Справа № 1308/1-181/11 Головуючий у 1 інстанції: Мамчук І.С.
Провадження № 11/1390/608/12 Доповідач: Ревер В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2012 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Ревера В.В.

суддів Михалюка В.О., Урдюк Т.М.

за участю прокурора Малиш Н.С.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляції захисника ОСОБА_5, засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2011 року, -

встановила:

цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.187 КК України на сім років позбавлення з конфіскацією всього особистого належного майна.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку та жительку с.Дорожів Дрогобицького району Львівської області, раніше не судиму,

визнано винною та засуджено за ч.2 ст.187 КК України на сім років позбавлення з конфіскацією всього особистого належного майна.

Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишено взяття під варту.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рахується з 30 квітня 2011 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, солідарно, на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 660 грн. 03 коп., та моральну шкоду в сумі 35000 грн.

Згідно вироку суду, ОСОБА_3, за попередньою змовою у групі осіб із ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, близько 23 год. 29 квітня 2011 року, в м.Самборі Львівської області в тунелі будинку №3 по вул. Шевченка, з метою заволодіння майном вчинили напад на ОСОБА_6 Під час вчинення злочину ОСОБА_3 ззаду наніс ОСОБА_6 удар кулаком по потилиці, збив її з ніг та продовжив наносити потерпілій удари по обличчю та різних частинах тіла, спричинивши їй струс головного мозку, синець під правим оком, синець навколо лівого ока, садно в ділянці правої брови, синець на стегні, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заволоділи її особистими речами: сережками вартістю 50 грн., срібним перснем вартістю 200 грн., жіночою наплічною сумочкою марки Farfalla Rossoвартістю 282 грн., в якій знаходились дві косметички вартістю 17 грн. 50 коп. та 20 грн., футляр для окулярів торгової марки Milenyumвартістю 78 грн., в якому знаходились окуляри для зору вартістю 350 грн., портмоне торгової марки Hitedolphinвартістю 80 грн., в якому знаходились гроші в сумі 300 грн., футляр для окулярів із сонцезахисними окулярами марки Gallantвартістю 200 грн., гроші в сумі 1000 грн., та ніші дрібні особисті речі загальною вартістю 2000 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4557 грн. 50 коп., після чого залишили потерпілу і з місця скоєння злочину втекли.

На даний вирок захисник ОСОБА_5 та засуджені ОСОБА_4 і ОСОБА_3 подали апеляції.

Захисник ОСОБА_5 в апеляції просить змінити вирок суду першої інстанції, помякшивши ОСОБА_3 призначене покарання, застосувавши ч.1 ст.69, ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, без конфіскації майна. Зменшити розмір цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди з 35000 грн. до 20000 грн., які стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4, залишивши без змін відшкодування матеріальної шкоди.

В мотивах зазначає, що вирок підлягає зміні у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав частково і пояснив, що попередньої змови між ним та засудженою ОСОБА_4 не було, що вона опинилася у невідповідний час, у невідповідному місці, що він дійсно кинув їй сумку потерпілої ОСОБА_6, яку вона взяла.

При винесенні вироку судом не взято до уваги клопотання захисту про застосування ст.69 КК України та ст.75 КК України і у вироку суду не вказано причини незастосування даних статей.

Виходячи із норм ст.69 КК України, та враховуючи ст.66 КК України обставини, що помякшують покарання ОСОБА_3 наступні: щире каяття у вчиненому, явка з повинною, його молодий вік, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, опікувався своїми бабцею та дідусем, які окрім нього нікого не мають, до вчинення злочину працював військовослужбовцем, де позитивно зарекомендував себе, навчався на заочній формі, на другому курсі ВУЗу, вибачився перед потерпілою. Відшкодувати завдані їй матеріальні та моральні збитки не зміг, так як після скоєння злочину був відразу затриманий, тяжких наслідків по справі немає, потерпілій повернуто все викрадене у неї.

Перераховані вище обставини дають можливість обрати ОСОБА_3 міру покарання нижчу від найнижчої встановленої в санкції статті та застосувати ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Засуджена ОСОБА_4 в поданій апеляції просить змінити такий вирок та виправдати її у звязку з відсутністю в її діях складу злочину.

Звертає увагу суду на те, що у змову з ОСОБА_3 не вступала, та непричетна до вчинення даного злочину. З ОСОБА_3 до події була мало знайома, і не здогадувалась про його наміри нападу на потерпілу, а після вчинення ним злочину залякав її, після чого в подальшому дав неправдиві покази. Потерпіла ОСОБА_6 на досудовому слідстві показала що протиправні дії щодо неї вчиняв тільки мужчина, а ОСОБА_4 вона побачила вже після нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Крім цього, судом першої інстанції не взято до уваги те, що перебуваючи у ЛСІ в неї суттєво погіршився стан здоровя, що на момент вчинення злочину до якого вона не причетна, такій виповнилось всього девятнадцять років. Виховувалась ОСОБА_4 в неповноцінній сім'ї, росла без батька, мати пенсійного віку.

