ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-1250км15
П О С Т А Н О В А

08 травня 2015 року м. Київ

Суддя Cудової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 червня 2013 року та на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 19 червня 2013 року засуджено: ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України - до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України - до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області від 15 січня 2015 року вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 червня 2013 року щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та суворість призначеного покарання, просить скасувати судові рішення, кримінальну справу щодо ОСОБА_3 закрити за відсутністю у діях останнього події злочину, дії його, ОСОБА_2, перекваліфікувати на ст. 186 КК України та призначити покарання згідно зі ст. ст. 70, 71 КК України.

Перевіривши касаційну скаргу, вважаю, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року) подану скаргу слід визнати такою, що не підлягає розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року касаційні скарги на вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, і постановлені щодо них ухвали апеляційного суду, крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, можуть бути подані протягом трьох місяців після набрання ними законної сили.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 401, ч. 2 ст. 402 КПК України (1960 року), вказані судові рішення набирають законної сили негайно після оголошення ухвали апеляційного суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Пропущений строк на касаційне оскарження відповідно до ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року) може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 КПК України (1960 року), судом першої інстанції, який виніс оскаржуване рішення.

Касаційна скарга подана ОСОБА_2 28 квітня 2015 року, тобто за межами строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України (1960 року), і питання про його відновлення у порядку, передбаченому ст. 353 КПК України (1960 року), не вирішено.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року) у разі подачі скарги з пропуском встановленого частинами першою і другою цієї статті строку і при відсутності клопотання про його відновлення скарга постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду.

Крім цього, скарга ОСОБА_2 за змістом не відповідає вимогам ст. 350 КПК України (1960 року). Прохання засудженого про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за відсутністю у діях останнього події злочину не узгоджується з положеннями ст. 6 КПК України (1960 року), відповідно до яких самостійними підставами для закриття кримінальної справи є, зокрема, відсутність події злочину та відсутність у діянні складу злочину.

Крім цього, у прохальній частині скарги ОСОБА_2 одночасно порушує питання про скасування оскаржуваних вироку і ухвали у повному обсязі та перекваліфікацію його дій на ст. 186 КК України, що є взаємовиключним. Відповідно до вимог ст. 396 КПК України (1960 року), у разі зміни кримінально-правової кваліфікації дій засудженого суд касаційної інстанції змінює судові рішення щодо цього засудженого у відповідній частині.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року), п. п. 15 розділу ХІ КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 визнати такою, що не підлягає розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя