Справа № 310/2127/14-к
Провадження №1-кп/310//221/14
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Пшеничного І. А.

при секретарі Тімченко В. М.

за участю прокурора Кривцун О. А.

потерпілого ОСОБА_1

обвинуваченої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження, внесене до ЄРДР за
№0000608 від 14.02.2014 року, за
обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Запоріжжя, громадянки України, яка має
базову середню освіту, не заміжньої,
яка має на утриманні чотирьох
неповнолітніх дітей, знаходиться в
декретній відпустці, не працюючої,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_3,
відповідно до ст.89 КК України раніше не
судимої,

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Наприкінці жовтня 2013 року, приблизно о
21 год. 00 хв., знаходячись у квартирі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_2, діючи умисно, з корисливих
мотивів, з метою викрадення чужого
майна, скориставшись тим, що за її
злочинними діями ніхто не спостерігає,
шляхом вільного доступу, з куртки
таємно викрала майно, що належить
ОСОБА_1, а саме: мобільний телефон «Samsung
GT-S5610» вартістю 880 грн. 00 коп., в якому
знаходилась карта пам'яті об'ємом 1 Гб
вартістю 50 грн. 00 коп., сім-карта
мобільного оператора «МТС» вартістю 10
грн. 00 коп., на рахунку якої грошові
кошти були відсутні.

Після чого з викраденим майном ОСОБА_2 з
місця вчинення злочину зникла,
розпорядившись викраденим на свій
розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_1
майнову шкоду на загальну суму 940 грн. 00
коп.

Допитана під час судового розгляду
обвинувачена ОСОБА_2 свою вину у
вчиненому кримінальному
правопорушенні визнала повністю та
пояснила, що в жовтні 2013 року,
знаходячись в квартирі, вона вчинила
крадіжку мобільного телефону з кармана
куртки потерпілого, який пізніше
знайомі здали в ломбард. На теперішній
час вона відшкодувала заподіяну шкоду.
Усвідомлює протиправний характер
своїх дій, у вчиненому розкаюється та
просить суд суворо не карати.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК
України, за згодою всіх учасників
судового розгляду, суд визнав
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються, при
цьому судом з'ясовано, що учасники
судового розгляду правильно розуміють
зміст цих обставин, їх позиція є
добровільною та істинною та їм
роз'яснено, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини у апеляційному
порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши
обвинувачену та дослідивши матеріали,
що характеризують її особу, суд вважає,
що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні
інкримінованого їй злочину при
обставинах, викладених у вироку,
доведена повністю та дії обвинуваченої
правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК
України, як таємне викрадення чужого
майна (крадіжка).

При призначенні покарання
обвинуваченій ОСОБА_2, у відповідності
зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винної та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставинами, які пом'якшують покарання
ОСОБА_2, згідно ч.1 ст.66 КК України, суд
визнає: щире каяття; активне сприяння
розкриттю злочину.

Також, на підставі вимог ч.2 ст.66 КК
України, суд визнає такими, що
пом'якшують покарання ОСОБА_2, і інші
обставини: наявності на утриманні
чотирьох неповнолітніх дітей.

Обставини, які обтяжують покарання
ОСОБА_2, згідно ст.67 КК України, суд не
встановив.

З урахуванням обставин справи та особи
обвинуваченої ОСОБА_2, яка відповідно
до ст.89 КК України раніше не судима, має
сім'ю, на утриманні чотирьох
неповнолітніх дітей та постійне місце
проживання, де характеризується
позитивно, зважаючи на її відношення до
вчиненого, суд приходить до висновку
про доцільність призначення покарання,
необхідного і достатнього для
виправлення у вигляді штрафу, а з
урахуванням зазначених обставин, які
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, про можливість застосувати
ст.69 КК України, і призначити основне
покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої санкцією ч.1 ст.185 КК
України.

Цивільний позов у кримінальному
провадженні не заявлений.

Підстав для обрання обвинуваченій
запобіжного заходу суд не встановив.

Речові докази у кримінальному
провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК
України, та призначити їй покарання, з
застосуванням ст.69 КК України, у
вигляді штрафу у розмірі 30
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 510 грн. 00 коп.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 не
обирати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд.

Якщо вирок було ухвалено без виклику
особи, яка його оскаржує, то строк
апеляційного оскарження для такої
особи обчислюється з дня отримання нею
копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги, якщо така скарга не буде подана
учасниками провадження у вказаний
строк. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченій та
прокурору.

Суддя
І. А. Пшеничний