Засуджений ОСОБА_3 в поданій апеляції просить скасувати вирок Самбірського міськрайонного суду від 15 листопада 2011 року та повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

На думку засудженого ОСОБА_3 судом першої інстанції при розгляді справи по суті допущено істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства та однобічно проведено судове слідство. Крім цього засуджений звертає увагу суду на те, що у вироку вказано що злочин ОСОБА_3 вчинив у стані алкогольного спяніння, але у матеріалах справи немає жодного документального підтвердження цього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_3, який відмовився від поданої ним апеляції та підтримав апеляцію захисника ОСОБА_5 про помякшення призначеного йому покарання, пояснення засудженої ОСОБА_4 на підтримання поданої нею апеляції, виступи захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які просили задоволити відповідно апеляції захисника ОСОБА_5 та засудженої ОСОБА_4, думку прокурора Малиш Н.С. про безпідставність апеляцій та залишення без зміни вироку суду, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як достовірно встановлено в справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за попередньою змовою у групі осіб, з метою заволодіння майном, вчинили напад на потерпілу ОСОБА_6, заподіявши потерпілій легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя та заволоділи її майном на загальну суму 4557 грн.

В суді першої інстанції засуджений ОСОБА_3 давав показання про те, що напад вчинив один, попередньої змови з ОСОБА_4 не було. Також засуджена ОСОБА_4 стверджувала, що розбійного нападу не вчиняла, попередньої змови між ними не було.

У сукупності з іншими зібраними у справі доказами суд першої інстанції належно оцінив показання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, і правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності та взяв за основу вироку показання потерпілої ОСОБА_6 та свідків, які підтверджуються іншими доказами.

Так потерпіла ОСОБА_6 ствердила, що саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили на неї напад, при цьому ОСОБА_3 завдавав ударів та утримував її, а ОСОБА_4 забирала речі.

Також свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які спілкувалися з ОСОБА_6 безпосередньо після вчинення злочину показали, що саме дві особи вчинили напад на потерпілу та заволоділи її майном.

Доводи апеляцій захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про відсутність між засудженими попередньої змови на вчинення розбійного нападу, колегія суддів вважає надуманими та не приймає до уваги. Їх дії були наперед узгоджені, кожен виконав відведену йому роль. Так ОСОБА_3 застосував насильство до потерпілої, а ОСОБА_4 в цей час заволоділа майном ОСОБА_6 В подальшому майно та речі потерпілої були розділені між ними, що також свідчить про спланованість їх дій.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 104/11 від 05.05.2011 року, під час нападу та застосування насильства ОСОБА_6 було заподіяно легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя.

Даний висновок належно аргументований з наукової точки зору, не суперечить іншим зібраним та дослідженим в судовому засіданні доказам, а тому суд першої інстанції правомірно визнав його достовірним доказом. Тяжкістю заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, відображених у висновку, також стверджується правильність кваліфікації дій засуджених. Доводи ж апеляції засудженої ОСОБА_4 про відсутність в її діях інкримінованого злочину є надуманими.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст.67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і правильно кваліфікував їх дії за ч.2 ст.187 КК України, так як вони вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоровя ОСОБА_6

Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку, а саме з фабули обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнаного судом доведеним, покликання на вчинення ними злочину у стані алкогольного спяніння та визнання обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували стан спяніння.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були затримані після вчинення злочину, однак освідування на стан спяніння не проводилось. Обвинувачення щодо вчинення злочину в стані алкогольного спяніння фактично ґрунтується лише на їх показаннях про те, що перед цим пили пиво, що є недопустимим.

Що ж до конкретного покарання за ч.2 ст.187 КК України, суд першої інстанції з врахуванням обставин вчинення злочину, обґрунтовано визначив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі. Поряд з цим при визначенні строку покарання, не в повній мірі враховано дані про їх особу, обставини, які помякшують покарання та призначено покарання, яке є надто суворим.

Колегія суддів з врахуванням особи ОСОБА_3 обставин, які помякшують покарання, а саме: щирого каяття, сприяння розкриттю злочину, молодого віку, позитивних характеристик, того що вперше притягується до кримінальної відповідальності, займається суспільно-корисною працею, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи ОСОБА_4 та обставин, які помякшують покарання, а саме: щирого каяття, молодого віку, позитивних характеристик, того що вперше притягується до кримінальної відповідальності, її ролі у злочині, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає за необхідне застосувати положення ст.69 КК України та помякшити покарання, визначивши строк такого нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.2 ст.187 КК України. Тому вирок суду в цій частині підлягає зміні, а апеляції захисника ОСОБА_5 засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до часткового задоволення.

Обговорюючи конкретний строк покарання, виходячи з вимог ст.65 КК України, колегія суддів вважає, що покарання пять років позбавлення волі для ОСОБА_3 та чотири роки позбавлення волі для ОСОБА_4, буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

В решті ж вирок суду є законним та обґрунтованим.

Підстав для застосування положень ст.75 КК України, про що порушується питання в апеляції захисника ОСОБА_5 не вбачається.

Цивільний позов вирішено відповідно до вимог законодавства, доводи апеляції захисника ОСОБА_5 про зменшення розміру моральної шкоди є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції захисника ОСОБА_5, засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволити частково.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2011 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку, а саме з фабули обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покликання на вчинення ними злочину у стані алкогольного спяніння та визнання обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

Помякшити покарання та вважати засудженим ОСОБА_3 за ч.2 ст. 187 КК України, з застосуванням положень ст.69 КК України на пять років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна. Помякшити покарання та вважати засудженою ОСОБА_4 за ч.2 ст. 187 КК України, з застосуванням положень ст.69 КК України на чотири роки позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11