Дата документу Справа № 336/9225/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/9225/14-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/920/15 ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець і мешканець м. Запоріжжя, який проживає по АДРЕСА_1 , не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий:

- 21 жовтня 1993 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.1994 року відстрочка виконання вироку скасована, направлений в місця позбавлення волі на 2 місяці;

- 07 березня 1995 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 19 квітня 1996 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 86-1, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду області від 28.07.2004 р. дії перекваліфіковані на ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі;

- 23 листопада 2004 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 27 березня 2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 20 жовтня 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік і покладенням обов`язків передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду першої інстанції 29 вересня 2014 року, приблизно о 09-50 годині, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні магазину Амстор, по вул. Чарівній, 74 в м. Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, із корисливих мотивів, з полиці торгового стелажу таємно викрав майно, що належить ТОВ Торгівельний будинок Амстор, а саме: станок для гоління, вартістю 159 грн. 33 коп, сховавши під свій верхній одяг та намагався покинути приміщення магазину, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки біля виходу з магазину був затриманий співробітниками вказаного магазину. Таким чином, ОСОБА_7 спричинив ТОВ Торгівельний будинок Амстор матеріальну шкоду на загальну суму 159 грн. 33 коп.

Окрім того, 01 жовтня 2014 року, приблизно о 10-00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні магазину Сільпо по вул. Іванова, 1-А в м. Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непоміченими, діючи повторно, із корисливих мотивів, з полиці продуктового стелажу таємно викрав майно, що належить ТОВ Фоззі-Фуд, а саме: пляшку оливкової олії, об`ємом 458 мл., вартістю 211 грн. 66 коп. та пляшку оливкової олії, об`ємом 500 мл., вартістю 240 грн. 83 коп., сховавши їх під свій верхній одяг та намагався покинути приміщення магазину, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки біля виходу з магазину був затриманий співробітниками вказаного магазину. Таким чином, ОСОБА_7 спричинив ТОВ Фоззі-Фуд матеріальну шкоду на загальну суму 452 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню, через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2014 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який в дебатах та в останньому слові висловив думку щодо законності вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочинів та кваліфікував його дії ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Обґрунтованість цих висновків суду першої інстанції у апеляційному порядку не оскаржуються.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, яке, на думку прокурора, є м`яким і не відповідає вимогам закону, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Призначаючи розмір покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, але без достатніх до того підстав визначив розмір покарання та дійшов до висновку про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Проте, місцевий суд не звернув уваги на точні положення ст. 75 КК України, яка застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які слід послатися у вироку. При вирішенні зазначених питань суд має належним чином досліджувати і оцінювати, мотивувати всі обставини, які мають значення для справи.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд взагалі не мотивував, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого дають підстави для ухвалення такого судового рішення.

Крім того, як вбачається з вироку, суд не в повній мірі врахував всі обставини, які впливають на призначення міри покарання. Так, судом не було належним чином враховано наявність у ОСОБА_7 цілого ряду судимостей за вчинення тяжких корисливих правопорушень, судимості за які не зняті і не погашені в установленому законом порядку, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не навчається, не одружений, після вчинення інкримінованого правопорушення, знову вчиняє правопорушення.

За таких обставин, доводи прокурора, викладені у апеляційній скарзі, про порушення норм КПК, КК України і м`якість призначеного особі покарання, щодо розміру та із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів вважає слушним, апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, та приходить про висновок про скасування вироку у відповідності із вимогами ст.ст. 409, 414 КПК України з ухваленням нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КПК України є злочином середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, каяття та сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів та знову визнаний винним у скоєнні 2 епізодів кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, колегія прийшла до висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15. ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст. 75 КК України, відсутні.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 407, 414, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2015 року в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді: 1 2 3