АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/174/15 Справа № 194/1634/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

15 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000491 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє 7 травня 2014 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт, покарання не відбуте,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 6 місяців; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 71, 72 КК України ОСОБА_7 повністю приєднано невідбуте за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 7 травня 2014 року покарання і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 15 днів.

Обвинуваченим ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга на вищевказаний вирок, в якій останній просить змінити вирок суду першої інстанції, та застосувати до призначеного покарання ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_7 зазначає, що вину у вчиненні інкримінованих правопорушень він визнав в повному обсязі, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень. Також вказує на те, що проживає з цивільною дружиною ОСОБА_8 , має на утриманні двох малолітніх дітей і є єдиним годувальником у сім`ї.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 7 травня 2014 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин. 16 червня 2014 року інспектор Тернівського МРВ КВІ ДПтС України в Дніпропетровській області направив ОСОБА_7 відбувати покарання до КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство». Однак, останній, будучи попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, в період з 16 червня по 11 липня 2014 року, умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, без поважних причин не виходив на відбуття громадських робіт, до роботи не приступив, і з призначеного часу не відпрацював 120 годин громадських робіт.

Крім того, 17 липня 2014 року, ОСОБА_7 , за обставин, вказаних у вироку незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту наркотичний засіб, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 7, 783 г..

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу, повторив доводи викладені в ній та просив її задовольнити. Пояснив, що він фізично не міг відбувати покарання у виді громадських робіт, оскільки позмінно працює в шахті. Наркотичні засоби він не вживає, а відповідальність за ст. 309 КК України він взяв на себе під тиском працівників міліції. В судовому засіданні погодився на скорочену процедуру судового розгляду, оскільки, в такому випадку працівники міліції обіцяли призначення йому судом покарання у вигляді штрафу.

На думку прокурора призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 реальну міру покарання у виді 2 років 15 днів позбавлення волі, не знайшов обставин, які б обтяжували покарання, а в якості обставин, які пом`якшують покарання вказав на активне сприяння обвинуваченим в розкритті злочину та наявність на утриманні малолітніх дітей.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції залишив поза увагою ряд обставин, які, виходячи з принципів справедливості покарання та об`єктивності суду при його призначенні, заслуговують на увагу.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, працює, з моменту звільнення його з місць позбавлення волі пройшов значний проміжок часу, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, є годувальником сім`ї, вчинені ним злочини відносяться до невеликої та середньої тяжкості, а його діями не спричинена будь яка шкода.

Наведене свідчить про те, що призначена ОСОБА_7 реальна міра покарання за своїм видом є несправедливою через свою суворість.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, враховуючи факт відсутності обтяжуючих покарання обставин та наявність обставин, які пом`якшують покарання, вищенаведених позитивних даних про особу обвинуваченого, вважає за можливе застосувати до призначеного судом покарання ст. 75 КК України.

Таке покарання в повній мірі буде відповідати загальним засадам призначення покарання, які визначені кримінальним законом та сприяти виправленню засудженого та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 змінити, пом`якшити призначене йому судом покарання, та відповідно до ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 роки.

Зобов`язати ОСОБА_7 , на підставі ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області