Справа № 477/2523/14-к
Провадження № 1-кп/477/26/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2015 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, без дітей, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч. 2 ст. 186 КК України;
18 серпня 2014 року приблизно 09:00 годині, ОСОБА_4 разом з громадянином ОСОБА_5 , засудженим вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2014 року, знаходились за місцем його проживання в АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої.
Того ж дня, приблизно о 10:00 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з ОСОБА_4 рухались по вул. Шевченка цього ж села, де біля будинку № 14 помітили козу, і у них раптово виник умисел на її викрадення.
Після чого, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, зупинили автомобіль біля кози і ОСОБА_4 , схопивши її затягнув до салону автомобілю, але ці злочинні дії були помічені мешканцями села Грейгове, які повідомили про це власницю кози громадянку ОСОБА_6 , та затримали ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які намагались зникнути з місця вчинення злочину.
Зазначене діяння підлягає кваліфікації за ч. 3 ст. 15 та ч. 2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на грабіж.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, розкаявся, та пояснив, що дійсно 18 серпня 2014 року в с. Грейгове Жовтненвого району вони разом з ОСОБА_5 намагались на автомобілі останнього відкрито викрасти козу, яка належала ОСОБА_6 , але їх дії були помічені мешканцями села Грейгове, а також автомобіль заглох, тому вони не змогли виконати всі заплановані дії та розпорядитись викраденим на власний розсуд.
За згодою обвинуваченого та прокурора в відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюють ся.
Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє зміст цих обставин, а також учасникам судового провадження роз`яснено, шо у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 15 та ч. 2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Тобто його вина в пред`явленому обвинуваченні повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
При призначенні покарання пом`якшуючою його вину обставиною є щире каяття, обтяжуюча обставина скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані щодо його особи, наявність як обтяжуючої його вину обставини, так і помякшуючої, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченого санкцією інкримінуємого злочину, та можливість його виправлення без відбуття покарання та ізоляції від суспільства, але з обов`язковим контролем за цим виправленням.
Крім того ОСОБА_4 був засуджений вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року
ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 410, ч. 1 ст. 263 КК України і із застосуванням ст. 70 цього кодексу, до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, але звільненого від відбуття цього покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на три роки.
Тому йому необхідно визначити остаточне покарання за цими злочинами за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Цивільний позов в справі заявлений не був.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року, яким йому призначено покарання у виді 5-ти років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням на три роки, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю у три роки, поклавши на нього у відповідності до ст. 76 КК України наступні обов`язки на період цього строку:
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
· періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області, на протязі 30 днів з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1