ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2007 року
Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого -
судді Чіркова
Г.Є.,

при секретарі Бєлянської
Н.М. ,

за участю прокурора Усманової
Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженця м. Києва, проживаючого в м. Вишгороді, АДРЕСА_1, громадянина
України, неодруженого, не працюючого, який має середню освіту, на підставі ст. 89 КК України
несудимого,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження,

уродженця м. Києва, проживаючого в
м. Вишгороді, АДРЕСА_2, громадянина
України, неодруженого, не працюючого, який має середню освіту, на підставі ст. 89 КК України
несудимого,

обвинувачених у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 18 6 КК
України,

встановив:

22 серпня 2006 року близько 9 год. 20 хв. ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. за пропозицією особи, матеріали справи щодо якої виділено в окреме
провадження, та попередньою змовою між собою, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, в м. Вишгороді на вул. Дніпровський біля магазину „Вега",
застосовуючи фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_3, якого ОСОБА_2 кинув на
землю, натягнувши на голову куртку, а Барановський сів тому на спину, й
утримуючи потерпілого, заволоділи його мобільним телефоном „Нокіа-1100",
вартістю 300 грн., з
сім-картою „Київстар" вартістю 40
грн. та чохлом вартістю 20
грн., а всього на загальну суму 360
грн., який передали особі, матеріали справи щодо якої виділено в окреме
провадження.

У судовому
засіданні підсудний Барановський ствердив, що після вживання спиртних напоїв
разом з ОСОБА_2, потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останній запропонував
заволодіти мобільним телефоном потерпілого, у зв'язку з чим ОСОБА_2 кинув
ОСОБА_3 на землю, натягнувши йому на голову його ж куртку, а він, утримуючи
потерпілого лежачим на землі, разом з ОСОБА_2, вилучили в нього його мобільний
телефон, який передали ОСОБА_4, а той з ним з місця події втік.

Про такі ж
обставини ствердив і ОСОБА_2, який зазначив, що ОСОБА_4 умовив їх заволодіти
телефоном потерпілого, обіцяючи пригостити спиртним, а тому вони погодилися й
разом з ОСОБА_1, утримуючи потерпілого на

2

землі, силою відібрали згаданий
телефон, який передали ОСОБА_4, а той з місця події зник.

Підсудні
повністю визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм злочину та його
кваліфікуючі ознаки не заперечували.

Виходячи з того,
що показання підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідають фактичним обставинам
справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не
оспорюють, суд на підставі ч. З ст. 299
КПК України, за згодою прокурора та підсудних, допитавши підсудних і
дослідивши матеріали справи, визнав недоцільним дослідження інших доказів, які
учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд
визнає доведеною вину ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у відкритому викраденні чужого
майна, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є
небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, що підтверджується доказами
дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 18 6 КК України.

При призначенні
підсудним покарання, суд враховує конкретні обставини справи та ступінь
вчиненого ними в стані алкогольного сп'яніння тяжкого злочину, їх щире каяття
та дані про особу кожного з них, що посередньо характеризуються й судимості не
мають, а також їх особисту роль у вчиненні цього злочину, які його ініціаторами
не були, а тому суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 менш суворе
покарання в межах санкції ч. 2
ст. 18 6 КК
України, а їх виправлення можливим без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України.

На підставі
викладеного та керуючись статтями 323
і 324 КПК
України,

за судив:

визнати винним
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і за
цим законом призначити покарання -
4 (чотири) роки позбавлення волі кожному.

На підставі ст. 75 КК України від
відбування призначеного покарання ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звільнити з
випробуванням, якщо вони протягом 2
(двох) років і б (шести) місяців не вчинять нового злочину і виконають
обов'язки, передбачені пунктами 2,
3 і 4 ст. 7 6 КК України,
зокрема, повідомлятимуть органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи та навчання, періодично з'являтимуться до зазначених органів
для реєстрації, а також не виїдуть за межі України без дозволу таких органів.

Запобіжний захід
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити підписку про
невиїзд.

Вирок може бути
оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту
його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя: