АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2473/14-к Номер провадження 11-кп/786/274/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 125 КК України НТ.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000440 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Глобинського району Полтавської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з внесеними змінами на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто:

з участю прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_10
представника потерпілої ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ :

На вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2015 року подав апеляційну скаргу прокурор, який просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі та на підстав ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вказує, що в ході судового розгляду встановлено, що між обвинуваченим та потерпілою нерідко виникають подібні конфлікти, а тому з метою попередження вчинення ОСОБА_8 нових злочинів, останньому має бути призначено більш суворе покарання.

В апеляційній скарзі з внесеними змінами захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 125 КК України штраф в розмірі 50 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також зменшити розмір моральної шкоди до 500 грн.

Зазначає, що призначене судом покарання позбавить ОСОБА_8 можливості утримувати сім`ю, зокрема 4 малолітніх дітей. Крім того, вказує, що за місцем проживання на обвинуваченого відсутні компрометуючі матеріали.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що 29 червня 2014 року близько 11 год. в ході сварки з ОСОБА_10 наніс їй декілька ударів в область голови, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців правого та лівого плеча, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 113 від 1.07.2014 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Глобинського районного суду від 26 січня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Стягнуто з обвинуваченого:

- на користь фінансового управління Глобинської РДА 3 026,95 грн.;

- на користь потерпілої ОСОБА_10 3 511, 74 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2 000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який свою апеляційну скаргу не підтримав та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_7 , та обвинуваченого в підтримку апеляційної скарги захисника, потерпілу ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_11 , які запечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги згідно її меж, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, доведено судом першої інстанції та не оспорюється учасниками провадження, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_10 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України.

Надаючи пояснення суду першої інстанції ОСОБА_8 свою вину не визнав та вказував, що він не завдавав тілесних ушкоджень у вигляді синців плечей, ударів по голові не наносив, а лише схопив її за волосся в передній частині та пригнувши відштовхнув у бік. Стверджує, що струс головного мозку він міг спричинить ОСОБА_10 , коли штовхав та тягав її за волосся.

Потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції стверджувала, що ОСОБА_8 коли підійшов до неї, на її прохання відійти, почав лаятися та наніс удар кулаком правої руки в обличчя. Потім схопив рукою за праву руку вище ліктя, а правою рукою вдарив по голові в лівий бік. Вона намагалася відштовхнути його, але ОСОБА_8 схопив її за волосся та пригнув голову, почав наносити численні удари рукою по голові в потиличну частину.

Аналогічні пояснення давали в судому засіданні свідок ОСОБА_12 , який є сином потерпілої та свідок ОСОБА_13 .

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вказували, що бачили як ОСОБА_8 тягав за волосся ОСОБА_10 та не бачили чи наносив він удари потерпілій чи ні.

Пояснення потерпілої ОСОБА_10 узгоджуються з матеріалами справи та підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Призначаючи покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, а саме те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, має на утриманні 4-х малолітніх дітей, офіційного та постійного місця роботи не має.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання в ході судового розгляду не встановлено.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та враховуючи, що ОСОБА_8 не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, а тому дійшов висновку про необхідність призначити покарання у вигляді громадських робіт.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 щодо призначення покарання у вигляді штрафу в розміні 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є необгрунтованими.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 офіційно не працює, постійного доходу не має, на його утриманні перебувають 4 малолітніх дітей та дружина, яка на даний час в декретній відпустці, а тому за даних обставин відсутні підстави для призначення покарання у вигляді штрафу.

Вимоги прокурора в апеляційній скарзі про призначення реальної міри покарання зі звільненням від відповідальності на підставі ст. 75 КК України, також не підлягають до задоволення так як ці вимоги не відповідають меті призначеного покарання, тобто суд повинен не тільки визначити кару за вчинений злочин, а сприяти виправленню засудженого та запобігти вчиненню нових злочинів.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримані положення ст. 65 КК України та відповідно до ч.2 вказаної статті ОСОБА_8 призначене покарання у вигляду громадських робіт є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Будь-яких підстав для зміни чи скасування вироку суду, колегія суддів не знайшла.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги прокурора прокуратури Глобинського району Полтавської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з внесеними змінами залишити без задоволення, а вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4