Справа № 301/497/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.06.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників процесу: прокурора ОСОБА_5 , неповнолітнього
ОСОБА_6 та його батька ОСОБА_7 ,
Цією ухвалою щодо неповнолітнього
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з освітою 9 класів, виховується в повній родині,
застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батькові ОСОБА_7 .
Згідно ухвали, неповнолітній ОСОБА_6 скоїв суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України кримінального правопорушення, однак не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, за таких обставин.
24 серпня 2014 року приблизно о 23-ій годині, неповнолітній ОСОБА_6 , перебуваючи в урочищі «Копань» в с. Довге, зустрівши ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов до останнього й наніс удар рукою, затиснутою в кулак, в область голови, від якого останній впав на землю, після чого наніс йому ще два удари рукою по спині, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді садна шкірних покровів ділянки кута лопатки зліва, вище від неї садна шкірних покровів, садна шкірних покровів передньої черевної стінки, синця шкірних покровів скроневої ділянки голови справа, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як шість днів.
В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Іршавського району ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, вказує на те, що ухвала підлягає до зміни в частині встановленого ОСОБА_6 примусового заходу виховного характеру, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що всупереч вимог п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України та п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року, застосовуючи до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, судом не встановлено строк нагляду протягом якого може бути досягнута мета виправлення неповнолітнього ОСОБА_6 .. Крім того, вказує на те, що всупереч вимог ст. 395 КПК України, суд помилково зазначив в ухвалі, що апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів із дня її оголошення. Просить ухвалу змінити й на підставі ч. 3 ст. 105 КК України встановити неповнолітньому ОСОБА_6 строк примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд батькові ОСОБА_7 до одного року.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників процесу: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, неповнолітнього ОСОБА_6 та його законного представника - батька ОСОБА_7 , які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає до зміни з таких підстав.
Висновок суду першої інстанції про те, що дії неповнолітнього ОСОБА_6 містять ознаки передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України суспільно-небезпечного діяння, тобто умисне легке тілесне ушкодження, ґрунтується на сукупності досліджених безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження та наведених в ухвалі доказів, учасниками процесу не оспорюється, тому апеляційним судом, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, не перевіряється.
Не оспорюється прокурором і висновок суду в частині застосування до неповнолітнього примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд батькові ОСОБА_7 .. З урахуванням положень ст. 404 КПК України висновок суду в цій частині також не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимог п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України та п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15.05.2006 року, застосовуючи до неповнолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру, судом не встановлено строк нагляду протягом якого може бути досягнута мета виправлення неповнолітнього, колегія суддів задовольняє.
Так, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України передбачено застосування до неповнолітнього такий примусовий захід виховного характеру як передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, а в ч. 3 цієї статті вказано, що тривалість, передбачених у п. п. 2, 3 ч. 2 цієї статті заходів виховного характеру, встановлюється судом, який їх призначає.
У роз`ясненнях, які містяться в абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», зазначено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Однак, з оскаржуваної ухвали вбачається, що при застосуванні до неповнолітнього ОСОБА_6 примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд батькові ОСОБА_7 , суд, не дотримався вищевказаної норми права, не встановив строк нагляду протягом якого може бути досягнута мета виправлення неповнолітнього ОСОБА_6 , у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині підлягають задоволенню.
Крім того, колегія суддів вважає слушними й доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимог ст. 395 КПК України, суд помилково зазначив в ухвалі, що апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів із дня її оголошення. Так, зазначаючи в резолютивній частині оскаржуваної ухвали про те, що апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом семи днів із дня її оголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд, судом не було враховано вимоги п. 1 ч. 2 ст. 395 КК України, де зазначено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з їх проголошення.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала до зміни.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав старший прокурор прокуратури Іршавського району ОСОБА_8 , задовольнити.
Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2015 року щодо неповнолітнього ОСОБА_6 змінити.
Встановити неповнолітньому ОСОБА_6 строк примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд батькові ОСОБА_7 на один рік.
У решті ухвалу щодо неповнолітнього ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення.
Судді: