Справа № 717/542/15-к

ВИРОК
Іменем України
2 квітня 2015 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в cкладі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає по АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, одруженого, не працюючого, не судимого,
за ст. 336 КК України,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, маючи військову спеціальність - водій автомашин, у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15 від 14.01.2015 року, в період часу з 15.01.2015 року по 21.01.2015 року пройшов медичний огляд, про що був попередньо повідомлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 . За наслідками медичного огляду військово-лікарською комісією на збірному пункті КУ «Кельменецька ЦРЛ», військовозобов`язаного ОСОБА_3 визнано придатним для проходження військової служби. 26.01.2015 року за повідомленням працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 прибув до вказаного РВК де останньому було вручену повістку про його направлення до розташування військової частини, для подальшого проходження служби. Одночасно під час вручення повістки, від отримання якої ОСОБА_3 категорично відмовився, з особистих, надуманих міркувань, останній був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією. 11.02.2015 року ОСОБА_3 в черговий раз прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для отримання повістки про його направлення до розташування військової частини для подальшого проходження служби. Тоді ж ОСОБА_3 усупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15 від 14.01.2015 року, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних на те причин (з особистих міркувань), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від подальшого призову за мобілізацією до військової частини, про що повідомив працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому знову відмовився від отримання повістки та самовільно покинув приміщення даного РВК. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушив порядок комплектування Збройних Сил України, а також вимоги абзацу 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», відповідно до яких громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибути за викликом районного військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.
Таким чином, згідно обвинувального акту, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову за мобілізацією.
23 березня 2015 року прокурор прокуратури Кельменецького району Чернівецької області ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості. Згідно цієї угоди обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав винуватість у зазначеному діянні і беззастережно визнав винуватість та обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Злочин кваліфіковано за ст.336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією. Сторони угоди визнали правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст.336 КК України. З урахуванням даних про особу ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 65,66 КК України сторони домовились про застосування до обвинуваченого покарання у виді двох років позбавлення волі. Сторони також домовились звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину.
Судом при перевірці угоди на відповідність вимогам КПК України та КК України встановлено:
1) умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України;
2) правова кваліфікація кримінального правопорушення за ст. 336 КК України є правильною;
3) умови угоди відповідають інтересам суспільства;
4) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
5) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;
6) виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим;
7) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
При погодженні сторонами міри покарання сторонами об`єктивно враховано особа обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні непрацездатних батьків та обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Враховуючи вказані вище обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити узгоджене сторонами покарання за ст. 336 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Суд вважає, що дане покарання, з врахування вказаних вище обставин, буде достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України. З урахуванням всіх вказаних вище обставин справи, а саме: наявність на утриманні в обвинуваченого непрацездатних батьків, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме: щире каяття, визнання вини, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає, що його слід звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369-374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 23 березня 2015 року між прокурором прокуратури Кельменецького району Чернівецької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6(шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя