Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 08 квітня 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1
на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21
березня 2007 року і ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2007 року.
громадянин України, такий, що
судимості не мав,
засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на чотири роки позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 травня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.
Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за
те, що він 12 жовтня 2003
року в період часу з 03-ої до 03-ої год. 30 хв., керуючи в стані алкогольного
сп'яніння автомобілем ВАЗ-2107, який належав ОСОБА_3, і рухаючись по вул.
Леніна у сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області зі
швидкістю 60-70 км/год., біля будинку №
217 по вул. Леніна порушив п.п. 2.8 “а”, 12.3, 12.4 Правил дорожнього
руху України і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який йшов по правому краю
проїжджої частини дороги.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 були
заподіяні тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить судові
рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу закрити на підставі ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК
України. Вказує на непричетність ОСОБА_1 до вчинення даного злочину і
стверджує, що той обмовив себе, аби захистити ОСОБА_5, який керував
транспортним засобом і допустив наїзд на пішохода. Посилається на обґрунтування
судом свого висновку про наявність вини ОСОБА_1 на суперечливих і недостовірних
доказах, які отримано з порушенням кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що в її
задоволенні необхідно відмовити.

Висновок суду про доведеність
вини ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_4, підтверджується доказами,
які судом всебічно та повно досліджено і належно оцінено.

Доводи касаційної скарги
захисника ОСОБА_2 про відсутність у діях ОСОБА_1 складу даного злочину,
оскільки він не керував транспортним засобом, є безпідставними.

Допитаний як підозрюваний
ОСОБА_1 повністю визнавав вину і давав докладні пояснення з приводу вчиненого
ним наїзду на пішохода ОСОБА_4 Зокрема, він показував, що керуючи автомобілем,
в якому, крім нього, знаходився лише ОСОБА_6, поблизу будинку № 217 по вул.
Леніна збив пішохода, який слідував у попутному напрямку по правій обочині
дороги. Після вчинення наїзду виїхав на ліву обочину. У світлі фар автомобіля
побачив, що потерпілий лежав на обочині правої частини дороги, не подаючи ознак
життя.

Наведені показання ОСОБА_1
об'єктивно узгоджуються з аналогічними показаннями, які давав 18.10.2003 року
свідок ОСОБА_6, показаннями свідка ОСОБА_7, який був очевидцем того, як після
вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, що збив ОСОБА_4, виїжджав на
ліву обочину, двоє чоловіків вийшли з нього і перебігли дорогу, а потім
повернулись до автомобіля, сіли в нього і поїхали в напрямку центра сел.
Васильківка, різко рушивши з місця.

При відтворенні обстановки та
обставин події свідок ОСОБА_7 показав на місці події та розповів про відомі йому обставини дорожньо-транспортної
пригоди.

З даних протоколу огляду
місця події вбачається, що початок осипу відламків бампера, скла фари
автомобіля і лакофарбового покриття синього кольору розташовано напроти будинку
№ 217 по правому краю проїжджої частини та правій обочині вул. Леніна,
аналогічні відламки бампера, сліди шин автомобіля і слід пробуксовки шин
виявлено на лівій обочині по вул. Леніна напроти будинку № 213. Так же поблизу
даного будинку знаходився і труп ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 3-7).

За даними висновку
судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_4 настала від відкритої
черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток основи і
склепіння черепа, крововиливом під оболонки і шлуночки головного мозку. Тілесні
ушкодження, виявлені у потерпілого, утворились від зіткнення з автомобілем, що
рухався, і враховуючи їх локалізацію, встановлено, що ОСОБА_4 знаходився
задньою поверхнею тіла до автомобіля (т. 1, а.с. 42-46).

Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9
показали, що 12 жовтня 2003 року приблизно о 1-ій год. на зупинці, що на
перехресті вулиць Леніна і Будьонного, розмовляли з трьома молодими чоловіками,
які під'їхали до них на автомобілі ВАЗ-2107 синього кольору та знаходились, як
вони зрозуміли з їх мови, у нетверезому стані.

При пред'явленні осіб для впізнання свідки ОСОБА_8 і
ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_1, як особу, що була за кермом автомобіля ВАЗ-2107.

Свідок ОСОБА_10 показав, що йому як слідчому
Васильківського районного відділу
міліції вранці 12 жовтня 2003 року ОСОБА_5 пояснював, що вчинив наїзд на
потерпілого, проте про обставини дорожньо-транспортної пригоди пояснити нічого
не міг, стверджуючи, що впав на будівництві і вдарився головою о цеглу.

За даними
судово-автотехнічної експертизи дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п.
12.3, 12.4, 2.9 “а” ПДР України і знаходились у прямому причинному зв'язку з настанням
події дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи ОСОБА_1 про те, що за
кермом автомобіля на момент ДТП знаходився ОСОБА_5, перевірялись органом
досудового слідства та судом.

Із постанови слідчого від
14.03.2004 року видно, що у кримінальному переслідуванні ОСОБА_5 за ознаками
злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, відмовлено за відсутністю в
його діях складу злочину на підставі ст. 6 п. 2 КПК України (т. 1, а.с.
230-231).

Суд з достатньою повнотою
перевіряв зазначені доводи ОСОБА_1 і оскільки вони свого підтвердження не
знайшли, обґрунтовано визнав їх безпідставними та спрямованими на уникнення
відповідальності за скоєне, навівши у вироку відповідні мотиви.

Дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані
правильно, покарання йому призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України. Визнання обставиною, що обтяжує покарання,
- вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, є обгрунтованим, оскільки підтверджується
дослідженими судом доказами.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або
скасування судових рішень при провадженні досудового слідства та судового
розгляду, не виявлено.

Підстав для призначення
кримінальної справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням
учасників процесу немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а:

у задоволенні касаційної
скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і:

Т.І. Присяжнюк В.Ф. Школяров Ю.М. Кармазін