Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі :

головуючої судді Бондарчук Л.А.

при секретарі Борикіній Л.В.

за участю прокурора Стефанського С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові справу про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, який не працює, судимого :

12.04.1990 року Старокостянтинівським районним судом за ст. ст. 81 ч.3, 206 ч.2, 42 КК України ( в ред.1960 року) до 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.06.1996 року по відбуттю строку покарання;

08.08.1997 року Судовою колегією в кримінальних справах Хмельницького обласного суду ч.4 ст.117, ч.2 ст.118, 42 КК України ( в ред. 1960р.) до 12 років позбавлення волі з відбуттям покарання в колонії суворого режиму, звільненого 23.04.2001 року по відбуттю строку покарання,

за ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Старий Чернятин Старокостянтинівського району, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженої, яка не працює, несудимої,

за ст.198 КК України, суд, -

встановив:

28 листопада 2009 року біля 20 години ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу, таємно повторно викрав металеві ворота вартістю 117,6 грн., які були частиною огорожі подвіря ОСОБА_3, що по вул. Леніна, 27 у с. Великий Чернятин.

Викрадені ворота він заховав і про вчинення крадіжки розповів ОСОБА_2 та запропонував спільно збути їх. В подальшому ОСОБА_2 достовірно знаючи, що ці ворота крадені, разом із ОСОБА_1 занесли і продали їх ОСОБА_4 за 80 грн., отримані кошти витратили на власні потреби.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно за вище зазначених обставин він таємно викрав ворота у ОСОБА_3, про що розповів ОСОБА_2 і вони їх разом продали.

Підсудна ОСОБА_2 в судовому засіданні вину теж визнала повністю щиро розкаялася та пояснила, що ОСОБА_1 розповів їй про крадіжку воріт, а потім вони разом їх продали і гроші витратили.

Крім визнання власної вини, обєктивно вина ОСОБА_1. та ОСОБА_2 у вчиненні злочинів підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів:

- даними протоколу огляду місця події від 2.12.2009 року;

- даними протоколу добровільної видачі від 02.12.2009 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 видав крадені ворота;

- даними протоколу відтворення обстановки і обставин події від 13.01.2010 року, де ОСОБА_1 детально розповів про викрадення воріт;

- довідкою, виданою ТОВ «Укркомплект» про вартість воріт та протоколом зважування.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, дії ОСОБА_2 за ст.198 КК України, як заздалегідь не обіцяний збут майна, здобутого злочинним шляхом..

Призначаючи покарання підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що помякшують та обтяжують їх покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудних, є їх щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_1 є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, ОСОБА_2 вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Суд враховує, що ОСОБА_1 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується, що ОСОБА_2 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності та такж негативно характеризується.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити покарання у виді арешту.

Також, на думку суду, виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливе без відбування покарання, а тому її слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Речовий доказ ворота підлягають залишенню ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винними у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на чотири місяці.

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Запобіжний захід обом засудженим до набрання вироком чинності залишити попередній - підписку про невиїзд.

Речовий доказ - ворота залишити ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом 15 діб.

Суддя :