Справа № 372/3517/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/794/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 16.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
16 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Обухівського району ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 4 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Обухів, освіта вища, одруженого, працюючого електромонтером ПАТ «Енергія», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, з іспитовим терміном 1 рік та покладено відповідні обов`язки.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів, цивільного позову та судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 17 травня 2014 року близько 21.30 год. ОСОБА_9 , за попередньою домовленістю прибув до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_8 . В ході розмови між ними виникла сварка, на грунті раптово виниклих неприязнених відносин ОСОБА_9 здійснив два постріли із гладкоствольної вогнепальної зброї пристрою «Форт 12Р» калібром 9 мм, для відстрілу гумових куль, спорядженими еластичними снарядами травматичної дії, яку мав при собі, чим заподіяв ОСОБА_8 рани в області лівого коліна ноги та правої сідниці, що згідно висновку судово-медичного експерта № 58 від 19.06.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я і могли утворитися внаслідок застосування пристрою «Форт 12Р» калібром 9 мм, для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, а лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить провести додаткове судове слідство в апеляційному провадженні, щодо встановлення ступеню тяжкості заподіяння йому шкоди, шляхом призначення додаткової судової медичної експертизи в порядку Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 р., визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 296 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що досудовим слідством правильно було кваліфіковано правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки зібраними матеріалами та свідками встановлено мотиви заподіяння йому тілесних ушкоджень - це хуліганство. Проте, судом не взято до уваги мотиви обвинуваченого та підготовчі дії до хуліганських дій, що потягло за собою неправомірну оцінку обвинуваченню ОСОБА_9 , зміни обвинувачення з ч. 4. ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та незаконного звільнення його від відбування покарання . Вважає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволені його двох клопотань про призначення додаткової судової медичної експертизи за наявнимии з лікарні документами з метою встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду апеляційних скарг повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та частково в частині скасування вироку суду, апеляційну скаргу потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен місити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містять у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Так, обвинувальний акт містить у собі лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та правову кваліфікацію його дій.
Залишивши поза увагою відсутність висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок, чим порушив вимоги положень ст. 370 КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
За таких обставин, суд не міг розглядати справу та виносити вирок, а зобов`язаний був повернути обвинувальний акт прокурору відповідно до ст. 314 КПК України.
Із урахуванням викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Обухівського районного суду Київської області від 4 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню. Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України та ст.9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст. 314 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 04 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Головуючий:

Судді: