Справа № 297/1635/15-к
УХВАЛА
10 липня 2015 року м. Берегово

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 16 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 16 червня 2015 року про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000201.

Скарга мотивована наступним.

Згідно поданої заяви гр. ОСОБА_3 , службові особи житлово-побутової комісії виконавчого комітету Берегівської міської ради, в склад якої входили ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в період із 2006 по 2010 роки недбало відносилися до своїх функціональних обов`язків при складанні висновків, без проведення засідань та складання протоколів на підставі яких виконавчим комітетом громадянам в м. Берегово видавалось житло. 03 березня 2015 року відомості про кримінальне правопорушення по даній заяві були внесені до ЄРДР за № 0000201, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

16 червня 2015 року ОСОБА_3 , як особа, якій даним кримінальним правопорушенням завдано матеріальної та моральної шкоди) звернулася до старшого слідчого СВ Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 із заявою про залучення до провадження №0000201 в якості потерпілого. Дана заява є підписана заявником.

08 липня 2015 року перебуваючи в приміщенні міліції ОСОБА_3 було отримано копію постанови про відмову у задоволенні зазначеного клопотання від 18 червня 2015 року. По даний час, всупереч вимогам діючого КПК копії постанови слідством направлено не було.

Вважає постанову про відмову у задоволенні клопотання від 18 червня 2015 року незаконною, та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою, слідчий зазначив, що заява від 16.06.2015 року не підлягає до задоволення, оскільки заявниця не мала у власності комунального житла, тому при наявності ознак кримінального правопорушення у діях службових осіб житлово-побутової комісії міської ради, потерпілим буде виступати саме Берегівська міська рада в особі представника.

Проте, такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, є помилковим, а постанова від 18 червня 2015 року підлягає скасуванню як винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Обгрунтовуючи відмову в задоволенні клопотання, слідчий зазначив, що таке піддягає задоволенню лише щодо уповноважених осіб Берегівської міської ради, оскільки саме міська рада є власником комунального майна, яке було протиправно та зухвало відчужене в порушення порядку, визначених чинним законодавством.

Також, слідчий в обгрунтуванні своєї постанови зазначила, що вона не є власником комунального житла. По-перше, таке формулювання є абсурдним, оскільки приватна особа не може бути власником комунального житла. У разі визнання права власності на комунальне майно за фізичною особою, то таке майно повинно перебувати на праві приватної власності і не може більше вважатися комунальним.

По-друге, слідчий взагалі не читав її заяву про визнання потерпілою особою. Так, у своїй заяві скаржниця посилалася на те, що будучи членом територіальної громади міста Берегова - вона є співвласником всього комунального майна в силу ст. ст. 140, 143 Конституції України, 21, 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 169, 327 ЦК України.

По-третє: слідчий не врахував ту обставину, що їй такими зухвалими діями було спричинено моральну шкоду, яку обгрунтувала у своїй заяві.

Скаржниця ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримала з підстав, викладених у ній, і доповнила, що раніше вона мала право на виділення їй безкоштовно житла із комунального майна; вона підготувала пакет документів, з яким була у міській раді, однак там їй відмовили у їх прийнятті.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вважав її безпідставною, а постанову слідчого ОСОБА_5 правомірною та обгрунтованою, адже в інтересах територіальної громади виступає орган місцевого самоврядування, тобто потерпілим може виступати лише Берегівська міська рада. Крім того, ОСОБА_3 не зверталася до відповідної комісії Берегівської міської ради із заявою про виділення їй житла, не орендує комунальне житло.

Слідчий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, заслухавши учасників розгляду, дослідивши скаргу, дійшов до наступних висновків.

Частина перша статті 55 КПК України передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а згідно до ч. 3 зазначеної статті - потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Із контексту ст. 367 КК України вбачається, що службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб,

У своїй заяві ОСОБА_3 чітко заявила, що безперечно вона є членом територіальної громади Берегова, даним кримінальним провадженням було порушено її права та свободи, оскільки вона також має право клопотати від місцевої ради про виділення їй комунального майна. Але оскільки все комунальне житло було роздано іншим особам, вона позбавлена такої можливості назавжди. Саме тому за зверненням будь-якого члена територіальної громади в рамках даного кримінального провадження необхідно визнавати кожного мешканця міста, оскільки всі вони є співвласниками всього комунального майна міста, а не окремі громадяни, обрані до ради, і тим більше не є власником всього майна міська рада.

Так, згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 06 лютого 2004 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.04.1987 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Тобто, дійсно є членом територіальної громади м. Берегово понад 27 років.

Отже, ОСОБА_3 дотрималася всіх вимог ст. 55 КПК України щодо отримання статусу «потерпілого» у кримінальному провадженні №000201. Однак, старший слідчий СВ Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_3 , порушивши тим самим її права, гарантовані Конституцією України та передбачені чинним кримінальним процесуальним законом.

Згідно ч. 5 ст. 55 КК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В порушення даної норми кримінального процесуального закону старшим слідчим ОСОБА_5 в оскаржуваній постанові не зазначено жодних обставин, які б з очевидністю давали підстави вважати, що ОСОБА_3 не є особою, якій завдано шкоди даним кримінальним правопорушенням, по факту вчинення якого і було, власне, розпочато кримінальне провадження №000201 від 03.03.2015 року.

Натомість, старший слідчий ОСОБА_9 , відмовив у визнанні особи потерпілою з підстав, не передбачених КПК України і вдався до тлумачення норм ст. 55 КПК України, неправомірно встановлюючи вимоги до заяви вчинення злочину та визнання особи потерпілою, що не входить до його повноважень і також не передбачено чинним кримінальним процесуальним законом, і як на підставу відмови в задоволенні клопотання про визнання та залучення особи в якості потерпілого в кримінальному провадженні послався на ч. 7 ст. 55 КПК України, яка, в свою чергу, регламентує процесуальний порядок у випадку неподання особою заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Враховуючи вищезазначене, постанова старшого слідчого СВ Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 18 червня 2015 щодо відмови у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні за №0001201 є незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дїї чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Копію постанови старшого слідчого СВ Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 16 червня 2015 року ОСОБА_3 отримала лише 08 липня 2015 року, що стверджується відміткою про отримання постанови.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 370-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 18 червня 2015 року про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000201 від 03.03.2015 року.

Зобов`язати уповноважених осіб СВ Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області негайно (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 56 КПК України) визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000201 від 03.03.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1