Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Зубара В.В.,

суддів: Марчук
Н.О., Матієк Т.В.,

за участю прокурора Вергізової
Л.А.,

розглянула в судовому засіданні 09
вересня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційними скаргами
захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2
на вирок Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 03
січня 2013 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Донецької області
від 26 грудня 2013 року.

Цим вироком, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, неодноразово

судимого, останній раз 16 лютого 2012 року

вироком Приморського районного суду

м. Маріуполя Донецької області за ч. 1
ст. 263,

ч. 1 ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців

позбавлення волі,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - до покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України - до покарання у
виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 187 КК України - до покарання у
виді позбавлення волі на строк 8 років
із конфіскацією всього майна, яке є
його власністю.

На підставі вимог ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового
складання призначених покарань
остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у
виді позбавлення волі на строк 8 років 6
місяців із конфіскацією всього майна,
яке є його власністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК У країни
за сукупністю злочинів шляхом
часткового складання призначених
покарань за цим вироком та за вироком
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 16
лютого 2012 року остаточно визначено
ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення
волі на строк 9 років із конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

Вирок Першотравневого районного суду
Донецької області від 23 вересня 2003 року
щодо ОСОБА_2, за яким засудженому
призначено покарання у виді штрафу в
розмірі 850 грн., постановлено
виконувати самостійно;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, такого, що не

має судимостей,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - до покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України - до покарання у
виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 187 КК України - до покарання у
виді позбавлення волі на строк 8 років
із конфіскацією всього майна, яке є
його власністю.

На підставі вимог ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового
складання призначених покарань
остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у
виді позбавлення волі на строк 8 років 6
місяців із конфіскацією всього майна,
яке є його власністю;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, такого, що не

має судимостей,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 7 років із конфіскацією всього
майна, яке є його власністю.

За вироком суду ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винуватими та
засуджено за вчинення ними злочинів за
таких обставин.

Так, 06 березня 2011 року ОСОБА_2,
знаходячись біля буд. № 104 по просп.
Леніна в м. Маріуполі Донецької
області, за попередньою змовою з
ОСОБА_3, повторно, застосувавши до
ОСОБА_5 насильство, яке не є небезпечним
для життя та здоров'я потерпілого,
відкрито заволоділи його майном на
загальну суму 2 515 грн.

Після чого, 08 березня 2011 року ОСОБА_2,
знаходячись біля буд. № 266 по бул.
Шевченка в м. Маріуполі, за попередньою
змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, діючи
узгоджено, напали на раніше
незнайомого їм ОСОБА_6 та, застосувавши
до потерпілого насильство, небезпечне
для життя та здоров'я, заволоділи його
майном на загальну суму 7 530 грн.

Крім того, ОСОБА_2 10 березня 2011 року,
знаходячись біля буд. № 139 по вул.
Апатова в м. Маріуполі, повторно, шляхом
вільного доступу, таємно викрав із
автомобіля «ВАЗ-2106», державний номер
НОМЕР_1, належне потерпілому ОСОБА_7
майно на загальну суму 350 грн.

А також, 17 березня 2011 року ОСОБА_2,
знаходячись біля буд. № 6 по вул.
Котляревського в м. Маріуполі, за
попередньою змовою з ОСОБА_3, повторно,
застосувавши до ОСОБА_8 насильство, яке
не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілої, відкрито заволоділи її
майном на загальну суму 2 172 грн.

У цей ж день, ОСОБА_2, знаходячись біля
буд. № 289 по бул. Шевченка в м. Маріуполі,
за попередньою змовою з ОСОБА_3,
повторно, застосувавши до ОСОБА_9
насильство, яке є небезпечним для життя
та здоров'я потерпілого, заподіявши
йому легких тілесних ушкоджень,
відкрито заволоділи майном
потерпілого на загальну суму 2 172 грн.

18 березня 2011 року ОСОБА_2, знаходячись
по бул. Шевченка в м. Маріуполі, за
попередньою змовою з ОСОБА_3,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, повторно, шляхом вільного
доступу, таємно викрали з автомобілів:
«ВАЗ 2105», державний номер НОМЕР_2,
належне потерпілому ОСОБА_10 майно на
загальну суму 850 грн. та - «Крайслер»,
державний номер НОМЕР_3, належне
потерпілому ОСОБА_11 майно на загальну
суму 2 100 грн.

Того ж дня ОСОБА_2, знаходячись
біля буд. № 266 по бул. Шевченка в м.
Маріуполі, за попередньою змовою з
ОСОБА_3, повторно, відкрито заволоділи
майном потерпілого ОСОБА_12 на загальну
суму 1 795 грн.

А також, у цей же день ОСОБА_2,
знаходячись за вищезазначеною адресою,
діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3,
повторно, застосувавши до ОСОБА_13
насильство, яке не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, відкрито
заволоділи його майном на загальну
суму 2 174 грн.

Крім того, 24 квітня 2011 року ОСОБА_2,
знаходячись біля крамниці «АТБ» по
просп. Будівельників, 147-А в м.
Маріуполі, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, повторно,
шляхом вільного доступу, таємно викрав
із автомобіля «ВАЗ-2110», державний номер
НОМЕР_4, належне потерпілій ОСОБА_14
майно на загальну суму 2 975 грн.

Судові рішення щодо ОСОБА_4 в
касаційному порядку не оскаржуються.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, не
погоджуючись із судовими рішеннями,
постановленими щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, через істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості злочинів та
особам засуджених, просить їх
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд. Свої вимоги захисник
мотивує тим, що ухвала апеляційного
суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК
України (1960 року), а вирок суду - ст. 334
КПК України (1960 року). Зазначає про
порушення під час досудового та
судового слідства права на захист його
підзахисних. Посилається, що в судовому
засіданні було порушено порядок зміни
обвинувачення, судовий розгляд справи
відбувся без участі захисника ОСОБА_15
та без перевірки скарг ОСОБА_3 на його
незаконне затримання та застосування
тиску, що, на його думку, призвело до
порушення права на захист його
підзахисних. Вказує на відсутність в
матеріалах справи журналу судового
засідання та безпідставну відмову суду
в задоволенні ряду клопотань. Також
стверджує, що судом у вироку не
конкретизовано звинувачення, яке не
відповідає обвинувальному висновку, не
допитано усіх свідків, не дано оцінки
показанням свідка ОСОБА_16 Крім того,
захисник зазначає, що місцевий суд, з
яким погодився й суд апеляційної
інстанції, при призначенні ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 покарання не в повній мірі
врахував усіх обставин справи, даних
про їх особи.

Засуджений ОСОБА_2 у касаційній скарзі,
не погоджуючись із судовими рішеннями,
постановленими щодо нього, через
істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
просить їх скасувати, а справу
направити на нове розслідування. Свої
вимоги засуджений мотивує тим, що під
час досудового та судового слідства
було порушено його право на захист.
Посилається на те, що злочини він не
вчиняв, відмову від захисника та
визнавальні показання підписав під
фізичним та психологічним тиском з
боку працівників міліції. Зазначає, що
місцевий суд у судовому засіданні
безпосередньо не допитав усіх свідків
по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора із запереченнями проти
поданих скарг, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи, наведені в
касаційних скаргах, колегія суддів
дійшла висновку, що вони не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи,
висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
вчиненні злочинів та правильність
кваліфікації їх дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.
186, ч. 2 ст. 187 КК України ґрунтуються на
зібраних у справі доказах.

Зокрема, вони підтверджуються
показаннями потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_12,
ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_17, свідків ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_16, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, а також даними, що
містяться в протоколах відтворення
обстановки та обставин подій, огляду та
вилучення речових доказів, ставок
віч-на-віч, пред'явлення осіб для
впізнання, висновках судово-медичних
експертиз, та іншими доказами по
справі.

Як убачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції у відповідності до
вимог ст. 67 КПК України (1960 року) оцінив
усі докази у справі, з дотриманням
вимог статей 323, 333-335 КПК України (1960
року) постановив вирок, належним чином
умотивувавши своє рішення та дійшовши
обґрунтованого висновку про
винуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
вчиненні злочинів та правильність
кваліфікації їх дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.
186, ч. 2 ст. 187 КК України.

Підстав уважати, що потерпілі чи свідки
обмовили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні
злочинів, за які їх засуджено, немає,
оскільки їх показання узгоджуються між
собою та з іншими доказами, зібраними
по справі.

Доводи касаційної скарги захисника про
те, що суд не перевірив скарги
засуджених на застосування фізичного
тиску з боку правоохоронних органів і
незаконне затримання ОСОБА_3, є
безпідставними та такими, що повністю
спростовуються матеріалами справи.
Крім того, вони були ретельно
перевірені судами першої та
апеляційної інстанцій і не знайшли
свого підтвердження.

Покарання засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3
призначено місцевим судом з
додержанням вимог ст. 65 КК України, з
урахуванням ступеню тяжкості вчинених
злочинів, відсутності обставин, що
пом'якшують покарання, та наявності
обставини, що обтяжує покарання -
перебування в стані алкогольного
сп'яніння, а також даних про їх особи.

Призначене засудженим покарання у виді
позбавлення волі є необхідним і
достатнім для їх виправлення та
попередження нових злочинів, з чим
погоджується й колегія суддів.

Суд апеляційної інстанції ретельно
перевірив доводи апеляцій засуджених
та захисника, які є аналогічними
доводам касаційних скарг, й
обґрунтовано визнав їх безпідставними,
належним чином умотивувавши свої
висновки.

Перегляд справи в апеляційному порядку
здійснювався відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, в
тому числі й тих, на які вказують у
своїх касаційних скаргах захисник та
засуджений ОСОБА_2, та які могли б
вплинути на правильність та
обґрунтованість судових рішень, не
встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_1 та
засудженого ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 03 січня 2013 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Донецької області від 26 грудня
щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - без зміни.

С у д д і:

В.В. Зубар Н.О. Марчук Т.В. Матієк