АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/60/15 Справа № 1-203/12 Категорія: ч.4 ст. 187 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2015 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.03.2008 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.1 ст. 187, ст. 69 КК України, до 1 року позбавлення волі; 07.09.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України та на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_9 до відбування покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.09.2009 року остаточно призначено до відбування ОСОБА_9 , покарання у виді 12 (дванадцяти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу залишено попередню - тримання під вартою.

Вирішено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду, завдану злочином в розмірі 400 000 гривень , -
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_9 засуджений за те, що він в період часу з 23 години 22.09.2006 року до 03 години 23.09.2006 року, перебуваючи в районі гелікоптерного майданчика, розташованого в Центральному районі м. Новокузнецька, Кемеровської області, Російської Федерації, умисно, діючи з корисних спонукань, вчинив розбій, а саме - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме: в зазначений вище час та місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння напав на ОСОБА_11 , нанісши потерпілому не менше 19 ударів руками та ногами, не менше 11 ударів, спеціально підібраним для цієї мети знаряддям злочину - "монтировкою", в життєво важливі частини тіла, голову та тулуб, а також по верхнім та нижнім кінцівкам. При цьому він, з метою реалізації умислу на заволодіння майном ОСОБА_11 , відвів потерпілого на узбіччя дороги в кущі, де продовжував наносити удари "монтировкою" по тулубу та голові ОСОБА_11 , і де діями ОСОБА_9 , спричинено потерпілому ОСОБА_11 закриту черепно-мозкову травму у виді травматичного крововиливу під тверду оболонку головного мозку, в ліву півкулю, що супроводжується набряком, дислокацією мозку, та відповідно до висновку експерта № 2840 від 29.09.2009 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. Після цього, ОСОБА_9 , заволодів майном ОСОБА_11 - сотовим телефоном "Моторола" моделі С 650 вартістю 7000 рублів та МПЗ-плеєром вартістю 4000 рублів, на загальну суму 11000 рублів, відповідно до курсу Національного банку України становить за 10 рублів становить 1 гривню 88 копійок, на загальну суму 2068 гривень та з викраденим з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілому значної шкоди.

Він же, в період часу з 23 години 22.09.2006 року до 03 години 23.09.2006 року, перебуваючи в районі гелікоптерного майданчика, розташованого в Центральному районі м. Новокузнецька, Кемеровської області, Російської Федерації, під час вчинення розбою, умисно, з метою заподіяння насильства, небезпечного для життя чи здоров`я людини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_11 не менше 19 ударів руками та ногами, не менше 11 ударів, спеціально підібраним для цієї мети знаряддям злочину - "монтировкою", в життєво важливі частини тіла, голову та тулуб, а також по верхнім та нижнім кінцівкам, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з травматичним крововиливом під тверду оболонку головного мозку, в ліву півкулю, що супроводжується набряком, дислокацією мозку та відповідно до висновку експерта № 2840 від 29.09.2009 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Не погоджуючись з вказаним вироком, прокурор подав апеляцію, в якій не заперечуючи доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та неправильного застосування кримінального закону. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч.4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю, за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, ст. 70 КК України - 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю, ч.4 ст. 70 КК України - 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Не погоджуючись з вказаним вироком, засуджений ОСОБА_9 подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає до скасування, у зв`язку з грубим порушенням кримінально-процесуального закону. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та проводити розгляд справи в суді апеляційної інстанції, як судом першої інстанції. Крім того, просить справу розглядати без його участі.

Не погоджуючись з вказаним вироком, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , подав апеляцію, в якій вказує, що з вироком суду першої інстанції стосовно доведеності вини в інкримінованих діянь, передбачених ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України, погодитись не може, так як вирок суду першої інстанції не є законним та обґрунтованим через однобічність та неповноту досудового та судового слідства в розумінні п.1 ч.1 ст. 367, п.1 ч.2 ст. 368 КПК України (в редакції 1960 року), а також вирок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні в розумінні до п.1 ч.1 ст. 369, ч.2 ст. 369 КПК України (в редакції 1960 року). Просить винести ухвалу, якою вирок Соснівського районного суду м. Черкас від 16.02.2015 року відносно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати, кримінальну справу направити до Соснівського районного суду м. Черкас на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Засуджений ОСОБА_9 подав заперечення на апеляцію прокурора, в якому вказує, що вона є безпідставною та необґрунтовано, оскільки судом першої інстанції призначено покарання, яке просив прокурор в судовому засіданні. Просить апеляцію прокурора задоволити частково, в частині скасування вироку суду першої інстанції. Крім того просить розглядати справу без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, та просив її задоволити з наведених в ній підстав, вислухавши думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляцію, та апеляцію свого підзахисного, та просив їх задоволити з наведених в них підстав, вислухавши думку захисника ОСОБА_7 , яка підтримала позицію захисника ОСОБА_6 , та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Що стосується апеляції прокурора, то на думку колегії суддів, вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за які його засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів засудженим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій засудженого ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України є вірною.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що засуджений ОСОБА_9 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого; ч.4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання прокурора на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання не підлягає задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував особу засудженого, який за місцем проживання характеризується позитивно; на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; на час вчинення злочинів ОСОБА_9 , був не судимий; характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів; обставини, які обтяжують покарання підсудного та відсутність пом`якшуючих обставин. Також у відповідності до вимог ст. 67 КК України, в якості обставин, що обтяжують відповідальність вірно враховано вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням даних про особу засудженого, обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні засудженому ОСОБА_9 міри покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції прокурора непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання засудженому ОСОБА_9 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів і призначено в межах санкцій ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України.

Що стосується апеляцій засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 , то на думку колегії суддів, вони також не підлягають до задоволення з наступних підстав.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_9 посилається на те, що суддя ОСОБА_1 не мала права приймати участь в розгляді даної справи, оскільки її чоловік ОСОБА_12 є заступником прокурора Черкаської області та має право касаційного оскарження вироку.

Однак ст. 54 КПК України (1960 року), передбачає виключний перелік обставин, що виключають можливість участі судді в розгляді справи, тому на думку колегії суддів, зазначені засудженим ОСОБА_9 обставини, є безпідставними та надуманими.

Також засуджений ОСОБА_9 , в своїй апеляції посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував думку учасників процесу з приводу порядку дослідження доказів по справі, однак вказаний факт не відповідає дійсності, та спростовується протоколом судового засідання (т.4 а.с. 158), відповідно до якого суд поставив на обговорення учасників процесу питання про порядок дослідження доказів, з`ясував думку прокурора та всіх інших учасників процесу та постановив встановити загальний порядок дослідження доказів: допитати підсудного, потерпілих, свідків, дослідити письмові матеріали справи.

Крім того засуджений ОСОБА_9 звертає увагу апеляційного суду та вказує на те, що: судом першої інстанції не досліджені обставини справи, які мають суттєве значення; також з матеріалів справи не можна встановити форму вини і мотиви вчинення злочину; не з`ясовані обставини, які виключають притягнення особи до відповідальності; не допитані особи, покази яких мають суттєва значення; не витребувані речові докази; не досліджені обставини засудження Паламаря за ст. 186 КК України; не проведені обшук, виїмка та інші слідчі дії, які мають суттєве значення; судом використані в якості доказів дані, які не можуть прояснить ті чи інші обставини, які входять в предмет доказування; протоколи слідчих дій не можуть бути доказами по справі, оскільки ні один понятий, які зазначені в них, не проживають за зазначеними адресами, крім того деяких адрес взагалі не існує; судом не перевірялися всі можливі версії вчинення злочину, не виявлені причини і умови які сприяли вчиненню злочину, не усунуто протиріччя в показах свідків. Однак засуджений ОСОБА_9 не зазначає конкретно які обставини, докази, слідчі дії чи речові докази могли вплинути на вирішення справи по суті, також не зазначає прізвища та імена осіб, яких не допитано, як і не зазначає, які саме протиріччя у показах свідків не усунуто судом, у зв`язку з цим, на думку колегії суддів, вони не заслуговують на увагу, є безпідставними, та спростовуються наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів засудженим. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 275 КПК України (1960 року) розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення.

Також засуджений ОСОБА_9 , зазначає, що зміст вироку, не відповідає вимогам закону, однак, перевіривши вирок на відповідність вимогам ст. 324, 332, 333, 334, 335, 337, 338 КПК України (1960 року), колегія суддів приходить до висновку, що доводи засудженого ОСОБА_9 з цього приводу, є безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується апеляції захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , то на думку колегії суддів, вона також не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляції вказує на те, що в судовому засіданні було оголошено покази свідків, які допитувались під час досудового слідства та тих, які допитувались в рамках виконання міжнародного доручення Російською Федерацією. Таке процесуальне рішення суду суттєво звузило права учасників кримінального судочинства, зокрема права сторони захисту, оскільки захист був позбавлений можливості допитати потерпілих та свідків та переконатись в їх існуванні це є порушенням принципів змагальності та всебічності та повноти судового слідства.

Однак відповідно до п.2 ч.1 ст. 306 КПК України (1960 року) суд з власної ініціативи або за клопотанням прокурора чи інших учасників судового розгляду може оголосити показання свідка, дані під час дізнання, досудового слідства або на суді, у випадках неявки в судове засідання свідка, явка якого з тих або інших причин неможлива. Беручи до уваги неодноразові неявки свідків та їх проживання в іншій країні місцевий суд на думку колегії суддів діяв в межах діючого законодавства.

Крім того сам захисник ОСОБА_6 в своїй апеляції вказує, що судом першої інстанції неодноразово в рамках міжнародного доручення викликались свідки з міста Новокузнецьк Російської Федерації, які у судове засідання не з`явились, тобто сам апелянт підтверджує той факт, що судом першої інстанції проводилися всі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.

Також захисник ОСОБА_6 в своїй апеляції, вказує на те, що судом першої інстанції помилково критично оцінено покази свідка ОСОБА_13 , та помилково покладено в основу доведеності вини засудженого ОСОБА_9 відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Вказані факти не заслуговують на увагу, оскільки покази свідка ОСОБА_13 , кардинально відрізняються від зібраних по справі доказів, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені злочинів, які йому інкримінуються. Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів засудженим, в тому числі і відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що згідно матеріалів справи, ОСОБА_9 , вже був засуджений вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2013 року (т.4 а.с. 48-53), за вище вказаними статтями. Однак вказаний вирок скасований ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2014 року (т.4 а.с. 43). Згідно даної ухвали, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, звертає увагу на вимоги ст. 65, 69 КК України, які судом першої інстанції при винесенні вироку враховані не в повній мірі та врахувавши, те, що засуджений повністю визнав вину, у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, на час вчинення ним злочину (у 2006 році), був не судимий, має на утриманні матір пенсійного віку та поганий стан здоров`я, дійшов передчасного висновку про наявність достатніх підстав для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі.

З урахуванням вище викладеного, та беручи до уваги те, що під час розгляду даної справи попереднім суддею ( ОСОБА_14 ), підсудний свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, також беручи до уваги доводи викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2014 року, на думку колегії суддів апеляційного суду Черкаської області, доводи викладені в апеляціях засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 є безпідставними, та необґрунтованими.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2015 року відносно засудженого ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий :

Судді :