У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/417/15

№ 1-кп/183/180/15

29.01.2015 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0004423 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України,з середньою освітою, не працюючого, холостого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:
До Новомосковського місьрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_4 , захисник та обвинувачений вважали за можливе призначити судове засідання на підставі обвинувального акту, заявивши про відсутність перешкод, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, в тому числі, про відсутність підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору та направлення його відповідному суду для визначення підсудності. Також захисник просила взяти до уваги той факт, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який був вручений обвинуваченому містяться помилки, а саме: в Розділі ІІІ зазначено дата обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою в жовтні місяці тобто ще до того, як було зареєстроване в ЄРДР кримінальне правопрушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , надавши в судовому засіданні копію реєстру матеріалів досудового розслідування, що була вручена ОСОБА_6 .

Судом відповідно до вимог ст. 331 КПК України поставлене питання доцільності тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор в судовому засіданні вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, тому як існують наявні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Потерпіла наполягала на тому, щоб обраний запобіжний захід ОСОБА_6 було продовжено.

Захисник в судовому засіданні вважала за недоцільне продовжувати тримати її підзахисного під вартою, тому як ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні, в лікарні він перебував у зв`язку з наполяганням на цьому його матері, яка дуже хвора, він зобов`язується виконувати все, з`являтися до суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив не продовжувати йому строк тримання під вартою, зазначивши, що він буде виконувати усі обов`язки, які на нього покладуть.

Від потерпілої ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши прокурора, потерпілу, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками до нього підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

Так відповідно до п. 7 ч. 2, ч. 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. До обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, що мали місце 08 листопада 2014 року та 11 листопада 2014 року, та згідно обвинувального акту у зв`язку із заволодінням певного майна обвинуваченим, матеріальна шкода, завдана потерпілій ОСОБА_4 на суму 1500 грн., потерпілій ОСОБА_7 на суму 5300 грн., та представнику потерпілого ОСОБА_8 на суму 905 грн.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 242 КПК України передбачено обов`язкове проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Однак, в порушення вищевказаних вимог закону, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено про проведення експертиз; що є порушенням п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, або реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України і відповідно обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст.. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. В порушення зазначеної норми обвинувальний акт містить в собі посилання про розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням представнику потерпілого ОСОБА_8 , а не потерпілому. А реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про залучення представника потепілого ОСОБА_8 , що позбавляє можливості визначити чи залучався він в якості представника потерпілого, чи ні.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

З реєтру матеріалів досудового розслудвання, який отримав ОСОБА_6 вбачається, що ІІ розділ «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» містить шість пунктів; в той час, як реєстр матеріалів досудового розслідування, наданий суду в тому ж розділі містить 12 пунктів; з реєтру матеріалів досудового розслудвання, який отримав ОСОБА_6 вбачається, що розділ ІІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування» містить дату обрання запобіжного заходу 05 жовтня 2014 року та строк застосування 09 листопада 2014 року, в той час, як реєстр матеріалів досудового розслідування, наданий суду в тому ж розділі містить відомості про дату обрання запобіжного заходу 05 грудня 2014 року, та строк застосування 05 лютого 2015 року.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування, що був вручений ОСОБА_6 не відповідає реєстру матеріалів досудового розслідування, що надійшли на адресу суду.

Зазначені обставини, на думку суду, вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на обставини справи та особу обвинуваченого, при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були враховані всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України. На теперішній час вказані ризики не відпали, будь-яких відомостей про те, що змінилися будь-які обставини стороною захисту не надано а тому, суд вважає, що ОСОБА_6 повинно бути продовжено строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд -

у х в а л и в :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №№0004423 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України - повернути прокурору, в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 15 лютого 2015 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1