Справа № 11-523/2007 Головуючий 1 інстанції;
- 345 ч. 2 КК Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня
2007 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого:
судді Баглая І.П. суддів: Оседача М. М. ,
Сердюка О.Г. за участю прокурора: Шваб Л.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_2 та старшого помічника прокурора Корюківського району на
вирок Корюківського районного суду від 3 травня 2007 року.

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянин України, уродженець с. Самотути Корюківського
району Чернігівської області, мешканець
АДРЕСА_1, освіта вища, одружений,
працюючий головою фермерського господарства «Агротехсервіс», раніше не судимий, -

засуджений
за ст.
345 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування
покарання з іспитовим строком на 1 рік та відповідно до ст. 76
КК України покладено обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судом засуджений
визнаний винним в тому, що 2 червня 2006
року, близько 11 години, ОСОБА_2,
в АДРЕСА_2, в магазині «Маркет»
Менської райспоживспілки, при
примусовому виселенні працівниками державної виконавчої служби його дружини з
орендованого приміщення, завідомо знаючи
про те, що старший інспектор патрульної
служби Менського РВ УМВС ОСОБА_3 являється працівником правоохоронного органу і
виконує свої службові обов'язки, умисно
заподіяв йому легкі тілесні ушкодження,
що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

В апеляціях:

· Адвокат
ОСОБА_1 в інтересах засудженого просить вирок скасувати, а справу відносно ОСОБА_2 провадженням закрити
за відсутністю в його діях складу злочину. Мотивує свої вимоги тим, що висновки суду, за яких його визнано винним в спричиненні
умисних тілесних ушкоджень працівнику міліції,
не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема вказуючи при цьому, що дії працівників міліції при примусовому
виселенні його дружини з орендованого приміщення носили неправомірний характер
та ставить під сумнів отримання тілесних ушкоджень потерпілим. На думку апелянта, покази потерпілого ОСОБА_3 протирічать
показам свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
інших, а висновки проведеної судово -
медичної експертизи, яка визначила
ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, є
суперечливими і як такими, що не могли
бути взятими до уваги як один із доказів. Також вважає незаконним вирок у
частиш стягнення з засудженого моральної шкоди на користь потерпілого, т. я.,
на його думку, позовна заява про
відшкодування моральної шкоди не відповідала встановленій формі.

· Старший
помічник прокурора Корюківського району зазначав про необхідність скасування
вироку за м'якістю призначеного покарання,
з винесенням нового, яким
визначити засудженому ОСОБА_2 більш сувору міру покарання в межах санкції
статті КК України, Свої вимоги
аргументує тим, що засуджений, з огляду на наявність доказів, які повністю підтверджують його вину, в скоєному злочині не зізнався та не
розкаявся, що вказує на ту
обставину, що він не бажає стати на шлях
виправлення.

До
початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції прокурором надано
листа, яким було відкликано подану
апеляцію, в зв'язку з чим провадження по
справі в цій частині необхідно закрити.

Колегія
суддів, вислухавши, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції
адвоката, дослідивши матеріали
кримінальної справи

та доводи апеляції, вважає,
що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Висновки
суду про винність засудженого ОСОБА_2 у скоєнні злочину, за який його засуджено за зазначених у вироку
обставин, відповідають фактичним
обставинам справи, підтверджені
дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності і
взаємозв'язку.

Зокрема, сам засуджений ОСОБА_2. не заперечував того
факту, що 2 червня 2006 року, перебуваючи в приміщенні орендованого його
дружиною магазину в м, Мена, знаючи про те, що буде проводитись їх примусове виселення
згідно рішення суду, вони не погодились
з дружиною добровільно виконати таке рішення. Він же зазначав про те, що між ним та з одним із присутніх при цьому
працівників міліції відбулась сутичка,
внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження.

