 КК України від відбуття
призначеного покарання з
випробуванням, то вони є
непереконливими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України,
суд призначає покарання, враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України
за наявності декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням особи винного
суд, умотивувавши своє рішення, може
призначити основне покарання, нижче
від найнижчої межі, встановленої у
санкції статті Особливої частини
Кримінального кодексу.

Згідно з вимогами ст. 75 КК України, якщо
суд при призначенні покарання у виді
позбавлення волі на строк не більше
п'яти років, враховуючи тяжкість
злочину, особу винного та інші
обставини справи, дійде висновку про
можливість виправлення засудженого
без відбування покарання, то він може
прийняти рішення про звільнення від
відбування покарання з випробуванням.

Як видно з матеріалів справи, суд,
призначаючи засудженому ОСОБА_5
покарання, врахував як особу
засудженого, а саме те, що він раніше до
кримінальної та адміністративної
відповідальності не притягувався, свою
вину визнав повністю, щиро розкаявся,
активно сприяв у розкритті злочину,
позитивно характеризується, є особою
молодого віку, навчається, так й
конкретні обставини справи, те, що
загальна вага наркотичних засобів є
незначною, тяжких наслідків не настало,
а тому обґрунтовано ці обставини в
сукупності відніс до виключних і
призначив засудженому покарання, із
застосуванням ст. 69 КК України, тобто
нижче від найнижчої межі, передбаченої
санкцією статті.

Крім того, при вирішенні питання про
можливість звільнення ОСОБА_5 від
відбування покарання з випробуванням,
у відповідності до вимог ст. 75 КК
України, суд врахував відсутність
обтяжуючих покарання обставин,
постзлочинну поведінку засудженого, а
тому висновок суду про можливість
звільнення засудженого на підставі ст.
75 КК України від відбування
призначеного покарання з
випробуванням, є також обґрунтованим
та відповідає вимогам закону.

Таким чином, вважати призначене ОСОБА_5
покарання несправедливим внаслідок
його м'якості, про що йдеться у
касаційній скарзі, немає підстав.
Обране покарання і рішення суду про
застосування ст. 69 КК України та
звільнення засудженого від відбування
покарання з випробуванням на підставі
ст. 75 КК України слід визнати таким, яке
є необхідним для його виправлення та
попередження вчинення ним нових
злочинів. Воно відповідає загальним
засадам призначення покарання,
визначеним ст.ст. 50, 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК (1960 р.), п. 15
розділу XI Перехідних положень КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Млинівського районного суду
Рівненської області від 11 травня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 14 травня 2013
року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а
касаційну скаргу прокурора - без
задоволення.

С у д д і :

Міщенко С.М. Солодков
А.А. Шибко Л.В.