Справа № 11а-52 2007р. Головуючий у суді І інстанції Бутельська Г.В.
Категорія: ст. 368 ч.2 КК України Доповідач у суді II інстанції Зубко K.A.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 січня 2007
року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Зубка К.А., суддів Лещенка P.M., Петрової І.М.,
за участю прокурора Замороза О.Р., захисника - адвоката ОСОБА_1 розглянула у
відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді апеляційне подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2006
року, якою справа про обвинувачення

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого за ст. 368 ч.2 КК України повернута на додаткове
розслідування.

ОСОБА_2
пред'явлено обвинувачення у тому, що він, обіймаючи посаду ІНФОРМАЦІЯ_2
Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва у
Кіровоградській області, являючись службовою особою та представником влади
вчинив одержання хабара за виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає
хабара, будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового
становища, поєднане з вимаганням хабара.

Так, перебуваючи на зазначеній
посаді з 17.04.2000 року і маючи 7 ранг державного
службовця відповідно до положення про представництво Державного комітету
України з питань регуляторної політики та підприємництва ОСОБА_2 здійснює
контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов провадження певних видів
господарської діяльності, має право брати участь у перевірках суб'єктів
господарювання на підставі надходження у письмовій формі заяви про порушення
ліцензіатом ліцензійних умов, залучати до цього відповідних спеціалістів.

28 вересня
2005 року на підставі письмового повідомлення відділу боротьби з
незаконним обігом наркотиків при УМВС України в Кіровоградській області про порушення ліцензійних умов, наказу НОМЕР_1 та
посвідчення НОМЕР_2 від 28.09.2005 року міжвідомчою комісією, яку
очолював ОСОБА_2, проводилась перевірка аптеки
ТОВ "Віта-М", що розташована у АДРЕСА_1. Але дана перевірка фактично не відбулась, оскільки завідуюча аптекою
ОСОБА_3 хворіла, а фармацевт ОСОБА_4 не запросила іншого уповноваженого
представника товариства. На підставі чого комісією складений акт про відмову
ліцензіата у проведенні перевірки. Вказаний акт ОСОБА_2 мав бути направлений до
Державного комітету регуляторної політики та підприємництва для позбавлення ТОВ
"Віта-М" ліцензії на торгівлю лікарськими засобами. Проте, ОСОБА_2
вирішив скористатись вказаними вище обставинами для особистого збагачення за
рахунок ТОВ "Віта-М".

У період з 29
вересня по 12 жовтня 2005 року він, як службова особа та представник влади, за ненаправлення
подання до вказаного комітету для позбавлення ТОВ "Віта-М" ліцензії
на торгівлю лікарськими засобами вимагав у завідуючої аптеки ОСОБА_3 хабара у
сумі 1000 доларів США. У
випадку відмови, ОСОБА_2 погрожував підготувати та направити вказане подання
і позбавити ТОВ "Віта-М" ліцензії. ОСОБА_3 не маючи іншого виходу
погодилась на зазначену вимогу ОСОБА_2.

Після одержання
згоди ОСОБА_3 заплатити йому хабар, ОСОБА_2 підготував лист на адресу
начальника ВБНОН УМВС України в області про те, що перевірка ТОВ
"Віта-М" не проведена із поважних причин і буде проведена в інший
час. Акт про відмову ліцензіата в проведенні перевірки та подання про
позбавлення ТОВ "Віта-М" ліцензії до Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва
не направив.

12 жовтня 2005 року у приміщенні Кіровоградської облспоживспілки, що
розташована по вул. Луначанського 20 у м. Кіровограді ОСОБА_2, як службова особа та представник влади, за ненаправлення подання до
Державного комітету регуляторної політики та підприємництва для позбавлення
ТОВ "Віта-М" ліцензії на торгівлю лікарськими засобами отримав від
ОСОБА_3 хабара у сумі 1000 доларів США.

Повертаючи
справу на додаткове розслідування, районний суд вказав, що органом досудового
слідства допущена неповнота слідства, яка не може бути усунута у судовому
засіданні через специфіку процесуальної форми судового розгляду справ та необхідністю проведення ряду слідчих дій.

Так, на
підтвердження чи спростування пояснень ОСОБА_3 органом досудового слідства не
встановлені номери мобільних телефонів з яких ОСОБА_2 здійснював їй дзвінки, не
витребувана та не досліджена роздруківка телефонних розмов із мобільного
телефону ОСОБА_2

При огляді у
судовому засіданні грошових купюр виданих ОСОБА_2 встановлена невідповідність
серії і номеру однієї грошової купюри номіналом 100 доларів США тій серії і
номеру, що зазначені у протоколі добровільної видачі.

