АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002358 від 10 серпня 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Шахтінськ, Карагандінської області, Росія, громадянина України, проживаючого в кв. АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
До апеляційного суду Дніпропетровської області звернувся обвинувачений ОСОБА_6 з апеляційною скаргою на вирок на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року та направити кримінальне провадження відносно нього на новий судовий розгляд. При цьому посилається на не відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неповноту та односторонність судового провадження, а сааме, що йому безпідставно відмовлено у виклику та допиті експерта та свідків, показання яких могли б мати суттєве значення для прийняття рішення. В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_6 висуває ті ж вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду фактично встановленим обставинам. Вважає, що його винуватість у вчиненні кримінальногго правопорушення, за яке його засуджено не доведена. Ставить під сумнів висновки експертиз, які покладені в основу вироку на підтвердження його винуватості. Стверджує, що йому було відмовлено в клопотанні про допит свідка, який подарував йому барсетку 26.08.2014 року, тобто після вищевказаної події. Крім того, звертає увагу, що у всіх висновках експертів зазначено, що у потерпілого ОСОБА_10 група крові О(І) резус фактор негативний, а відповідно до медичної довідки (серія 10ААВ №731890) на ім`я потерпілого ОСОБА_10 , щодо придатності його до керування транспортним засобом /Том 3, а.п.111/, вказаний О(І) резус фактор позитивний. Вказує, що прокурором були перекручені його вислови, які зафіксовані скритою камерою, під час його знаходження в ІТУ, де він погоджувався з кваліфікацією вчиненого правопорушення за ч.1 ст.119 КК України і вважає правильним кваліфікацію його дій відносно потерпілого саме за цією статтею Кримінального закону.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.115 КК України десять років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України три роки позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України два роки позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року, та остаточно призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 4473 грн. 56 коп.

Вирішена доля речових доказів.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 , 10 серпня 2014 року близько 01-ї годині, проходив по вул. Гоголя м. Павлограда Дніпропетровської області у бік центру вищевказаного міста, де біля території колишньої військової частини № НОМЕР_1 , неподалік від буд. АДРЕСА_2 , зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який попросив у ОСОБА_6 підкурити. Після того, як ОСОБА_6 прикурив цигарку, останній попросив обвинуваченого, щоб той дав йому грошей на пиво, на що останній відповів відмовою, внаслідок чого ОСОБА_10 умисно наніс один удар кулаком руки в область живота ОСОБА_6 , чим завдав останньому фізичний біль.

Після отриманого удару, на грунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , у обвинуваченого виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .. Діючи умисно, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_6 дістав з задньої кишені штанів кухонний ніж, та тримаючи його у правій руці, як знаряддя злочину, умисно, бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , з силою наніс останньому один удар в область шиї з лівої сторони, а потім, з тією ж ціллю, наніс з силою ще два удари кухонним ножем в життєво важливий орган, а саме в область грудної клітини останнього, після чого ОСОБА_10 впав обличчям на асфальтове покриття.

Умисними злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені легкі тілесні ушкодження, а також тілесні ушкодження, які за своїм характером відносять до тяжких, за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, та як такі, що призвели до смерті потерпілого. Вищевказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Смерть ОСОБА_10 наступила від отриманих тілесних ушкоджень 10.08.2014 року приблизно о 01 годині 30 хвилин на місті вчинення кримінального правопорушення, а саме неподалік від будинку АДРЕСА_2 , внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та живота з пошкодженням правої легені, діафрагми та печінки, з явищами правостороннього гемотораксу та гемоперітонему, які ускладнились гострою крововтратою.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , цього ж дня, за вищевказаною адресою, приблизно о 01 год. 35 хв., після умисного вбивства ОСОБА_10 , з метою подальшої наживи, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно повторно обшукавши особисті речі потерпілого, викрав мобільний телефон марки «Самсунг С 3010», чим завдав матеріальну шкоду на суму 170 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у невстановлений час та неустановленому місці, у невстановленої слідством особи незаконно придбав подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору у кількості 9,83 гр. та переконавшись, що речовина є особливо небезпечною наркотичною речовиною - «каннабіс», переніс її за місцем свого проживання за адресою: кв. АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати без мети збуту.

28 серпня 2015 року, в період часу з 19 год. 15 хв. до 20 год. 45 хв., співробітниками міліції при проведенні санкціонованого обшуку за вищевказаним місцем проживання обвинуваченого виявили в присутності понятих, в зальній кімнаті за кріслом, на підлозі, поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору вагою 9,83 гр.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свої апеляційні вимоги, фактично, підтримав частково. Не заперечуючи, що від спричинених ним тілесних ушкоджень потерпілому, той помер, просив пом`якшити призначене йому покарання, вважаючи його таким, що є занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим і просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, пояснення потерпілої ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , проти участі якого в суді Апеляційної інстанції обвинувачений не заперечував, та який частково підтримав апеляційні вимоги обвинуваченого, просив пом`якшити призначене покарання, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 та ч. 1 ст.309 КК України у апеляційній скарзі не оспорюється, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_10 за встановлених судом обставин зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку. Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань насамперед обвинуваченого, який при розгляді провадження судом першої інстанції, свою вину не визнав, проте пояснював, що захищаючись від потерпілого, дістав зі своєї сумки кухонний ніж та став ним хаотично відмахуватись, при цьому не мав умислу на вбивство, про те не заперечував, що саме від його дій настала смерть ОСОБА_10 . Також пояснював, що тікаючи, підібрав мобільний телефон потерпілого, а під час проведення обшуку за його місцем проживання була вилучена наркотична речовина, яка, на його думку, подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору підкинута працівниками міліції.

Під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив обставини вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень та показав, як наніс потерпілому удари ножем в область грудної клітини, а потім підібрав його мобільний телефон.

Зазначені показання співпадають з даними, які містяться в висновках судово-медичних експертиз № 415 від 3.09.2014 року та №415-Д від 29.10.2014 року (т.1 а.п.112-117, т.2 а.п.60).

Показами в судовому засіданні експерта ОСОБА_11 встановлено, що враховуючи механізм нанесення ударів, на який указав і відтворив обвинувачений при проведенні слідчого експерименту, та враховуючи локалізацію і характер тілесних ушкоджень виявлених на трупі ОСОБА_10 , можливі такі наслідки від дій обвинуваченого.

Даними, що містяться в протоколі огляду від 10.08.2014 року та фото - таблиці до нього зафіксовано місце виявлення трупу чоловіка, а саме на території колишньої військової частини АДРЕСА_2 , його розташування, наявність на ньому одягу та тілесних ушкоджень від гострого предмету.( т.1 а.12-31).

Як вбачається із висновків експерта №853 від 10.09.2014 р. і № 852 від 10.09.2014 р. (т.2 а.п.110-112, 120-123), на поверхні вилучених під час обшуку квартири запальничці та барсетці, де проживав обвинувачений, відповідно виявлені піт з домішкою крові, кров людини без домішок поту, кров з домішкою поту, в яких виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження цих слідів за рахунок крові та поту потерпілого ОСОБА_10 .

Даними експертизи №306 від 14.09.2014 року встановлено, що препарати ДНК, отримані зі слідів крові на сумці (барсетці), вилученій в ході обшуку у ОСОБА_6 , - чоловічої належності. При молекулярно-генетичному порівняльному аналізі виявлено співпадання їх генотипу з генотипом потерпілого ОСОБА_10 . Ймовірність походження ДНК крові на сумці (барсетці) від потерпілого ОСОБА_10 становить 99,99%, та виключається від обвинуваченого ОСОБА_6 (т.2 а.п.195 -200).

У суду не було підстав ставити під сумнів висновки зазначених експертиз.

Суд першої інстанції, дотримуючись загальних засад кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши ці та інші докладно наведені у вироку докази в їх сукупності, дав їм належну оцінку і обгрунтовано визнав ОСОБА_6 винним у скоєнні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_10 , кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.115 КК України.

Доводи ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, про вбивство потерпілого з необережності та відсутність у нього умислу на позбавлення життя потерпілого є безпідставними і суперечать наявним в матеріалах провадження та перевірених при судовому розгляді доказам.

Аналогічні та інші твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема, що потерпілий ОСОБА_10 напав на нього і він оборонявся за допомогою ножа, перебуваючи в стані необхідної оборони, повно та об`єктивно перевірені судом першої інстанції. Викладені у вироку мотиви про визнання цих доводів безпідставними судова колегія вважає обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам провадження.

Оцінюючи спрямованість умислу обвинуваченого, суд, як видно із вироку, обґрунтовано послався на те, що ОСОБА_6 наносив удари небезпечним предметом ножем, в життєво важливий орган, а саме, в область шиї та в область грудної клітини. Завдаючи потерпілому удари ножем у шию і груди, обвинувачений не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій, та у такий спосіб завдаючи удари ОСОБА_10 у життєво важливі органи, бажав настання смерті останньому.

Приймаючи до уваги, що під час судового розгляду ОСОБА_6 неодноразово змінював свої покази, намагаючись викласти обставини події з вигідної для себе позиції, то стверджуючи, що він захищався, то про відсутність у нього умислу на спричинення смерті потерпілому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність його доводів та намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Доводи обвинуваченого стосовно порушення судом першої інстанції його права на захист, колегія суддів вважає надуманими і такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Так, про те, що барсетку, на якій виявлені сліди крові потерпілого, йому подарували після вищеописаних подій, він заявив тільки в апеляційній скарзі. Як вбачається із технічного запису, на протязі судового розгляду обвинуваченим не заявлялись клопотання, в тому числі і про допит свідків та експерта, на що він посилається в апеляційній скарзі. При таких обставинах суд апеляційної інстанції, відповідно до приписів ч.3 ст.404 КПК України, позбавлений можливості перевірити зазначені обвинуваченим обставини.

Та обставина, що судом першої інстанції не допитаний експерт, який зробив висновок за результатами експертизи від 14.09.2014 року за №306, не ставить під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_6 .

Доводи обвинуваченого щодо запальнички, вилученої з місця виявлення трупу потерпілого, яку, за твердженням останнього, було потім знайдено за його місцем проживання, та щодо суперечностей в наявних в матеріалах провадження доказах щодо групи крові потерпілого, спростовуються матеріалами провадження і є безпідставними.

Так, як вбачається з протоколу (т.2 а.п.74 - 93), під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , була виявлена та вилучена запальничка, яка за постановою слідчого.( т.2 а.п.105) досліджувалась судово-медичним експертом імунологом ( т.2 а.п. 110-112).

Інша запальничка була видана добровільно свідком ОСОБА_12 , яка, з її пояснень, виявлена на місці вказаної події і належала потерпілому (т. 2 а.п.213-217). Вказана запальничка, постановою слідчого від 21.10.2014 року, визнана речовим доказом та передана на зберігання в камеру схову Павлоградського МВ ГУМВС України Днапропетровської області.

Як вбачається з наявних матеріалах провадження судово імунологічних експертиз ( т.1 а.п.133-134, 141-143), експерти, посилаючись на Акт судово-медичного дослідження №703 від 15.08.2014 року, зазначають, що кров потерпілого ОСОБА_10 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти- В, за ізосерологічною системою АВ0, без посссииилання на резус-фактор.

Приймаючи до уваги дані експертизи, твердження обвинуваченого про наявність суперечностей щодо резус-фактора крові потерпілого ОСОБА_10 , є недоречним. Приєднана до апеляційної скарги ксерокопія медичної довідки на ім`я ОСОБА_10 та дані, що в ній зазначені, без надання оригінала вказаної довідки, не може бути визнана належним та допустимим доказом.

Доводи обвинуваченого стосовно аудіо-відео запису з прихованої відеокамери, після перегляду якої прокурором було викривлено суть його показів, є неконкретними, не аргументованими, а тому колегія суддів вважає їх безпідставними.

Як свідчать матеріали справи, органи досудового розслідування і суд дослідили всі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення по даному кримінальному провадженню, а тому необґрунтованими є твердження ОСОБА_6 про неповноту й необ`єктивність досудового розслідування і судового провадження.

Обставин, які б вказували на фальсифікацію доказів органом досудового розслідування, та ставили під сумнів доведеність винуватості обвинуваченого, при перевірці матеріалів провадження не виявлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність і обґрунтованість вироку суду також не встановлено.

Ураховуючи, що ОСОБА_6 вчинено злочини, які відносяться до середньої тяжкості та особливо тяжкий злочин, пов`язаний з умисним позбавленням життя людини, обране йому покарання відповідає вимогам закону, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3