АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 16.03.2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Вороньків Бориспільського району Київської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона 29 жовтня 2014 року о 17.00 год. зайшла до приміщення ТРЦ «Гулівер», який розташований за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-а. Знаходячись у приміщенні ТРЦ «Гулівер», ОСОБА_6 піднялась на другий поверх у магазин з продажу жіночого одягу «Страдіваріус», де з полиці взяла одну пару жіночих черевиків, вартістю 699 грн., артикул 9346/341/040, які належать ТОВ «Страдіваріус Україна». В цей момент у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаних черевиків, з якими вона направилась до примірочної. Вийшовши із примірочної кабінки, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою викрадення чужого майна, сховала вказані черевики до своєї сумки. Після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, направилась з жіночими черевиками до виходу з магазину, проте довести до кінця свій злочинний умисел не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки при виході з магазину спрацювала антикрадіжкова рамка, і ОСОБА_6 була затримана охоронцем вказаного магазину.

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить апеляційний суд вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у призначенні обвинуваченій покарання не у твердій сумі, а у відповідності до вимог ст. 53 КК України в ставках неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із змісту апеляційної скарги, прокурор просить змінити оскаржуваний вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке полягало у призначенні покарання у виді штрафу не в певній кількості неоподатковуваних розмірів доходів громадян, а в абсолютних числах (850 грн.).

Разом з тим, відповідно до ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є:

1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню;

2) застосування закону, який не підлягає застосування;

3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту;

4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому прокурор у своїй апеляційній скарзі не вказує, яке саме з визначених ст.413 КПК України порушень допустив суд першої інстанції при призначенні покарання.
На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. відповідає вимогам закону, оскільки, не виходить за межі, встановлені санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, та мотивоване судом належним чином.
Призначення судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання у твердій грошовій сумі не призвело до порушень, передбачених ст.413 КПК України, та не ставить під сумнів законність та обґрунтованість вироку.
Зміст вказаного вироку є зрозумілим як для учасників судового провадження, так і для органу, на який покладено обов`язок його виконання.
Кваліфікація дій обвинуваченого та справедливість призначеного покарання прокурором не оскаржується.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для зміни вироку відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 16.03.2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3