Справа № 452/3342/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/4/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

з участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

представника потерпілих ОСОБА_12

захисника ОСОБА_13

та засудженого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою прокурора та засудженого ОСОБА_15 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Монастирець Самбірського району Львівської області, житель АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, інвалід третьої групи, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, одружений, раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_17 до набрання вироком законної сили залишено попередньо обраний - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_18 12.000 доларів США, що в еквіваленті становить 113.710 грн. 80 коп. та на користь ОСОБА_19 10.000 доларів США, що в еквіваленті становить 94.759 грн.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

ОСОБА_17 визнаний винуватим у тому, що він, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, зловживаючи довір`ям, взявши на себе зобов`язання влаштувати гр. ОСОБА_19 на роботу в органи митної служби на митному переході «Смільниця», 29 листопада 2008 року приблизно в 16 годині на вул. І.Франка у м.Самборі Львівської області в автомобілі «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , у присутності ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 отримав від останньої 10.000 доларів США, що в еквіваленті становило 67.418 грн., однак не виконав даного зобов`язання, оскільки не міг реально цього зробити, та заволодів грошовими коштами у великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_17 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, зловживаючи довір`ям, взявши на себе зобов`язання влаштувати гр. ОСОБА_18 на роботу в органи митної служби на митному переході м.Мостиська, в середині грудня 2008 року приблизно в 19 годині на вул. І.Франка у м.Самборі Львівської області в автомобілі «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , у присутності ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 одержав від останнього першу частину обумовленої суми грошей 6.000 доларів США, що в еквіваленті становило 44.838 грн. 60 коп. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_17 у січні 2009 року приблизно в 10 годині у м.Самборі Львівської області на вул. С.Бандери в автомобілі «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , у присутності ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 одержав від останнього другу частину обумовленої суми грошей 6.000 доларів США, що в еквіваленті становило 46.200 грн., однак не виконав даного зобов`язання, оскільки не міг реально цього зробити, та заволодів грошовими коштами у великих розмірах.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, Самбірський міжрайонний прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_17 за ч.3 ст. 190 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Вважає, що суд, призначаючи покарання підсудному, порушив вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

На вирок суду засуджений ОСОБА_17 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальну справу за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, за відсутності складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, безпідставно визнав його винуватим у скоєнні даного злочину. Крім того, суд відхилив клопотання про дослідження ряду доказів, які просила дослідити сторона захисту, закінчив судове слідство і перейшов до судових дебатів.

Під час апеляційного розгляду засуджений апеляційну скаргу прокурора заперечив, частково визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, просить не позбавляти його волі, врахувавши стан його здоров`я, що має ряд хронічних захворювань, є інвалідом, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на утриманні має хвору дружину та стареньку 93-річну матір.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, потерпілого ОСОБА_18 та представника потерпілих на підтримку апеляційної скарги прокурора та про відмову у задоволенні апеляційної скарги засудженого, прохання засудженого, який просить не позбавляти волі, та захисника на підтримку апеляційної скарги засудженого та про відмову у задоволенні апеляційної скарги прокурора, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_17 задовольнити частково з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показаннями в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_25 ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та інших в судовому засіданні, протоколами слідчих дій та речовими доказами.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості, оцінив їх в сукупності, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_17 у скоєнні злочину при зазначених у вироку суду обставинах.
Доведеність вини та кваліфікація дій засудженого в апеляційний скарзі прокурором не оспорюються.
Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання засудженого щодо неотримання ним грошових коштів потерпілих, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи й спростовуються об`єктивними доказами, дослідженими судом та наведеним у вироку.
Колегія суддів не погоджується з доводами засудженого, викладеними в апеляційній скарзі, оскільки встановлені у справі обставини свідчать, що дії засудженого кваліфіковано вірно.
З урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність вини ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, а викладені в апеляційній скарзі засудженого доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування кримінального закону не бере до уваги як безпідставні.
У вироку зазначено, що при обранні покарання ОСОБА_17 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом третьої групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_17 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України і вважає за можливе застосувати до ОСОБА_17 ст. 75 КК України до покарання, призначеного йому за ч.3 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Засуджений в суді апеляційної інстанції вину у вчиненні визнав частково, є інвалідом третьої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має ряд тяжких хронічних захворювань, тривалий час на протязі 2014-2105 років хворіє, має на утриманні 93-річну матір та хвору дружину (після перенесеної тяжкої операції).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21 лютого 2014 року, виданої Львівським обласним госпіталем інвалідів війни та репресованих ім.Ю.Липи (т.3 а.с.187), підсудний ОСОБА_17 хворіє стенокардією, кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою ІІ ступеню та іншими кардіологічними захворюваннями.

Як вбачається із посвідчення Серії НОМЕР_2 (т.3 а.с.92,94) ОСОБА_17 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того, підсудний ОСОБА_17 є інвалідом третьої групи згідно посвідчення серії НОМЕР_3 (т.3 а.с.93).

У матеріалах справи наявні документи про перебування підсудного ОСОБА_17 протягом 2014-2015 років тривалий час на лікуванні у медичних закладах охорони здоров`я.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Монастирецької сільської ради підсудний ОСОБА_17 має на утриманні матір - ОСОБА_30 , 1922 року народження.

Наведені обставини колегія суддів визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_17 .

З огляду на вище зазначені обставини, особу засудженого, обставини, що пом`якшують покарання та в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що засудженого ОСОБА_17 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. З огляду на викладене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необгрунтованою.

Колегія суддів визнає, що доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують правильних висновків суду, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції обставини та підстави, з яких просить скасувати вирок, були враховані судом першої інстанції при винесенні вироку, а тому апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 362, 366, 367, 373, 377, 379 КПК України 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_15 задовольнити частково.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2014 року відносно ОСОБА_15 змінити.

Вважати ОСОБА_15 засудженим за ч.3 ст. 190 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_15 від відбування обраного вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2014 року покарання з випробуванням терміном на два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_31 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця праці та проживання, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2014 року відносно ОСОБА_31 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_32