1-КП/638/109/15
ВИРОК
іменем України
30 червня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, Вірменії, громадянина України, одруженого, який має на утриманні трьох дітей: доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працюючого за трудовою угодою водієм, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який перебуває у цивільному шлюбі, працюючого за трудовою угодою вантажником у ТЦ «Барабашова», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого 06.03.2001 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.229-6 КК України до 2 років позбавлення волі; 18.10.2001 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141 КК України до 3 років позбавлення волі; 24.01.2006 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.296 КК України до 1 року позбавлення волі; 12.04.2007 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 16.12.2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.296 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 08.12.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.1 ст.353 КК України,
08.05.2014 року близько 11:00 години ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, знаходились біля будинку № 6-А по вулиці Новгородській міста Харкова. В ході спілкування у ОСОБА_7 виник корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння майном його знайомого ОСОБА_13 . Своїм злочинним наміром ОСОБА_7 поділився з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та запропонував останнім прийняти в ньому участь, на що вони надали свою згоду. В подальшому реалізуючи свій єдиний сумісний злочинний умисел та попередньо розподіливши ролі вчинення злочину, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_13 на його особистий телефон, та повідомив, що він ОСОБА_7 знайшов для ОСОБА_14 роботу, та для чого останньому необхідно приїхати до нього за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_13 не підозрюючи про істинні наміри ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , приїхав на міському транспорті на вул.. Новгородську, 6-А в м. Харкові, де зустрівся з ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_13 направились на вул. Мирну, 16 в м. Харкові, де зі слів ОСОБА_7 повинні були зустрітися з його знайомим, який відвезе їх на співбесіду щодо майбутньої роботи ОСОБА_13 . Неподалік будинку АДРЕСА_6 до них підійшов ОСОБА_11 з ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_11 , реалізуючи злочинний намір наніс потерпілому один удар правою рукою в область лівої скули, спричинивши останньому тілесні ушкодження на обличчі, а саме на слизовій поверхні губи зліва, які згідно висновку судово медичної експертизи № 1536-ая/14 від 15.05.2014 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_12 відкрито, шляхом ривку забрав у ОСОБА_13 шкіряну сумку «Армані», вартість якої згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 5746 від 29.05.2014 року, складає 212,50 грн., в якій знаходились гроші у розмірі 60 гривень, ключі, банківські карти, студентський квиток, паспорт громадянина України, водійське посвідчення, мобільний телефон «Iphone 3GS», вартістю 1520 грн. Після цього продовжуючи свій злочинний намір протиправно зняли з потерпілого ОСОБА_13 сонцезахисні окуляри, вартістю 1440 грн., золоту обручку 585 проби, вартістю 3312,40 грн., срібну обручку 925 проби, вартістю 329 грн., та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з протиправно вилученим у ОСОБА_13 майном з місця скоєння злочину втекли, а ОСОБА_7 залишився з ОСОБА_13 на місці скоєння злочину. В подальшому ОСОБА_7 залишив ОСОБА_13 та направився до ломбарду «Скарбниця», який розташований по вул. О. Яроша, 23-А в м. Харкові, де за раніше обумовленою домовленістю його чекав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_7 на власний паспорт громадянина України заклав золоту каблучку потерпілого за 900 грн., які він передав ОСОБА_11 , та якими останній розпорядився на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_11 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, а, крім того, ОСОБА_11 за частиною 1 статтею 353 КК України, визнали повністю, щиро розкаялися, надали пояснення щодо фактичних обставин справи так як вони викладені вище у вироку.
Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_7 з березня 2014 року, останній запропонував йому роботу водія, на що він погодився, приїхав на вулицю Новгородську, 6-А міста Харкова для зустрічі з другом ОСОБА_7 . Зустрівшись, вони пішли до будинку АДРЕСА_6 , де до них підійшов ОСОБА_11 з товаришем. ОСОБА_11 повідомив, що він є працівником міліції, показавши, як він думав на той час, посвідчення співробітника міліції, наніс йому удар правою рукою в область щелепи та забрали особисте майно, а саме шкіряну сумку «Армані», в якій знаходились гроші у розмірі 60 гривень, ключі, банківські карти, студентський квиток, паспорт громадянина України, водійське посвідчення, мобільний телефон «Iphone 3GS», сонцезахисні окуляри, золоту обручку 585 проби, срібну обручку 925 проби. Після чого, обвинувачені з місця скоєння злочину зникли, а він повернувся додому та звернувся до районного відділу міліції із заявою про скоєний злочин.
Вина ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а ОСОБА_11 , крім того за ч.1 ст.353 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
- показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні показав, що обвинувачених знає давно, 07.05.2014 року зустрічався з ОСОБА_7 , який пропонував за грошову винагороду прийняти участь в якості міліціонера, на що він не погодився. Про обставини цієї пропозиції йому нічого невідомо.
- висновком судово медичної експертизи № 1536-ае/14 від 15.05.2014 року, відповідно до якої у ОСОБА_13 мав місце рубець на голові, який виник внаслідок загоєння забитої рани, яка виникла від дії тупого твердого предмету та могла бути спричинена в строк, вказаний потерпілим, за ступенем тяжкості це легке тілесне ушкодження.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.05.2014 року, згідно з яким ОСОБА_13 вказав на ОСОБА_11 , як на особу, яка відкрито заволоділа його майном.
- довідкою ПП «Ломбард Скарбниця», згідно якої 08.05.2014 року ОСОБА_7 у вказаний слідчим час звертався до ломбардного відділення з приводу закладу золотої обручки 585 проби, вагою 4,07 грамів.
- висновком судової товарознавчої експертизи № 5746 від 29.05.2014 року, якою визначена ринкова вартість майна, що належало потерпілому ОСОБА_13 , сума якої склала 8673,90 грн.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2014 року, згідно якого ОСОБА_13 вказано на особу під фотокарткою № 3 ( ОСОБА_12 ), як на таку, що була разом з ОСОБА_11 під час скоєння злочину.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.05.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_13 , який детально на місцевості показав про події що мали місце 08.05.2014 року.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.06.2014 року за участю ОСОБА_11 , якому запропоновано показати спосіб та механізм скоєння ним кримінального правопорушення, на що останній відмовився з посиланням на ст.63 Конституції України.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2014 року за участю ОСОБА_7 , який на місці показав спосіб та механізм скоєння ним правопорушення.
- протоколом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_7 від 19.06.2014 року, в ході якого ОСОБА_7 частково підтвердив покази потерпілого, достеменно не пам`ятаючи хто саме наносив удар ОСОБА_17 та забрав його речі.
- постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 23.06.2014 року, якою пластикові картки «ПриватБанка», пластикову картку «Банк «Фінанси та Кредит», студентський квиток, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , барсетку чорного кольору, ключі в кількості двох штук визнано речовими доказами, долучено до матеріалів кримінального провадження та передано потерпілому на відповідальне зберігання.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 , ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), скоєний за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно. Крім того, суд кваліфікує дії ОСОБА_11 за ч.1 ст.353 КК України, тобто самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане з вчиненням суспільно небезпечного діяння.
Часткове визнання вини ОСОБА_11 в попередніх судових засіданнях зокрема не визнання факту нанесення удару потерпілому та не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, визнання факту заволодіння чужим майном, що, на його думку слід кваліфікувати за ст.190 КК України, тобто шахрайство, суд відхиляє, через обумовлення такої позиції бажанням ухилитися від більш тяжкого покарання, відсутність обов`язкової ознаки шахрайства добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше в силу ст.89 КК України не судимий, на обліках у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, батьків пенсіонерів, працює за трудовою угодою водієм, за місцем проживання характеризується задовільно. Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що він раніше судимий, на обліках у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, перебуває у цивільному шлюбі, працював до затримання за трудовою угодою вантажником, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених у відповідності зі ст.66 КК України є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених у відповідності зі ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинувачуваним ОСОБА_7 , ОСОБА_11 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів (ч.2 ст.186 КК України) та невеликої тяжкості (ч.1 ст.353 КК України), наведені вище дані про їх особу, знаходить необхідним для їх виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції інкримінованих статей із застосуванням ст.75 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 суд залишає без задоволення через добровільне відшкодування завданої шкоди.
Речові докази у справі суд визнає за необхідне визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді застави у відношенні ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу суд вважає за доцільним залишити без змін, після чого скасувати, повернувши суму застави ОСОБА_18 .
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили скасувати, звільнивши з-під варти в залі суду негайно.
Судові витрати за проведення експертних досліджень, суд вважає необхідним покласти на обвинувачених.
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.353 КК України та призначити йому покарання:
· за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
· за ч.1 ст.353 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_11 у вигляді тримання під варто до вступу вироку в законну силу скасувати, звільнивши останнього з під варти в залі суду негайно.
Зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання попереднє утримання під вартою з 14 травня 2014 року.
Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання попереднє утримання під вартою з 16 травня 2014 року по 12 січня 2015 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи у розмірі 246 грн.
Речові докази у справі - пластикові картки «ПриватБанка», пластикову картку «Банк «Фінанси та Кредит», студентський квиток, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , барсетку чорного кольору, ключі в кількості двох штук, передані потерпілому ОСОБА_13 на відповідальне зберігання, вважати переданими за належністю.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий