УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.125 ч.1 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
представника потерпілої: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопіль Черняхівського району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання - сто п`ятдесят годин громадських робіт.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що реалізуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, близько 13 години 50 хвилин 24 серпня 2013 року, перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_9 , яка знаходилася на кухні та наніс їй шкіряним ременем один удар по спині через те, що остання не ночувала напередодні вдома. Після отриманого удару ОСОБА_9 вибігла з кухні та побігла до своєї кімнати. ОСОБА_8 знову підійшов до ОСОБА_9 та ременем наніс їй один удар по спині. Спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді, синця на лівому стегні, синця поперековій ділянці зліва, синця на грудній клітці з права, які згідно висновку експерта № 246 від 27 серпня 2013 року відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Близько 20 години 30 хвилин 02 грудня 2013 року ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту, між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_9 , який виник на ґрунті довготривалих неприязних відносин, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та долонею правої руки наніс їй один удар в обличчя. Після чого схопив правою рукою ОСОБА_9 за ліву руку та наніс їй один удар правою ногою по нозі. В результаті заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та садна на слизовій верхньої губи дещо справа, синець на лівій руці та синець на правій нозі, які згідно висновку експерта № 3517 від 04 грудня 2013 року відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Близько 16 години 28 грудня 2013 року ОСОБА_8 реалізуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту, між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_9 , який виник на ґрунті довготривалих неприязних відносин, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та наніс їй близько трьох ударів долонею правої руки в область голови, від яких вона впала на ліжко. Коли потерпіла намагалася вибігти з квартири ОСОБА_8 наздогнав її в коридорі та кулаком правої руки наніс один удар в обличчя. Від отриманого удару потерпіла впала на підлогу і ОСОБА_8 наніс правою рукою один удар по лівій руці, близько чотирьох ударів руками по лівій та правій нозі. Після того як ОСОБА_8 припинив бити потерпілу, вона піднявшись на ноги вибігла на сходинковий майданчик, де він знову наздогнав її та наніс кулаком правої руки два удари по голові. Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців на волосистій частині голови, обличчі, лівій верхній та обох нижніх кінцівках, які згідно висновку експерта №4277 від 30 грудня 2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду. Посилається, на те що суд першої інстанції дав неправильну оцінку дослідженим у справі доказам, оскільки докази розглядалися не в їх сукупності, а відокремлено один від одного, з вибірковим і розрізненим підходом. Суд не взяв до уваги його покази та не перевірив їх в частині того, що після розірвання шлюбу, розпочато слухання справи про поділ квартири і потерпіла намагається показати його людиною, яка притягується до кримінальної відповідальності чи судимою. Не перевірено його покази щодо відкриття 05 грудня 2013 року кримінального провадження про заподіяння ОСОБА_9 йому тілесних ушкоджень. В показах свідків є певні розбіжності щодо подій, так як вони не спостерігали за конфліктом і не змогли назвати кількість ударів. Крім того, суд в порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, послався на висновок судово-медичної експертизи, з таких обставин характер та вид тілесних ушкоджень у вироку встановлено експертом, а не судом.
Заслухавши доповідь судді, представника потерпілої, прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України відповідає обставинам кримінального провадження і ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 давала покази, що між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_8 тривалий час існують неприязні відносини з приводу спільного майна, у зв`язку з чим часто виникають конфлікти. Зокрема, в серпні 2013 року за місцем їх спільного проживання в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_8 декілька разів вдарив її шкіряним ременем по спині, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження. 02 грудня та 28 грудня 2013 року знову відбувся конфлікт під час якого ОСОБА_8 бив її в результаті чого були спричинені тілесні ушкодження.
За показами свідків, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які є сусідами потерпілої і обвинуваченого, між ними часто відбувалися сварки і бійки, у зв?язку з чим до них неодноразово приїжджали працівники міліції. Бачили на тілі потерпілої тілесні ушкодження.
Допитана як свідок, ОСОБА_13 дала пояснення, що між її батьками часто виникали сварки, під час яких батько бив маму. Був випадок коли він погрожував їй ножем.
Свідок ОСОБА_14 , який був допитаний в порядку ст. 97 КПК України дав покази, що працює дільничним інспектором Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області і до обслуговуваної ним дільниці відноситься будинок АДРЕСА_4 де проживають обвинувачений і потерпіла. З ним неодноразово спілкувалася мешканка даного будинку, ОСОБА_15 , яка повідомляла про постійні сварки між подружжям ОСОБА_16 і що Станіслав б?є ОСОБА_17 .
Згідно висновків експертів №2468, №3517, № 4277 у потерпілої ОСОБА_9 були виявлені легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров?я, які утворилися в термін і за обставин вказаних потерпілою.
Такі докази є належними і в сукупності доводять вину ОСОБА_8 у заподіянні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров?я. Судом правильно кваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України.
За наведених обставин, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судового розгляду не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є безпідставними.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку дослідженим у справі доказам, оскільки докази розглядалися не в їх сукупності, а відокремлено один від одного, з вибірковим і розрізненим підходом не відповідають обставинам провадження. Суд всебічно та повно дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та в їх сукупності прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 в умисному заподіянні ОСОБА_9 тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров?я.
Безпідставними є і доводи обвинуваченого про те, що суд не взяв до уваги його покази та не перевірив їх в частині того, що після розірвання шлюбу, розпочато слухання справи про поділ квартири і потерпіла намагається показати його людиною, яка притягується до кримінальної відповідальності чи судимою, а також, що не перевірено його покази щодо відкриття 05 грудня 2013 року кримінального провадження про заподіяння ОСОБА_9 йому тілесних ушкоджень. Суд першої інстанції проводив судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення. Збирання доказів відповідно ст.93 КПК України здійснюється сторонами кримінального провадження. Як вбачається з матеріалів провадження суд першої інстанції під час судового розгляду не обмежував сторін кримінального провадження у поданні доказів. Зібраним доказам суд дав правильну юридичну оцінку.
Не відповідають матеріалам провадження доводи обвинуваченого, що в показах свідків є певні розбіжності щодо подій, так як вони не спостерігали за конфліктом, не змогли назвати кількість ударів. Як вбачається з матеріалів провадження свідки в судовому засіданні надавали суду показання щодо обставин які їм були відомі. Їх покази були оцінені у сукупності з іншими доказами, показами потерпілої, даними висновків експертів і не викликають сумніву у їх достовірності. Вказують, що тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_9 саме ОСОБА_8 .
Доводи, що суд в порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, послався на висновок експерта, і за таких обставин характер та вид тілесних ушкоджень у вироку встановлено експертом, а не судом є безпідставними. Зміст вироку відповідає вимогам ст.374 КПК України. Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним містить місце, час, спосіб вчинення, наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви кримінального правопорушення. Крім того посилання при формулюванні обвинувачення на висновок експерта не суперечить вимогам п.2 ч.3 ст. 374 КПК України і не є підставою для зміни чи скасування судового рішення.
Колегією суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку суду.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2015 року щодо нього без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: