Справа № 322/100/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року смт. Новомиколаївка

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

Представник потерпілого ОСОБА_6 звернуся в інтересах потерпілого ОСОБА_5 до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 28 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000064 від 05 лютого 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вважає оскаржувану постанову незаконною, та винесеною внаслідок неповно проведеної перевірки доводів, викладених в заяві, без з`ясування будь - яких додаткових доказів. В скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 просить оскаржувану постанову слідчого скасувати.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_6 скаргу підтримали.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні доводи скарги не визнали, вважали їх безпідставними, а оскаржувану постанову законною та такою, яка відповідає вимогам КПК України.

Вивчивши матеріали скарги, копію оскаржуваної постанови, матеріали кримінального провадження № 0000064, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то в постанові має міститися детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, та висновки слідчого, щодо відсутності вини особи з урахуванням всіх обставин справи.

Разом з тим зазначені обставини не в повній мірі стали предметом досудового розслідування, а оскаржувана постанова не відповідає вищевказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів провадження, 14 грудня 2010 року прокурором Новомиколаївського району Запорізької області була порушена кримінальна справа за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

З урахуванням зібраних по справі в ході досудового слідства доказів слідчим СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 прийнята постанова від 28 грудня 2013 року про закриття зазначеного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Однак слідчий, приймаючи вказане рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, як вважає слідчий суддя, передчасно, без перевірки обставин, про які зазначено у скарзі.

Так, органом досудового розслідування висновок про відсутність в діях ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу злочину не вмотивований, а саме не містить посилання на зібрані під час досудового розслідування докази. В постанові зазначені показання вказаних осіб, які заперечують вчинення ними злочину, та показання потерпілого ОСОБА_5 . Показання ж жодного свідка у постанові не зазначені.

Крім того, слідчим не усунуто суперечності в показаннях свідків.

Так, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 як у своїх первинних поясненнях, так і у подальших показаннях як свідки, показали, що 07 серпня 2010 року, близько 15.00 годин, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись біля кар`єру, розташованого біля с. Софіївка Новомиколаївського району Запорізької області, в їх присутності, застосовуючи фізичну силу, посадили ОСОБА_5 до автомобілю "Фольксваген Туарег", яким керував ОСОБА_7 , та увезли у невідомому напрямку. Разом з тим свідок ОСОБА_16 показала, що ОСОБА_5 до вказаного автомобілю сів сам, без застосування до нього фізичної сили (а.с. 142 т. 2). Проте слідчим протиріччя у показаннях вказаних свідків усунуті не були.

Потерпілий ОСОБА_5 також посилається на те, що його з кар`єру привезли до недобудованої садиби, розташованої в с. Миколай Поле Новомиколаївського району Запорізької області, належної ОСОБА_17 , де його били та тримали у підвальному приміщенні. При цьому він повідомив, що на території вказаної садиби він бачив мешканку вказаного села ОСОБА_18 . Факт присутності вказаного свідка у вказаний день на території вищезазначеної садиби також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які, шукаючи свого сина, приїхали до вказаної садиби, і бачили там ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 (а.с. 97-103 т. 1).

Разом з тим свідок ОСОБА_18 в своїх показаннях від 01 березня 2011 року показала, що 07 серпня 2010 року вона дійсно перебувала на території вищевказаної садиби, і туди приїздив ОСОБА_7 , останній був сам, ОСОБА_5 вона на території садиби не бачила (а.с. 164-165 т. 1). Будучі допитана 18 березня 2011 року ОСОБА_18 показала, що у вказаний день на територію садиби приїхав ОСОБА_7 із двома невідомими їй чоловіками та ОСОБА_5 . Останній вільно ходив по території садиби, а також докладно пояснила про його зовнішній стан, зокрема вираз очей. Також показала, що ОСОБА_5 сам пішов у невідомому напрямку. З нею також у вказаний час був її зять ОСОБА_21 . Причину зміни свої показань пояснила тим, що вона забула про вказані події, а тепер згадала (а.с. 187-188 т. 1). Будучі допитана 13 травня 2013 року свідок ОСОБА_18 показала, що 07 серпня 2010 року вона перебувала у себе вдома, про конфлікт ОСОБА_7 з ОСОБА_5 їй нічого не відомо (а.с. 207-208 т. 2). Причина повторної зміни показань вказаним свідком слідчим з`ясована не була.

Свідок ОСОБА_21 в своїх показаннях від 04 березня 2011 року показав, що 07 серпня 2010 року він перебував у себе в дома в с. Миколай Поле Новомиколаївського району Запорізької області і ОСОБА_5 в той день не бачив взагалі (а.с. 173-174 т. 1). Будучі допитаний 17 березня 2011 року, він, як і його теща ОСОБА_18 , змінив показання, та показав, що 07 серпня 2010 року він бачив ОСОБА_5 , який без слідів ушкоджень в с. Миколай Поле Новомиколаївського району Запорізької області, будучі одітий в одні плавки, сам ішов у напрямку Васильківського району Дніпропетровської області, тобто у протилежному напрямку від села, де він мешкає. Причину зміни свої показань пояснив тим, що він забув про вказані події, а тепер згадав (а.с. 189-190 т. 1).

Не зважаючи на непослідовні показання вказаних свідків, які з надуманих причин змінювали свої показання, слідчий будь-яких дій, щодо встановлення які ж із показань є правдивими, не вичинив.

Також як потерпілий ОСОБА_5 , так і його мати ОСОБА_19 , а також ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пояснюють, що ОСОБА_5 із мобільного телефону, який йому дав ОСОБА_8 , у вказаний день телефонував своїй матері ОСОБА_19 , але ОСОБА_5 стверджує, що він у цей час знаходився у підвальному приміщенні на території недобудованої садиби в с. Миколай Поле Новомиколаївського району Запорізької області, а ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 стверджують, що він у цей час перебував в с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області.

Будь-яких даних про те, що слідчий перевіряв доводи ОСОБА_5 , щодо його дійсного місця знаходження у момент здійснення телефонного дзвінка, зокрема огляду садиби, моніторингу телефонних дзвінків тощо, матеріали провадження не містять.

Також слідчим не було вжито будь-яких заходів для перевірки достовірності показань свідка ОСОБА_22 , який будучі допитаний 15 квітня 2011 року, тобто через 8 місяців після подій, які він описує, показав, що 07 серпня 2010 року, він, рухаючись на автомобілі, на дорозі між селами Васильківка Дніпропетровської області та Новогригорівка Новомиколаївського району Запорізької області зустрів незнайомого чоловіка, який ішов сам. Вечором того ж дня він його повторно побачив у барі в с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області (а.с. 220-222 т. 1).

Також у оскаржуваній постанові слідчим не зазначено чому він не приймає до уваги показання свідків:

- ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які показали, що 07 серпня 2010 року в с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області невідомі їм люди на автомобілі з д/н НОМЕР_1 , які в подальшому представилися працівниками міліції, ганялися за хлопцем, який був дуже побитий. Наздогнавши його в їх присутності один із незнайомців почав бити вказаного хлопця. Після того як вони вмішалися, хлопець від них втік (а.с. 51-54 т. 2);

- ОСОБА_25 , яка показала, що 07 серпня 2010 року в с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області невідомі їй люди ганялися за хлопцем, який був дуже побитий. Одного із вказаних вона знає як частого клієнта бару ПП "Гунбіна", який розташований у вказаному селі. Недалеко вона також бачила автомобіль, на якому вказана особа їздить великий автомобіль іноземного виробництва. Вказана особа представилась їй як працівник міліції, проте документів не показав. Через невеликий проміжок часу вона знов їх побачила, при цьому побитий хлопець лежав на узбіччі дороги в траві, а біля нього стояли вказані особи, а також дільничний інспектор міліції ОСОБА_26 (а.с. 26 т. 2). В подальшому свідок ОСОБА_25 по фотокартці вказала на ОСОБА_7 як на вищевказану особу;

- ОСОБА_26 , який пояснив, що 07 серпня 2010 року в с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області він побачив автомобіль "Фольксваген Туарег", біля якого сварилися незнайомі йому люди. Після того як він втрутився і представився працівником міліції один із вказаних пішов у невідомому напрямку, а інші сіли до автомобілю та поїхали (а.с. 132 т. 1, 46 47 т. 2);

- ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які показали, що 07 серпня 2010 року в с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області до них до дому прибіг незнайомий їм хлопець, який був дуже побитий, який попрохав його сховати і повідомив їм, що його силою забрали із пляжу в с. Софіївка Новомиколаївського району Запорізької області, при цьому назвав одне прізвище " ОСОБА_29 ", тримали в якомусь підвалі, били. В цей час по їх вулиці неодноразово проїжджав автомобіль, типу "Джип", серебристого кольору, і хлопець пояснив, що це його шукають ті хто його бив (а.с. 23-25 т. 2);

- ОСОБА_30 , яка разом із ОСОБА_19 та ОСОБА_20 їздила в с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області забирати ОСОБА_5 , і якій ОСОБА_28 передала слова останнього (а.с. 109-110 т. 1);

- а також висновок судово-медичної експертизи, за яким ОСОБА_5 були спричинені легкі тілесні ушкодження, які виникли від дії тупих предметів в строк, який не суперечить строку, вказаному ОСОБА_5 (а.с. 177-178 т.1).

Таким чином постанова слідчого СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, на які посилається в скарзі представник потерпілого, а також без належного мотивування.

Оскільки встановлена неповнота допущена при розслідуванні провадження, потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, постанова слідчого СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні належить виконати зазначені в ухвалі та скарзі слідчі дії і в залежності від встановленого, після всебічної оцінки зібраних доказів, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Постанову слідчого СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 28 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000064 від 05 лютого 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1