Ухвала іменем україни 23 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_17,

суддів: ОСОБА_18, ОСОБА_19,

за участю

прокурора ОСОБА_20,

засудженої ОСОБА_1,

розглянула в режимі відеоконференції в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 06 лютого 2015 року.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2012 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, таку, що в силу ст. 89 КК не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК із застосуванням ч. 1

ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов'язків, та на підставі

т. 77 КК без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_1 позбавлено 9 рангу та 5 категорії державного службовця.

Зазначеним вироком також засуджено ОСОБА_2 та ОСОБА_3, судові рішення щодо яких переглянуто в касаційному порядку.

Вироком місцевого суду ОСОБА_3 визнано винуватою в тому, що вона, обіймаючи посаду голови Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області, будучи державним службовцем сьомого рангу третьої категорії, займаючи відповідальне становище, організувала та намагалась отримати хабар в особливо великих розмірах, частину якого отримала за сприяння начальника відділу Держкомзему у Хмельницькій області

ОСОБА_2 та керівника виконавчого апарату - керуючого справами Летичівської районної ради Хмельницької області ОСОБА_1, за таких обставин.

На початку квітня 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_3 з проханням передати у власність ОСОБА_5, чиї інтереси він представляє, дві земельні ділянки площею по 0,50 га кожна на території Летичівського району для ведення особистого селянського господарства з подальшою зміною цільового призначення та будівництва на цих ділянках автозаправних комплексів.

21 квітня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оглянули орієнтовні місця розташування земельних ділянок на території Требуховецької та Ялинівської сільських рад Летичівського району.

Маючи умисел на одержання від ОСОБА_4 хабара в сумі

30 000 дол. США за передачу у власність земельних ділянок особі, чиї інтереси він представляє, та з метою уникнути викриття злочинних дій, ОСОБА_3 залучила як пособника ОСОБА_2, якій дала вказівку зустрітись з

ОСОБА_4 з приводу остаточного з'ясування місця розташування земельних ділянок та з метою висунення вимоги передачі хабара у сумі

30 000 дол. США. При цьому ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_2, що ці гроші призначені для керівництва з м. Хмельницького, а також пригрозила їй, що у разі відмови виконати вказівку, буде порушене питання про її звільнення. Розуміючи реальність погроз та боячись втратити роботу, ОСОБА_2 погодилася виконати вказівки ОСОБА_3

Крім цього, на початку травня 2011 року ОСОБА_3 вступила у попередню змову зі своєю донькою ОСОБА_1, якій дала вказівку передавати вимоги з приводу одержання від ОСОБА_4 хабара

ОСОБА_2

На початку травня 2011 року, виконуючи вказівку ОСОБА_3,

ОСОБА_2 зустрілась з ОСОБА_4 та поставила йому вимогу передати хабар в сумі 30 000 дол. США за передачу у власність земельних ділянок на території Требуховецької та Ялинівської сільських рад Летичівського району для ведення особистого селянського господарства та подальшу зміну їх цільового призначення для будівництва автозаправних комплексів.

ОСОБА_4, розуміючи, що інакше ніяк не зможе реалізувати право ОСОБА_5 на одержання у власність двох земельних ділянок, змушений був погодитися з висунутими вимогами. Також ОСОБА_4 попросив зменшити розмір хабара, ОСОБА_2 передала це прохання ОСОБА_3, але остання відмовила.

На початку травня 2011 року у вечірній час у приміщенні кафе «Меджибіж» на території Летичівського району під час спільної зустрічі

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перша підтвердила обіцянку передати у власність земельні ділянки та вказала, щоб з усіх питань, у тому числі фінансових, ОСОБА_4 продовжував спілкуватися з ОСОБА_2

13 травня 2011 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5 звернувся із заявою до голови Летичівської райдержадміністрації про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок площею по 0,50 га кожна на території Требуховецької та Ялинівської сільських рад Летичівського району для ведення відповідно особистого селянського господарства та сінокосу. Зазначену заяву із додатками ОСОБА_4 передав ОСОБА_2, яка передала цю заяву на реєстрацію та повідомила про це ОСОБА_3

16 травня 2011 року ОСОБА_3 своєю резолюцією на вказаній заяві доручила її розглянути і, одержавши пропозицію відділу Держкомзему у Летичівському районі, того ж дня своєю резолюцією дала вказівку підготувати проект відповідного розпорядження. 18 травня 2011 року ОСОБА_3 підписала розпорядження про надання ОСОБА_5 дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

У подальшому під час зустрічей у кінці травня 2011 року, на початку червня 2011 року, 16 та 17 червня 2011 року ОСОБА_3 через ОСОБА_2 та ОСОБА_1 узгоджувала із ОСОБА_4 питання передачі хабара, а саме щодо розділення обумовленої суми в якості хабара на дві частини по 15 000 дол. США за передачу у власність кожної з двох земельних ділянок, а також висувала йому вимоги щодо прискорення передачі першої частини хабара.

19 червня 2011 року о 20.20 год. ОСОБА_4 біля будинку № 2 по

вул. Горького в смт Летичеві у салоні власного автомобіля передав

ОСОБА_2 частину хабара - 15 000 дол. США та ще 100 дол. США помилково, що згідно з курсом Національного банку України становило

120 399, 85 грн.

Отримавши гроші, ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_4, що вона відмовляється брати участь у подальшому одержанні другої частини хабара та спілкуватися з ним з цього приводу, а займатиметься лише покладеними на неї законом обов'язками.

