Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/133/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, військовозобов`язаного, не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
03 березня 2015 року, об 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля центральних воріт Олевського кооперативного ринку, що розташований по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області, де з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до автомобіля, марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , жовтого кольору, 1977 року випуску, який був припаркований у цей час та у вказаному місці, який відповідно до тимчасового реєстраційного талону, що виданий Коростенським МРЕВ ДАІ 05.06.2008 року належить ОСОБА_6 , і перебуває в користуванні у ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони (дії) залишаються непоміченими, за допомогою ключів, які знаходилися у замку запалювання, запустив двигун зазначеного транспортного засобу, вартість, якого відповідно до висновку атотоварознавчої експертизи № 015/067 від 05.03.2015 року становить 13 436.69 грн., з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв власнику автомобіля, марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України.
27 березня 2015 року, в даному кримінальному провадженні, між потерпілою ОСОБА_6 , з одного боку та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 471 КК України, на стадії досудового розслідування укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони досягли порозуміння та погодилися щодо призначення підозрюваному ОСОБА_3 , кримінального покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
У підготовчому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 , підтримавши угоду про примирення, повністю і беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, щиросердечно розкаявся у вчиненому та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки затвердження даної угоди, відтак просить затвердити угоду та застосувати до нього узгоджене в угоді покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , зазначила, що цілком і повністю розуміє свої права та передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, що були їй роз`яснені судом в ході підготовчого судового розгляду.
Прокурор ОСОБА_4 , в судовому засіданні вважає за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між підозрюваним ОСОБА_3 , та потерпілою ОСОБА_6 , оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ст.468 КПК України слідує, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Враховуючи вищенаведене, заслухавши потерпілу та підозрюваного, які просили затвердити угоду про примирення, думку прокурора, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч.3 ст.469, ст.471 КПК України, з`ясувавши у підозрюваного ОСОБА_3 , що він розуміє викладені в ч.5 ст.474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення з наступних підстав.
Так, суд приходить до висновку про те, що дії підозрюваного ОСОБА_3 , вірно кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, вчинене проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що виразилося у умисному, незаконному заволодінні транспортним засобом.
Відповідно до вимог ст.469 та п.1 ч.3 ст.314 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
У ст.471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення. Приписами ч.2 ст.474 КПК України визначено, що розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Згідно ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
З наведеного, суд вважає, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_6 , з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого боку відповідає вимогам ст.ст.471, 473 КПК України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст.50, 51, 53, ст.69, ст.289 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.
При призначенні покарання підозрюваному ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, його вік, ставлення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушенняйого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання підозрюваного.
Обставини, які пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне у повному обсязі відшкодування шкоди від злочину.
Обставини, які обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
В зв`язку з викладеним, суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу підозрюваного, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані даною угодою про примирення, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому суд вважає за можливе затвердити вказану угоду про примирення із призначенням підозрюваному ОСОБА_3 , узгодженої в угоді виду і міри кримінального покарання.
Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов потерпілою не пред`являвся. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів вирішити згідно ч.9 ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до підозрюваного не обиралися.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.50, 51, 53, 65-67, 69, 289 КК України, та ст.ст.100, 314-316, 368-371, 373-376, 468, 469, 471, 473-476, 394 КПК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому за ч.1 ст.289 КК України узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, в розміри п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (п`ятсот десять) гривень.
Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню:
- автомобіль, марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - повернути останньому.
Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з моменту його проголошення, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку, відповідно до ч.1 ст.473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити підозрюваному та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.
Суддя: ОСОБА_1