У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Косарєва В.І., Нікітіна Ю.І.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 24 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на вирок Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 16 грудня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 25 квітня 2006 року.

Вироком Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 16 грудня 2005 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено
за ч. 1 ст. 126 КК України до штрафу в сумі 850 грн.

На підставі п. “б” ст. 1 Закону України
від 31 травня 2005 року “Про амністію” ОСОБА_2 від призначеного покарання
звільнено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
на відшкодування моральної шкоди 300 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 25 квітня 2006 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за
умисне завдання ним 11 серпня 2004 року побоїв, які завдали фізичного болю
потерпілому ОСОБА_1. за обставин, встановлених судом та викладених у вироку.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить судові рішення
щодо засудженого ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості
злочину та особі засудженого, також на неправильне вирішення цивільного позову.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення
касаційної скарги потерпілого без задоволення, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга потерпілого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, висновки
суду про винність засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин,
встановлених судом та викладених у вироку, підтверджуються дослідженими у
судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_1., свідківОСОБА_3.
і ОСОБА_4, висновком судово-медичної експертизи, а також показаннями самого
ОСОБА_2, яким суд дав належну оцінку.

З урахуванням встановлених у справі
фактичних обставин, злочинні дії засудженого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані судом
за ч. 1 ст. 126 КК України, що потерпілим ОСОБА_1. у касаційній скарзі не
оспорюється.

Що ж стосується доводів потерпілого про
те, що ОСОБА_2. призначено надто м'яке покарання, то вони є безпідставними,
оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції було враховано, що
він вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей. Враховуючи також останню обставину, суд
обгрунтовано звільнив засудженого від призначеного йому покарання на підставі
акту амністії. Тому підстав вважати, що покарання ОСОБА_2. призначено всупереч
вимогам закону або що воно є несправедливим внаслідок м'якості, у колегії
суддів немає.

Порушень вимог кримінального закону,
які б тягнули безумовне скасування постановлених щодо ОСОБА_2 судових рішень,
судами першої та апеляційної інстанції у справі не допущено.

Перевіркою матеріалів справи також встановлено, що судом правильно,
відповідно до вимог закону вирішено й заявлений потерпілим цивільний позов.
Тому і в цій частині касаційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2006 року щодо
ОСОБА_2 - без зміни.

СУДДІ :

Міщенко С.М. Косарєв В.І. Нікітін Ю.І.