У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_14,
суддів ОСОБА_15, ОСОБА_16,
за участю прокурора ОСОБА_17,
при секретарі ОСОБА_18,

розглянула в судовому засіданні 11 червня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0000014 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 30 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 06 жовтня 2014 року.

Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 30 липня 2014 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Чаплинки Херсонської області, мешканця

АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 жовтня 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 04 січня 2014 року о 20.00 год. на автобусній зупинці у с. Новоолександрівці безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, вчинив хуліганські дії, використовуючи дерев'яну палицю, заздалегідь заготовлену для нанесення тілесних ушкоджень, якою завдав удар по голові ОСОБА_7, умисно спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, небезпечні для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що злочину не вчиняв, належних доказів його винуватості немає, свідки давали неправдиві та суперечливі показання, бійка була обоюдною, удар палицею завдала інша особа. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам закону. Просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження.

У касаційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 через м'якість. Указує, що дії ОСОБА_6 носили зухвалий характер, своєї вини він не визнав, шкоди не відшкодував. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Просить скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав судові рішення законними, обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК України не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. При розгляді доводів, викладених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинів ґрунтується на сукупності доказів, зібраних під час досудового розслідування, ретельно досліджених та належно оцінених судом.

Зокрема, свідки-очевидці події ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 прямо вказали на ОСОБА_6 як на особу, котра завдала удару дерев'яною палицею по голові ОСОБА_7

Твердження у касаційній скарзі засудженого про те, що суд необґрунтовано відхилив показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, є безпідставними, оскільки вказані свідки, крім показань про те, що мало місце групове порушення громадського порядку, жодних конкретних даних за фактом заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому не наводили.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України кваліфіковано правильно.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би тягнули за собою безумовне скасування судових рішень, а також даних, які би свідчили про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не встановлено.

Як видно з вироку, суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував: ступінь тяжкості вчинених злочинів; відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих обставин; дані про особу засудженого, який раніше був не судимий, характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. При цьому суд узяв до уваги обставини, на які посилається у скарзі прокурор, а саме те, що ОСОБА_6 вини не визнав, не розкаявся, шкоди не відшкодував, і дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_6 неможливе без ізоляції його від суспільства.

На думку колегії суддів, обране судом ОСОБА_6 покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, ближче до найнижчої межі, є обґрунтованим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів. Тому доводи касаційної скарги прокурора про те, що судові рішення щодо ОСОБА_6 підлягають скасуванню у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість, позбавлені підстав.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 30 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 06 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та прокурора - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16