У Х В А Л А
Справа № 338/972/15-к
02.07.2015 смт.Богородчани
У поданій скарзі та в судовому засіданні ОСОБА_4 вказав, що за його повідомленням від 06.03.2015 року слідчим ОСОБА_3 було розпочато досудове розслідування щодо вчинення стосовно нього кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч.1 КК України. Зокрема зазначив, що звернувся в міліцію з заявою про те, що 06 березня 2015 року близько 9 год. 30 хв. в його будинок за адресою АДРЕСА_1 проти його волі, застосовуючи фізичну силу увірвались двоє працівників ПАТ КБ «ПриватБанк» які вимагали у нього сплати коштів за кредитом. При цьому спричинили йому тілесні ушкодження.
Постановою слідчого від 02.06.2015 року згадане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Таке рішення вважає неправомірним, оскільки слідчий виніс постанову за неповно зібраними матеріалами, не вжив усіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи. Не відповідають дійсності посилання слідчого на те, що він відмовився від огляду та консультації травматолога, у зв`язку з чим не можливо було встановити характер та ступінь тяжкості інших тілесних ушкоджень. Такий огляд йому ніким не пропонувався.
Крім того, слідчий не дав зібраним доказам належної правової оцінки, прийняв сторону працівників банку, які з метою уникнути відповідальності за скоєне звинуватили його у погрозі вбивством. Тому прийняте рішення вважає незаконним і просив його скасувати.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи, викладені у скарзі ОСОБА_4 заперечив. Вказав, що особисто виїжджав на місце події і в його присутності, під час того, як він оформляв заяву від імені ОСОБА_4 , останній давав пояснення о/у Богородчанського РВ УМВС ОСОБА_7 в яких вказував, що працівників банку впустив до будинку добровільно і лише в ході обговорення його кредитних зобов`язань перед банком між ними виникла сварка, під час якої він зажадав від них покинути його будинок. Під час проведення першочергових слідчих дій на місці події ОСОБА_4 намагався примиритись з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , власноручно порвав свою заяву, однак після того, як ті не погодились, він змінив свою позицію і відмовився підписати дане ним ОСОБА_7 пояснення, а також не дозволив провести огляд місця події в його житловому будинку, з метою фіксації обстановки та слідів злочину. В ході досудового розслідування ним не здобуто жодних доказів на підтвердження позиції ОСОБА_4 про протиправне проникнення поза його волею до його житла працівниками банку. Легкі тілесні ушкодження, які виявлені в ході судово-медичної експертизи, на його думку підтверджують, не висунуту ОСОБА_4 версію розгортання подій, а показання ОСОБА_6 , який вказав, що вчинив опір під час того, коли ОСОБА_4 , витягнувши з сейфа рушницю, направив стволи йому в груди. На користь цієї версії свідчать і характер та механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 . Тому у межах провадження за заявою банківських працівників ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст. 129 та 263 ч.1 КК України, а за заявою ОСОБА_8 прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
Заслухавши пояснення скаржника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Встановлено, що за заявою ОСОБА_4 про порушення недоторканості його житла 06.03.2015 року, слідчим ОСОБА_3 , розпочато кримінальне провадження за ст. 162 ч.1 КК України. За матеріалами провадження встановлено, що 06.03.2015 року працівники ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , близько 9 год. приїхали до будинку ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 . Метою їх приїзду було з`ясування причин невиконання ОСОБА_4 кредитних зобов`язань. В ході досудового розслідування не здобуто жодного доказу на підтвердження заяви ОСОБА_4 про незаконне проникнення працівників банку до його житла, крім показань самого заявника. Натомість пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які були допитані в ході досудового розслідування встановлено, що до будинку ОСОБА_4 вони зайшли з його згоди. Під час спілкування він пояснив їм, що звертався з приводу шахрайських дій з його кредитною карткою до міліції, показав постанову про відмову в порушенні справи за його заявою, а після того, як вони сфотографували його на мобільний телефон для підтвердження факту проведеної з ним розмови, він обурився, повівся агресивно і зажадав покинути будинок, погрожуючи при цьому спершу ножем, а згодом мисливською зброєю, яку витягнув з сейфа і спрямував у груди ОСОБА_6 . Сприймаючи його погрози реально останній, намагаючись ухились від зброї, спробував її відвести та відібрати, і під час цього між ними виникла сутичка, в ході якої обоє отримали легкі тілесні ушкодження. Характер ушкоджень, отриманих ОСОБА_6 та механізм їх спричинення підтверджує факт можливого пошкодження долоні руки внаслідок травмуючої дії прицільної планки.
Оскільки окрім заяви ОСОБА_4 в матеріалах кримінального провадження немає жодних об`єктивних даних і доказів, які би підтверджували факт скоєння злочину передбаченого ст. 162 КК України, то рішення слідчого, який закрив кримінальне провадження з підстав визначених п.2 ч.1 ст.284 КПК України є правомірним і обгрунтованим.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, суд,
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя