АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3017/15-к Номер провадження 11-сс/786/166/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої
адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про скасування постанови заступника начальника СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 20.02.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000019 від 26.06.2013 року.
Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя послався на те, що в ході проведення досудового розслідування в діях працівників Козельщинського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не встановлено всіх необхідних ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2015 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 на постанову заступника начальника СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 20.02.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000019 від 26.06.2013 року, за ознаками ч.3 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що слідчим суддею винесено необґрунтовану ухвалу, не досліджено повно та всебічно матеріали справи, не прийнято до уваги явні порушення, що були допущені під час розслідування кримінального провадження, що призвело до знищення доказів, підроблення документів та неможливості встановлення істини по справі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; адвоката ОСОБА_8 та скаржницю ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляції; заперечення прокурора ОСОБА_6 ; дослідивши матеріали справи та кримінального провадження; перевіривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з такого.

За змістом ст.284 КПК України, під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як в апеляційній скарзі, так і в своїх поясненнях під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді апелянт посилається на чисельні порушення вимог КПК України під час досудового розслідування кримінального провадження. При цьому стверджує, що ОСОБА_7 не визнана потерпілою по справі, а тому не мала можливості в повній мірі реалізувати свої процесуальні права. Крім того, ні ОСОБА_7 , ні представник потерпілої не ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, що ускладнює оскарження ними постанови про закриття кримінального провадження.

Аналогічну думку під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді висловила ОСОБА_7 .. При цьому стверджувала, що їй не вручали пам`ятку з процесуальними правами, не інформували про слідчі дії та не давали можливості приймати в них участь, не ознайомили з матеріалами кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_6 наполягав на тому, що рішення про закриття кримінального провадження є законним та обґрунтованим, а твердження про те, що ОСОБА_7 не визнана потерпілою є безпідставними. В той же час не заперечував, що потерпіла та її представник дійсно не ознайомлені з матеріалами кримінального провадження.

За змістом ст..56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право: бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг; на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом; знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Зокрема, під час досудового розслідування потерпілий має право: подавати докази на підтвердження своєї заяви; брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Перелік прав потерпілого, визначений у ст. 56 КПК, не є вичерпним, тому йому надається право користуватися іншими правами, встановленими КПК.

Права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні. Широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що, у свою чергу, необхідна для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК.

Забезпечення прав потерпілого покладається на органи і осіб, які здійснюють кримінальне провадження: слідчого, прокурора і суд. Керівник органу досудового розслідування зобов`язаний у межах повноважень, наданих йому ст. 39 КПК, організовувати діяльність слідчого із забезпечення прав потерпілого. Слідчий суддя покликаний забезпечувати додержання прав потерпілого засобами судового контролю.

Право потерпілого бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені КПК, реалізується за допомогою вручення йому уповноваженою особою пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, передбаченої ч. 2 ст. 55 КПК (див. коментар до ст. 55 КПК). Указана пам`ятка повинна містити перелік прав і обов`язків потерпілого, передбачених статтями 56 та 57 КПК, а також про засоби їх забезпечення (шляхом здійснення судового контролю та прокурорського нагляду). На прохання потерпілого права і обов`язки викладені у пам`ятці, мають бути йому роз`яснені особою, яка її вручила. Крім того, при проведенні окремих процесуальних дій, в яких бере участь потерпілий, йому повідомляються і роз`яснюються його права і обов`язки як учасника відповідної процесуальної дії.

Як встановлено під час апеляційного перегляду ці вимоги закону не виконані, потерпіла ОСОБА_7 під час досудового розслідування не отримувала пам`ятки про свої процесуальні права та обов`язки, а також була позбавлена можливості в повній мірі їх реалізувати. В той же час, не будучи ознайомленою з матеріалами кримінального провадження потерпіла стверджує про те, що досудове розслідування було неповним та необ`єктивним, при цьому на стадії оскарження постанови про закриття кримінального провадження вона також позбавлена можливості заявляти будь-які клопотання з метою забезпечення повного виконання завдань кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що через істотне порушення прав потерпілої рішення про закриття кримінального провадження порушення є передчасним.

Згідно ст.307 КПК України, за результатами скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею може бути постановлена ухвала про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Вірно пославшись на вимоги ст.94 КПК України щодо оцінки доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя фактично проігнорував ці вимоги закону. Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення по справі, слідчий суддя не перевірив чи були дотримані слідчим вимоги ст.91 КПК щодо збирання, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження та чи відповідає рішення слідчого про закриття кримінального провадження вимогам кримінального процесуального закону.

З урахуванням вище викладеного, рішення слідчого судді не можна вважати законним та обґрунтованим.

Згідно ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2)скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Оскільки в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним апеляція підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.407,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілої Роздільної ОСОБА_12 задовольнити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 23.03.2015 року

Постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову заступника начальника СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 20.02.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 26.06.2013 року, а провадження направити для проведення досудового слідства.

С У Д Д І:
ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15