Апеляційний суд Рівненської області
______________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2012 року м. Рівне

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Іващука В.Я,

суддів - Баглика С.П., Полюховича О.І.

за участю прокурора Іванціва М.Р.

засудженого ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

та її представника ОСОБА_3

розглянула 20 листопада 2012 року у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_2 на вирок Рівненського міського суду від 7 травня 2012 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народжений в с.Невірків Корецького району Рівненської області, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлучений, працюючий водієм фірми „Ференс", мешканець АДРЕСА_1, раніше судимий,

- засуджений за ст.128 КК України на два роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк на два роки.

На засудженого покладено обов'язки передбачені п.п.2,3 ст.76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_1, 17 листопада 2011 року приблизно о 21 год. перебуваючи в квартирі №27, на вул.Фабричній, 1, в м.Рівне, не передбачаючи можливих наслідків тілесних ушкоджень, діючи з необережності, після словесного конфлікту з ОСОБА_2. підняв останню під руки з крісла, на якому вона перед тим сиділа та штовхнув її на підлогу, внаслідок чого потерпіла впала та отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, за критерієм довготривалого розладу здоров'я.

В поданій на вирок суду апеляції, потерпіла просить вирок суду скасувати, а справу повернути прокурору на додаткове розслідування у зв'язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин, в саме ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки ОСОБА_1 діяв з прямим умислом наносячи їй удари в різні частини тіла.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої та її представника, які підтримали апеляцію, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, пояснення засудженого ОСОБА_1, який вважає подану апеляцію безпідставною та просить вирок щодо нього залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляції та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілої не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 348 п. 9 КПК України апеляцію мають право подавати потерпілий і його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Доводи апелянта про скасування вироку суду через необхідність перекваліфікації ОСОБА_1 із ст .128 на ч.1 ст.122 КК України та невірний висновок суду стосовно встановленого розміру моральних збитків, не заслуговують на увагу,

Згідно вироку, при вирішенні питання про обсяг дослідження доказів в порядку ч.3 ст.299 КПК України, ОСОБА_1, потерпіла та її представник погодилися з недоцільністю дослідження доказів, які підтверджують вчинення злочину за обставин зазначених у вироку суду (а.с.160).

Згідно протоколу судового засідання ( а.с. 155-159), як під час судового слідства, так і в судових дебатах, ні потерпіла, ні її представник не ставили питань про направлення справи на додаткове розслідування або на новий судовий розгляд у звязку з неправильною кваліфікацією дій засудженого. При цьому потерпіла та її представник ствердили, що їм зрозумілі вимоги ч.3 ст.299 КПК України та вони погодилися на спрощений порядок дослідження доказів у справі.

Крім того, під час судових дебатів потерпіла та її представник повністю погодилися із думкою прокурора про правильність кваліфікації дій засудженого за ст.128 КК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом належним чином доведено до відома потерпілої та її представника вимоги ч.3 ст.299 КПК України, зокрема, те, що вони в подальшому будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Також, як вбачається з протоколу судового засідання (а.с.158), потерпіла погодилася з думкою прокурора, щодо кваліфікації дій засудженого та обрання йому міри покарання, а в частині задоволення цивільного позову покладалася на думку суду.

При призначенні покарання засудженому, суд належним чином врахував тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, що помякшують та обтяжують його вину.

Задовольняючи цивільний позов, в частині стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції належно мотивував своє рішення та стягнув 5000 грн. із засудженого на користь потерпілої.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку, а тому апеляція потерпілої не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського міського від 07 травня 2012 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію потерпілої ОСОБА_2 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6