З
показів потерпілого ОСОБА_3 вбачається,
що 2 червня 2006 року він виконував службові обов'язки по охороні
громадського порядку при примусовому виселенні працівниками відділу ДВС Менського
рай управління юстиції осіб, які займали
приміщення магазину „ Людмила " в м.
Мена. В зв'язку з протиправними діями цих осіб - ОСОБА_2 та його
дружини, він був вимушений втрутитись в
конфлікт, з метою уникнути побиття як
самих учасників примусового виселення,
так і інших осіб, які були
присутніми при цьому. Не дивлячись на неодноразові попередження ОСОБА_2 про
недопущення таких дій, останній відірвав
з його форменного одягу
погони та наніс удар ліктем в підборіддя. Ці покази потерпілий послідовно давав
протягом всього досудового слідства і підтвердив їх в судовому засіданні.

Такі
покази ОСОБА_3 повністю узгоджуються з показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, які вказували про
протиправність дій ОСОБА_2 при виконанні примусового виселення щодо всіх
учасників такої дії та конкретно вказали на факт заподіяння потерпілому
ОСОБА_3, як особі, яка забезпечувала громадський порядок
тілесних ушкоджень.

Наведеш
показання потерпілого та свідків підтверджуються висновком судово - медичної експертизи, за висновком якої у потерпілого ОСОБА_3
мались тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, забою мяких тканин в ділянці нижньої щелепи
зліва і відносяться до категорії легких,
що спричинили короткочасний розлад здоровя. т .1, а.с.
116-118 .

З
урахуванням викладених обставин суд дійшов обгрунтованого висновку, що
засуджений ОСОБА_2 умисно заподіяв легкі тілесні

ушкодження
працівнику міліції, який виконував
службові обов'язки по охороні громадського порядку.

Є
безпідставними з цього приводу доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 разом з іншими працівниками
міліції не виконували ніяких розпоряджень керівництва відділу міліції з приводу
забезпечення охорони громадського порядку при виконанні працівниками ДВС
рішення суду. З цього приводу матеріали кримінальної справи містять відповідне
розпорядження за № 71 від 2 червня 2006 року,
а дії Асауленко в даному випадку повністю відповідали вимогам Закону
України „ Про міліцію " та іншим підзаконним актам. Посилання сторони захисту на протиправність
дій ОСОБА_3 в даному випадку є надуманими.

Не можна
погодитись із доводами апеляції в тій частині,
що Асауленко отримав тілесні ушкодження після закінчення конфлікту в
магазині, а висновок експерта з приводу
наявності в нього тілесних ушкоджень не міг бути взятим до уваги, як один із доказів.

Колегія
суддів відмічає, що такий висновок
грунтується на матеріалах справи,
відповідно до яких потерпілий звертався за медичною допомогою як
безпосередньо після отримання тілесних ушкоджень, так і в подальшому, і він в повній мірі співвідноситься з іншими
доказами по справі, які були взяті судом
при вирішенні питання щодо винності засудженого.

За таких
обставин, колегія суддів вважає
правильною кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_23а ч.2 ст.
345 КК України, як умисне
заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв'язку
з виконанням ним службових обов'язків.

Покарання
засудженому призначене у відповідності з вимогами ст. . 65 КК України. При цьому суд
врахував характер та ступінь суспільної небезпеки злочину. В достатній мірі
судом також враховані дані про його особу,
в зв'язку з чим підстав для пом'якшення призначеного засудженому покарання
немає.

Вирішуючи
цивільний позов потерпілого суд першої інстанції дотримався вимог норм цивільно
- процесуального законодавства і стягнув із засудженого моральну шкоду, розмір якої відповідає фізичним стражданням
потерпілого внаслідок отримання ним тілесних ушкоджень при виконанні обов'язків
по охороні громадського порядку.

Посилання
апелянта про те, що суд не мав права
розглядати цивільний позов потерпілого за відсутності підпису останнього в
позовній заяві, не можуть бути взятими
до уваги з тих підстав, що суд в своєму
рішенні обґрунтував такий недолік заяви,
оскільки будучи присутнім в судовому засіданні потерпілий Асауленко
повністю підтвердив свої вимоги,
вказуючи про свою неуважність при складенні заяви.

Істотних
порушень норм кримінально - процесуального закону, які б тягнули за собою зміну чи скасування
вироку колегія судців не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне
провадження за апеляцією старшого помічника прокурора Корюківського району
закрити.

Апеляцію
адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_23алишити без задоволення, а вирок Корюківського районного суду
Чернігівської області від 3 травня 2007 року щодо Білого Володимира Петровича -
без змін.