Із матеріалів
справи неможливо дати єдиного беззаперечного висновку про належність вилучених
УБОЗ 1000 доларів США та від кого конкретно вони були
отримані, також не можна стверджувати, що грошові купюри, передані ОСОБА_3 12
жовтня 2005р., є тими самими,
які приніс в
УБОЗ ОСОБА_6.

Залишається
незрозумілим чи повернуті зазначені купюри ОСОБА_3, чи вони внесені на депозит в УБОЗ УМВС України в області для зберігання.

Крім того,
органом досудового слідства не встановлено місцезнаходження диктофону, яким
ОСОБА_3 здійснювала запис розмов з ОСОБА_2, що вручався їй в УБОЗ і зазначений
пристрій не долучений до справи як речовий доказ.

Більше того, у
матеріалах справи відсутні документи, що підтверджували б законність
застосування технічних засобів працівником органу дізнання ОСОБА_5 у тому числі
й прослуховування і фіксацію записів із магнітних носіїв.

Також по справі
не проведено фоноскопічну експертизу перемовин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В
апеляційному поданні прокурор, який
брав участь у
розгляді справи судом І інстанції просить постанову скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд, мотивуючи тим, що суд, повертаючи справу на
додаткове розслідування, порушив вимоги ст. 315-1 КПК України, а саме направив
справу на додаткове розслідування за наявності можливості їх виконання шляхом
надання судового доручення органу, який проводив розслідування.

Заслухавши доповідача,
прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які просили
залишити постанову місцевого суду без змін, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційного подання, колегія суддів вважає, що апеляційне
подання прокурора підлягає задоволенню.

Районний суд у
постанові про повернення справи на додаткове розслідування поставив перед
органами додаткового розслідування вимогу встановити
роздруківку телефонних розмов з мобільних телефонів між ОСОБА_2та ОСОБА_3

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували
факту розмов між собою з мобільних телефонів, але перемовини між ними органами дізнання не записувались на
магнітні носії.

Як зазначив
районний суд при огляді у судовому засіданні грошових купюр виданих ОСОБА_2встановлена невідповідність серії і номеру однієї грошової купюри номіналом 100 доларів США тій серії і номеру, що зазначені у протоколі
добровільної видачі.

Разом з тим, за
матеріалами справи виявлена невідповідність тільки серії одної із купюр.

Проте, як пояснив у судовому
засіданні працівник УБОЗ ОСОБА_5 при друкуванні серії одної із купюр у
протоколі, де помічався предмет хабара допущена технічна помилка - замість ВВ
надруковано DD.

Також не виникає
потреби у проведенні фоноскопічної експертизи по встановленню ідентичності
голосів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які відображені на магнітних носіях, оскільки ні
ОСОБА_3 ні ОСОБА_2 не заперечували, що до 13 жовтня 2005 року і 13 жовтня 2005
року саме їхні голоси зафіксовані на магнітних носіях, запис яких проведено
органами дізнання.

У суду 1
інстанції викликає сумнів те, що органи дізнання провели запис розмов між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності з діючим законодавством, а також викликає
сумнів що 1000 доларів США, які приніс ОСОБА_6 в УБОЗ 13 жовтня 2005 року є
тими ж 1000 доларами США,
які є предметом хабара і саме їх індивідуальні ознаки зафіксовані при
передачі цієї валюти співробітниками УБОЗ ОСОБА_3 для передачі їх ОСОБА_2 12
жовтня 2005 року.

На думку колегії
згадані сумніви можуть бути усунуті судом у судовому засіданні після вивчення
доказів по справі і їх ретельного аналізу.

Що стосується
перевірки доводів ОСОБА_6 про те, що перед тим як принести долари США в УБОЗ 13 жовтня
2005 року він їх обміняв в обмінному пункті, то ці доводи та інші сумніви
місцевого суду по справі можуть бути вирішені у порядку ст.315-1 КПК України.

Таким чином, колегія не вбачає підстав для повернення справи на додаткове
розслідування, а тому постанову місцевого суду слід скасувати.

З урахуванням
викладеного справу слід повернути для розгляду у районний суд, під час якого
всебічно дослідити докази по справі, дати їм належну оцінку і прийняти
відповідне рішення про винуватість чи не винуватість ОСОБА_2 в одержані хабара.

Керуючись
ст. ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційне
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції
задовольнити.

Постанову Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 10 листопада 2006 року про повернення справи про
обвинувачення ОСОБА_2
за ст.368 ч.2 КК України на додаткове розслідування скасувати, а справу
направити для розгляду у той же суд.