Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого - судді Шибко Л.В.,
суддів Животова Г.О., Солодкова
А.А.,при секретарі судового засідання
Гладкіх
Л.М.,розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 12 серпня 2014 року касаційну
скаргу прокурора у кримінальних
провадженнях № 0003603 та №
0004341 на ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2014 року.

Вироком Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 вересня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Дніпропетровська, громадянина України,
раніше судимого вироком Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська
від 13 березня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК
України на 1 рік 6 місяців позбавлення
волі, зі звільненням від відбування
покарання на підставі ст. 75 КК
України, з випробуванням, з іспитовим
строком 1 рік, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України на 5
років позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до призначеного
покарання частково приєднано
покарання невідбуте за вироком
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 13 березня 2013 року
та остаточно ОСОБА_5. визначено
покарання 5 років 1 місяць позбавлення
волі без конфіскації майна.

Цим же вироком суду засуджено ОСОБА_6,
судові рішення щодо якого у
касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2014 року вирок місцевого суду змінено.

Виключено з мотивувальної частини
вироку вказівку суду на обтяжуючу
покарання ОСОБА_5. обставину - вчинення
злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Застосовано ст. 69 КК України та
пом'якшено ОСОБА_5. за ч. 2 ст. 289 КК
України покарання до 2 років
позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до призначеного
покарання частково приєднано
покарання невідбуте за вироком
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 13 березня 2013 року
і остаточно ОСОБА_5. визначено
покарання 2 роки 1 місяць позбавлення
волі без конфіскації майна.

В решті вирок місцевого суду залишено
без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за
участю:

прокурора
Міщенко Т.М.

У касаційній скарзі прокурор порушує
питання про скасування ухвали суду
апеляційної інстанції і призначення
нового розгляду в суді апеляційної
інстанції у зв'язку з істотним
порушенням вимог кримінального
процесуального закону, неправильним
застосуванням закону України про
кримінальну відповідальність та
невідповідністю призначеного
покарання ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
засудженого, внаслідок м'якості. При
цьому посилається на те, що в порушення
вимог ч. 3 ст. 349; п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України,
апеляційний суд безпідставно визнав
роль ОСОБА_5. у вчиненні злочину
другорядною, виключив як обставину, яка
обтяжує покарання засудженому -
вчинення злочину у стані алкогольного
сп'яніння, а також безпідставно не
виключив обставину, яка обтяжує
покарання засудженого - рецидив
злочину, оскільки в даному випадку
повторність, вже була врахована в
кваліфікації злочину. Крім того, суд
безпідставно застосував ст. 69 КК
України, що потягло за собою
призначення засудженому надто м'якого
покарання.

За вироком місцевого суду, ОСОБА_5.
визнано винним у тому, що він,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою із
ОСОБА_6, 23 червня 2013 року, приблизно о 00
год. 50 хв., знаходячись в м.
Дніпропетровську на ж/м Червоний
Камінь, біля будинку № 3, розбив заднє
ліве скло автомобіля «ВАЗ» д.н.з.
НОМЕР_1, після чого ОСОБА_6 проник до
вказаного автомобіля та запустив
двигун. Під керуванням ОСОБА_6
засуджені здійснили рух у напрямку ж/м
Комунар м. Дніпропетровська. Таким
чином ОСОБА_5. та ОСОБА_6 незаконно
заволоділи належним ОСОБА_8
транспортним засобом, чим заподіяли
останньому матеріальну шкоду на суму 12
271 грн. 30 коп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, на часткове підтримання
касаційної скарги, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Доводи касаційної скарги прокурора про
невідповідність призначеного
засудженому ОСОБА_5. покарання ступеню
тяжкості злочину внаслідок його
м'якості, не ґрунтуються на матеріалах
справи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України,
суд призначає покарання, враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України
за наявності декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням особи винного
суд, умотивувавши своє рішення, може
призначити основне покарання, нижче
від найнижчої межі, встановленої у
санкції статті Особливої частини цього
кодексу.

Як убачається з матеріалів
провадження, апеляційний суд, змінюючи
вирок місцевого суду в частині
призначеного засудженому ОСОБА_5.
покарання, врахував конкретні
обставини справи, особу засудженого та
інші обставини, які викладено в ухвалі
апеляційного суду, обґрунтовано ці
обставини в сукупності відніс до
виключних і призначив засудженому
покарання, яке він має відбувати
реально, із застосуванням ст. 69 КК
України нижче від найнижчої межі,
передбаченої санкцією ч. 2 ст. 289 КК
України. Висновок суду про
необхідність обрання засудженому
покарання у виді реального позбавлення
волі належно вмотивований.

При цьому апеляційний суд правильно
виключив з мотивувальної частини
вироку вказівку суду на обтяжуючу
покарання ОСОБА_5. обставину - вчинення
злочину у стані алкогольного сп'яніння,
оскільки таких обставин при
викладенні обставин вчинення ОСОБА_5.
правопорушення суд першої інстанції не
встановив.

Колегія суддів вважає, що призначене
ОСОБА_5. покарання із застосуванням ст.
69 КК України, тобто нижче від найнижчої
межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 289 КК
України, є справедливим, необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження вчинення ним нових
злочинів. Воно відповідає загальним
засадам призначення покарання,
визначеним ст.ст. 50, 65 КК України.

Доводи касаційної скарги та матеріали
кримінального провадження не містять
достатніх даних про порушення судом
першої або апеляційної інстанцій при
розгляді провадження норм
кримінального процесуального закону,
які ставили би під сумнів
обґрунтованість прийнятих рішень по
справі.

На думку колегії суддів касаційного
суду, в даному конкретному випадку,
порушення вимог кримінального
процесуального закону та
кримінального закону, на які вказує
прокурор, в тому числі й при
призначенні покарання, не є істотними
порушеннями, оскільки вони не
перешкодили апеляційному суду в цілому
ухвалити законне та обґрунтоване
судове рішення.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни,
а касаційну скаргу прокурора без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

Шибко Л.В. Животов Г.О.
Солодков А.А.