Справа №127/8906/15-к
Провадження №1-кс/127/3941/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2015 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 від 03.04.2015 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про збирання доказів (проведення окремих слідчих та негласних слідчих (розшукових дій), -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла зазначена скарга підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 від 03.04.2015 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про збирання доказів (проведення окремих слідчих та негласних слідчих (розшукових дій).

Свою скаргу скаржник мотивує тим, що прокуратурою Вінницької області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000131 від 05.02.15 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.
02 лютого 2015 року колишнім Генеральним прокурором України ОСОБА_7 складено «повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри» від 22.12.14 судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.
У вищезгаданому повідомленні йдеться про те, що: «суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , будучи обізнаним із подіями, які відбувалися у державі, з метою проявити свою лояльність до чинної на той час влади і таким способом отримати преференції для подальшого просування по службі, тобто з особистої зацікавленості, зловживаючи своїми посадовими обов`язками, 14 січня 2014 року постановив завідомо неправосудне рішення, а саме постанову у справі №757/793/14-п про визнання ОСОБА_8 , який (за твердженням ОСОБА_7 ) мав відношення до руху «Автомайдан», винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення правам керування транспортними засобами строком на б місяців. При цьому, в ході судового розгляду справи, з метою реалізації злочинного умислу на постановлення неправосудної постанови, суддя ОСОБА_5 навмисно не взяв до уваги той факт, що рапорт старшого інспектора ОСОБА_9 ним взагалі не підписано, а лише надруковано на принтері, а також навмисно не викликав до суду на не опитав працівників міліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для встановлення істини у справі. Постановлене суддею ОСОБА_5 рішення від 14 січня 2014 року у справі № 757/793/14-п про визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні адміністративного правопорушення набуло досить широкого розголосу по всій території України, оскільки обставини справи були висвітлені у засобах масової інформації, та спричинило обурення громадськості. Також вчинення злочинного діяння суддею ОСОБА_5 , який будучи представником судової влади, покликаний у першу чергу захищати законність у державі, призвело до підриву престижу та авторитету органу державної ( судової) влади та порушення конституційний прав ОСОБА_8 ».

26.03.15 захисник ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до органу досудового розслідування з клопотанням про збирання доказів в кримінальному провадженні, в якому просив орган досудового розслідування провести слідчі (розшукові) дії, а також у відповідності до вимог статей 40, 41 КПК України доручити провести слідчі (розшукові) дії оперативним підрозділам направлені на збирання та перевірку даних з метою підтвердження чи спростування обставин та тверджень викладених Генеральним прокурором України ОСОБА_7 в повідомленні від 02.02.15 про зміну раніше повідомленої підозри судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 за ч.2 ст. 375 КК України», оскільки вони мають визначальне значення для кримінального провадження, а саме зібрати прямі докази з джерел, визначених у ч.2 ст.84 КПК України: на підтвердження факту того, що ОСОБА_8 був учасником цивільного автопротесту - «Автомайдан», а також прямі докази, про те, що зазначені обставини достовірно були відомі судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 при розгляді судової справи № 757/793/14-п; на встановлення політичних переконань на поглядів судді Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_5 ; на підтвердження системності складання службовими особами органів ДАІ МВС України завідомо неправдивих офіційних документів - рапортів, а також прямі докази, про те, що зазначені обставини достовірно були відомі судді Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_5 при розгляді судової справи № 757/793/14-п; на підтвердження того, що рапорт працівника ДАІ МВС України про виявлення правопорушення є офіційним документом та є єдиною підставою для прийняття судом рішення при розгляді справи про адміністративне правопорушення; на підтвердження того, що зміст та форма протоколу про адміністративне правопорушення у справі відносно ОСОБА_8 не відповідали вимогам ст.256 КУпАП; на підтвердження, вказаного у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри, моменту виникнення у судді ОСОБА_5 прямого умислу на постановления завідомо неправосудного рішення; на підтвердження існування у судді ОСОБА_5 мотиву постановления завідомо неправосудного рішення, а саме отримання особистих преференцій в професійній діяльності, для чого обов`язково допитати чинних на той час членів Ради суддів України, ВККС України та ВРЮ, в яких, зокрема, з`ясувати наявність причинного зв`язку між розглядом справи відносно ОСОБА_8 та преференціями в роботі. Які саме преференції та коли мав отримати суддя ОСОБА_5 , розглянувши справу відносно ОСОБА_8 ; на підтвердження того, що вже при вивченні матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 , в порядку ст.278 КУпАП, суддя ОСОБА_5 усвідомлював відсутність події адміністративного правопорушення і, в наступному, розглядаючи справу в судовому засіданні, діяв виключно з метою постановления завідомо неправосудного рішення; на підтвердження того, що при прийнятті рішення по суті справи, суддя ОСОБА_5 був переконаний у невинності ОСОБА_8 ; на підтвердження того, що суддя ОСОБА_5 при розгляді справи навмисно не викликав до суду та не опитав працівників міліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зокрема, чи заявляли сторони неодноразові клопотання про їх виклик, а суддя ОСОБА_5 навмисно не викликав цих осіб; на підтвердження того, що суддя ОСОБА_5 при розгляді справи навмисно не взяв до уваги, що рапорт інспектора ДАІ ОСОБА_9 не підписаний останнім (якщо він справді не підписаний), зокрема, чи сторони неодноразово наголошували на цьому, проте суддя ОСОБА_5 навмисно не звернув на це уваги; на підтвердження того, що постановлене суддею ОСОБА_5 рішення від 14 січня 2014 року у справі № 757/793/14-п про визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні адміністративного правопорушення набуло досить широкого розголосу по всій території України; на підтвердження того, що обставини судового розгляду справи відносно ОСОБА_8 спричинили обурення громадськості; яким саме чином, вчинене суддею діяння, призвело до підриву престижу та авторитету органу державної (судової) влади, у чому конкретно це виявилось.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 від 03.04.15 в задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено.

Прокурор ОСОБА_12 та слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснили, що до прокуратури Вінницької області надійшло клопотання від захисника ОСОБА_6 про зібрання доказів в кримінальному провадженні №0000131. Однак слідчим ОСОБА_3 03.04.2015р. була винесена постанова про відмову в задоволенні клопотання, яка є мотивованою, оскільки ОСОБА_6 не конкретизує, яким шляхом орган досудового розслідування має вчинити слідчі та розшукові дії, направлені на збирання та перевірку даних. Перелік таких дій вказаний в КПК України. Також не заперечували розглянути скаргу ОСОБА_13 у її відсутність, оскільки вона була належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги. Щодо підстав для скасування постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 від 03.04.2015.

Зміст вищевказаної постанови не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а наведене слідчим обґрунтування є недостатнім для відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про збирання доказів в кримінальному провадженні, з огляду на наступне.

З тексту оскаржуваної постанови слідує, що, відмовляючи в задоволенні клопотання сторони захисту, орган досудового розслідування виходив з двох самостійних підстав.

Так, як зазначено в постанові, клопотання сторони захисту є невмотивованим та не підлягає задоволенню, оскільки в кримінальному провадженні органом досудового розслідування здійснюються необхідні слідчі (розшукові ) дії, у тому числі, що зазначені в клопотанні.

По-друге, підозрюваний згідно з ч. 9 ст. 42 КПК України в дійсності має право брати участь у проведенні процесуальних дій, однак, за переконанням органу досудового розслідування, на даній стадії кримінального провадження участь підозрюваного та сторони захисту у проведенні процесуальних дій, в тому числі слідчих (розшукових) дій, може зашкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню кримінального провадження, оскільки під час проведення процесуальних дій, підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як ОСОБА_5 на даний час має статус судді Печерського районного суду м. Києва і може використовувати надані йому владні повноваження.

Оскільки, постанова старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 від 03.04.2015 в супереч вимогам ст. 110 КПК України належним чином не немотивована, наведене в ній обґрунтування не є достатнім для відмови в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчих та процесуальних дій, внаслідок чого викладені в ній висновки не відповідають завданням кримінального судочинства та істотно порушують процесуальні права особи, відносно якої здійснюється досудове розслідування, прошу скасувати зазначену постанову та зобов`язати орган досудового розслідування провести зазначені в клопотанні захисника ОСОБА_6 від 26.03.2015 слідчі та процесуальні дії.

В судове засідання скаржник ОСОБА_5 , а також його захисник не з`явились з невідомих суду причин, хоча скаржник повідомлявся належним чином шляхом телефонограми. Під час передачі телефонограми ОСОБА_5 повідомив, що з`явитись до суду не зможе, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги у відсутність належним чином повідомленої скаржниці та її захисника.

Прокурор ОСОБА_12 та слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснили, що до прокуратури Вінницької області надійшло клопотання від захисника ОСОБА_6 про зібрання доказів в кримінальному провадженні 0000131. Однак слідчим ОСОБА_3 03.04.2015р. була винесена постанова про відмову в задоволенні клопотання, яка є мотивованою, оскільки ОСОБА_6 не конкретизує, яким шляхом орган досудового розслідування має вчинити слідчі та розшукові дії, направлені на збирання та перевірку даних. Перелік таких дій вказаний в КПК України. Також не заперечували розглянути скаргу ОСОБА_5 у його відсутність, оскільки він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора та слідчого, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.
26.03.2015р. адвокат ОСОБА_6 захисник ОСОБА_13 направив до прокуратури Вінницької області клопотання про зібрання доказів.

03.04.2015р. слідчий в ОВС СВ прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Як вбачається з ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з статті 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. У разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.

Відповідно до ч.1 п.7 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Аналізуючи клопотання адвоката ОСОБА_6 , слідчий суддя приходить до висновку, що воно не конкретизоване, оскільки в ньому зазначаються лише обставини, встановлення яких, з точки зору сторони захисту, необхідне для швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення. Разом з тим, в клопотанні не викладено, які саме слідчі (розшукові) дії необхідно провести органу досудового розслідування для встановлення зазначених обставин.

Оскільки в клопотанні не ставиться питання про проведення ні конкретних слідчих дій, ні будь-яких слідчих (розшукових) дій взагалі, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого ОСОБА_3 від 03.04.2015р. про відмову в задоволенні клопотання такою що відповідає вимогам закону.

Крім того, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2015 року, було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_13 з аналогічних підстав.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи, викладені в скарзі, не знайшли свого підтвердження, а тому скарга не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303,306,307,372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 від 03.04.2015 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про збирання доказів (проведення окремих слідчих та негласних слідчих (розшукових дій) відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: