Єдиний унікальний номер 722/99/15-к
Номер провадження 1-в/722/22/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

представника виправної колонії: ОСОБА_5

та засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,-

В С Т А Н О В И В:

27.01.2015 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 на даний час фактично відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом, визнає свою винуватість та щиро кається у вчиненому злочині, раніше накладені на нього дисциплінарні стягнення погашені, характеризується позитивно. З наведених підстав вважає, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, у зв`язку з чим йому може бути замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, що підтверджується відповідними довідками.

Адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник виправної колонії ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_6 на даний час ще не став на шлях виправлення, а тому клопотання є передчасним.

Розгляд клопотання проводився за відсутності голови спостережної комісії ОСОБА_7 , який подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Таким чином, виходячи із вказаних норм кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Так, вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2010 року ОСОБА_6 засуджено за ч.4 ст.187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , згідно вказаного вироку суду, відраховується з 30.12.2007 року. Відповідно кінець строку відбування покарання 30.12.2016 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 23.11.2011 року в порядку ст.365 КПК України вирок суду першої інстанції змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_6 як такі, що спрямовані на заволодіння майном в особливо великих розмірах, на такі, що спрямовані на заволодіння майном у великих розмірах.

В касаційному порядку судові рішення у справі засуджений ОСОБА_6 не оскаржував.

Станом на час постановлення судом даної ухвали засуджений ОСОБА_6 відбув 07 років 01 місяць 03 дні позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час постановлення судом даної ухвали становить 1 рік 10 місяців 27 днів.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що за час перебування в слідчому ізоляторі м.Львів засуджений ОСОБА_6 в одному випадку за порушення режиму відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

В Сокирянську виправну колонію №67 засуджений ОСОБА_6 прибув для відбування покарання у виді позбавлення волі 25.12.2011 року. З моменту прибуття до установи і по грудень 2012 року засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований на підприємстві установи у гірничому цеху №1 в якості вибірника-складальника каменю стінового. З грудня 2012 року і по даний час засуджений ОСОБА_6 до оплачуваних робіт на підприємстві установи не залучається.

Разом з тим, у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, засуджений ОСОБА_6 в добровільному порядку брав участь у роботах з благоустрою без оплати праці, зокрема у здійсненні ремонту жилих приміщень установи.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарання.

Матеріалами особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_6 від виконання будь-яких робіт не ухилявся та не відмовлявся. Крім цього, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження причин припинення залучення засудженого до праці в якості вибірника-складальника каменю стінового у гірничій дільниці №1 в період з грудня 2012 року по даний час та неможливості залучення останнього до інших видів робіт, в тому числі неоплачуваних.

З наведених підстав, суд вважає необгрунтованими викладені у характеристиці обставини щодо небажання засудженого працювати та відсутності його звернень до адміністрації з приводу працевлаштування.

Крім цього, суд вважає вказані обставини необгрунтованими і з підстав, визначених у ч.2 ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно якої ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Згідно довідки про заохочення і стягнення встановлено, що за час відбування покарання в Сокирянській ВК №67 засуджений ОСОБА_6 16.01.2013 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення стягнення у вигляді догани, яке погашено у встановленому законом порядку. Протягом останніх двох років порушень вимог режиму утримання не допускав та до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.

Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_6 в цілому характеризується позитивно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, вживчивий, підтримує з ними дружні стосунки, бере активну участь у спортивних змаганнях, які проводяться в установі. У відношенні до представників адміністрації колонії засуджений ОСОБА_6 стриманий, виконує їх законні вимоги. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку. Соціально-корисні зв`язки на волі підтримує із рідними шляхом отриманням передач і посилок, взаємовідносини добрі. Свою винуватість у вчиненні злочину визнає та щиро кається у вчиненому.

З наведених вище підстав суд не погоджується із думкою адміністрації виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що останній під час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою довів той факт, що він став на шлях виправлення.

Згідно вимог ст.57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Виправні роботи не застосовуються, зокрема до непрацездатних.

Із дослідженої в судовому засіданні довідки ТОВ «Агропромінвест» №1 від 21.11.2014 року встановлено, що вказане Товариство гарантує працевлаштування ОСОБА_6 в якості дорожнього робітника з оплатою праці не нижчою від мінімальної заробітної плати встановленої законом.

Інформація щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_6 відповідає дійсності, про що свідчить письмова відповідь Старосамбірського МРВ КВІ УДПтСУ у Львівській області №10/КВІ/6-19/01 від 12.01.2015 року за наслідками проведеної перевірки.

Крім цього, із змісту довідки виконкому Ралівської сільської ради №2495 від 20.08.2014 року встановлено, що ОСОБА_6 після повернення з місць позбавлення волі буде проживати в АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

При цьому, суд вважає, що подальше відбування засудженим ОСОБА_6 даного більш м`якого виду покарання буде сприяти процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості, створить у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а відповідно забезпечить свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Керуючись ст.ст.57, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) місяців 27 (двадцять сім) днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 1 (одного) року 10 (десяти) місяців 27 (двадцять сім) днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% його заробітку.

Роз`яснити засудженому засудженому ОСОБА_6 , що у відповідності до вимог ч.6 ст.82 КК України, якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбачених у статях 71 і 72 КК України.

Копію цієї ухвали надіслати для виконання - Сокирянській виправній колонії №67 ВДПтС України в Чернівецькій області та для відома - Самбірському міськрайонному суду Львівської області і засудженому ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського

районного суду ОСОБА_1