Після цього ОСОБА_2, залишивши собі 2100 дол. США, що згідно з курсом Національного банку України становило 16 744, 34 грн, зустрілася зі ОСОБА_1 та разом вони повезли до місця проживання ОСОБА_3 по

АДРЕСА_1, частину хабара - 13 000 дол. США, що згідно з курсом Національного банку України становило 103 655, 50 грн, де всі й були затримані працівниками міліції.

Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 16 травня 2014 року вирок місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК скасовано та постановлено вважати її засудженою за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 , ч. 3 ст. 368 КК (у редакції Закону

від 05 квітня 2001 року) із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов'язків, та на підставі ст. 77 КК без конфіскації майна, а також на підставі ст. 54 цього Кодексу засуджену позбавлено 9 рангу та 5 категорії державного службовця. У решті вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від

28 жовтня 2014 року скасував вказаний вирок апеляційного суду щодо

ОСОБА_1, а справу направив на новий апеляційний розгляд через порушення ст. 335 КПК 1960 року.

Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 06 лютого

2015 року вирок місцевого суду від 13 листопада 2012 року в частині засудження ОСОБА_1 скасовано, дії останньої перекваліфіковано з ч. 2 ст. 15 , ч. 5 ст. 27 , ч. 4 ст. 368 КК на ч. 2 ст. 15 , ч. 5 ст. 27 , ч. 3 ст. 368 КК (у редакції Закону

від 05 квітня 2001 року) та призначено покарання за цим законом із застосуванням частин 1, 2 ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов'язків, та без конфіскації майна. На підставі ст. 54 цього Кодексу засуджену ОСОБА_1 позбавлено

9 рангу та 5 категорії державного службовця. У решті вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджена ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої просить вирок апеляційного суду щодо неї змінити, перекваліфікувати її дії з ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК на ч. 2 ст. 15, ч. 5

ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК і пом'якшити покарання до одного року позбавлення волі.

У запереченнях на цю касаційну скаргу засуджена ОСОБА_3 просить скаргу ОСОБА_1 задовольнити, перекваліфікувати дії останньої з ч. 2

ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК на ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК і пом'якшити ОСОБА_1 покарання до одного року позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_1, яка просила касаційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який вважав, що вирок апеляційного суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи, наведені у скарзі та доповненнях, а також у запереченні, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженої ОСОБА_1 не підлягає задоволенню на таких підставах.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, суд правильно встановив фактичні обставини справи, а висновок суду про доведеність винуватості засудженої ОСОБА_1 у пособництві у закінченому замаху на одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара в особливо великому розмірі, за виконання в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб відповідає фактичним обставинам справи, визнаними судом доведеними, ґрунтується на зібраних органом досудового слідства та ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, яким у вироку дано всебічну, повну і об'єктивну оцінку. Будь-яких даних, які ставили б під сумнів достовірність зібраних органом досудового слідства та досліджених у судовому засіданні доказів, у колегії суддів немає.

В основу цього висновку суд поклав показання засуджених

ОСОБА_3, ОСОБА_2, а також свідка ОСОБА_7, які кожен окремо повідомили обставини передачі хабара, показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 ОСОБА_13, показання понятих ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 дані, що містяться в протоколах слідчих дій, висновках експертів, матеріалах оперативно-розшукових заходів, а також інші докази, достовірність яких у колегії суддів апеляційного суду сумніву не викликала, в чому переконливо засвідчився і суд касаційної інстанції.

Доводи засудженої ОСОБА_1 про відсутність у неї умислу

на отримання хабара у розмірі 30 000 дол. США, а також про її причетність до його отримання саме у такому розмірі були предметом розгляду

в апеляційному суді, який мотивовано з посиланням на докази, що містяться в матеріалах кримінальної справи, визнав ці доводи засудженої безпідставними і належним чином мотивував у своєму рішенні висновок, з яким погодилася і колегія суддів.

Проаналізувавши всі досліджені по справі докази в їх сукупності, в тому числі й ті, на які посилається засуджена ОСОБА_1 у касаційній скарзі, та давши належну оцінку доводам останньої з приводу невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та внаслідок цього неправильної кваліфікації її дій, суд обґрунтовано визнав доведеною її винуватість у вчиненні злочину та, з урахуванням моменту скоєння злочину, дійшов законного висновку про необхідність перекваліфікації дій

ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК на ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК (в редакції закону від 05 квітня 2001 року).

Відповідно до ст. 65 КК особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно з вироку, саме цією нормою й керувався суд при призначенні ОСОБА_1 покарання.

Зокрема, суд повною мірою врахував: ступінь тяжкість вчиненого ОСОБА_1 злочину, обставини та роль останньої у його вчиненні, обставини, що пом'якшують покарання обвинуваченої - часткове визнання вини та відсутність таких, що його обтяжують. Суд також всебічно дослідив дані про особу винної, а саме, стан її здоров'я, те, що вона є такою, що в силу

ст. 89 КК не має судимості, позитивно характеризується.

За таких обставин апеляційний суд із дотриманням вимог ст. 65 КК, беручи до уваги сукупність вказаних обставин, не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, дійшов правильного висновку про призначення засудженій ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 69 КК, мотивувавши у вироку свої висновки належним чином.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які би були безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення у справі, не встановлено.

Враховуючи наведене і керуючись статтями 394-398 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 06 лютого

2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу останньої - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_18 ОСОБА_17 ОСОБА_19