У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Канигіної Г.В., Шевченко Т.В.,

за участю прокурора

Сухарєва О.М.,

розглянула у судовому засіданні у м.
Києві 20 листопада 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Харківської області на вирок
Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2007 року щодо ОСОБА_1

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку та мешканку с. Стрілече
Харківського

району Харківської області, таку,
що судимості не має,

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

- за
ч. 1 ст. 296 КК України до арешту на 45 діб.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі статей 75, 104 КК
України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік з
покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

В апеляційному порядку справа не
розглядалася.

ОСОБА_1 визнано винуватою та
засуджено за те, що вона 28 квітня 2007 року приблизно о 14 годині, знаходячись
біля домоволодіння АДРЕСА_1, діючи з корисливих мотивів, завдала удару в
обличчя ОСОБА_2 та вирвала з рук останньої мобільний телефон «Самсунг Х-480»
вартістю 450 гривень, та відкрито
заволоділа ним.

Після заволодіння зазначеним
телефоном ОСОБА_1, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги
до суспільства, почала виражатися на адресу потерпілої ОСОБА_2 нецензурною
лайкою, кинула в бік останньої камінь, схопила її за волосся та продовжувала
висловлюватися нецензурною лайкою.

У касаційному поданні прокурор
порушує питання про зміну вироку місцевого суду щодо ОСОБА_1 у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону. Мотивує це тим, що судом
неправильно застосовані положення ст. 70 КК України. Вважає, що суд призначив
покарання засудженій за ч. 2 ст. 296 КК України у виді арешту, яке не може бути
до неї застосоване на підставі ч. 3 ст. 60 КК України, вирок в зазначені
частині підлягає скасуванню, а кримінальна справа на підставі ст. 7 КПК України
- закриттю.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 60 КК України
арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та
до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Однак, зазначеної вимоги
кримінального закону при призначенні покарання ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 296 КК
України суд не дотримався.

Як убачається із матеріалів справи
ОСОБА_1 має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, тому
покарання у виді арешту не може бути застосоване до засудженої.

Крім того, суд не вправі перейти до
більш м'якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким
засуджується особа, передбаченого лише такі покарання, які з огляду на її вік
чи стан не можуть бути до неї застосовані. У таких випадках суд, за наявності
до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК України повинен закрити справу і
звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний
вирок і звільнити засудженого від покарання.

Санкція ч. 1 ст. 296 КК України
передбачає покарання у виді штрафу від п'ятисот до тисячі неоподаткованих
мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження
волі на строк до п'яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КК
України покарання у виді штрафу до ОСОБА_1 також не може бути застосоване.

Оскільки до ОСОБА_1 з урахуванням
її стану не може бути застосоване покарання у виді арешту, а більш м'яке
покарання у виді штрафу за конкретних обставин справи призначити не можна.

Згідно ст. 7 КПК України суд вправі звільнити
підсудного від кримінальної відповідальності, коли буде визнано, що на час
розгляду справи в суді внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння
втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно
небезпечною. Враховуючи відсутність
підстав для звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.
296 КК України на підставі ст. 7 КПК України,
вирок суду в цій частині підлягає зміні зі звільненням ОСОБА_1 від
покарання, призначеного за цим законом.

У зв'язку із зазначеним підлягає
виключенню з вироку рішення суду про призначення покарання ОСОБА_1 на підставі
ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Враховуючи наведене, керуючись статтями
395, 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

касаційне подання заступника прокурора заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Харківського районного суду Харківської
області від 13 грудня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити:

Звільнити її
від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту на 45 діб.

Виключити рішення суду про
призначення їй покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вважати
ОСОБА_1 засудженою за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На
підставі статей 75, 104 КК України звільнити її від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на неї обов'язків,
передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання та роботи; періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

С у д д і :

В.Ф. Пивовар Г.В. Канигіна Т.В. Шевченко