Справа №11 "а"-105
Головуючий у 1 інстанції Мішеніна С.В.
Доповідач Старинець Ю.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого: Олексієнко Ю.Г.
Суддів: Старинця Ю.В., Ващук В.П. За участю прокурора Заброцької Л.О.
Потерпілого ОСОБА_1

Розглянула у
відкритому засіданні в м. Вінниці 15 лютого 2007 р. кримінальну справу за
апеляцією зак. представника потерпілого ОСОБА_1 на вирок Ленінського райсуду м. Вінниці
від 01 грудня 2006 р., яким

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Вінниці, не судимий,

Засуджений за
ст. 122 ч. І КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 104 КК України
від покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Цивільний позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 - 182 грн.28 коп. матеріальної шкоди. В задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

Як встановлено
судом ОСОБА_2 10.02.2006 р. біля 12 год.20 хв., знаходячись в роздягальні, розташованій
поряд зі спортзалом ЗОШ № 33 м. Вінниці умисно наніс ОСОБА_4 середньої тяжкості
тілесних ушкоджень при слідуючих обставинах.

10.02.2006 р. ОСОБА_2, знаходячись на четвертому уроці в 217 кабінеті ЗОШ № 33 м.
Вінниці кидав на одяг гр. ОСОБА_5,
яка сиділа попереду, лушпиння від насіння, яке лускав. Почувши, що ОСОБА_4. звернув увагу ОСОБА_5 на дії ОСОБА_2.
останній висловився нецензурно та сказав, що розбереться з ним після
уроку.

На перерві біля 12 год.20 хв. ОСОБА_2 наказав ОСОБА_4пройти з ним в роздягальню,
розташовану поряд зі спортзалом на першому поверсі. Там він висловив
незадоволення вчинком ОСОБА_4, на що отримав відповідь щодо недопустимості
такої поведінки.

Висловившись нецензурно в адресу ОСОБА_4 та його дівчини, ОСОБА_2 направився
до виходу, однак, почувши аналогічну відповідь, розвернувся та, підійшовши до
ОСОБА_4 наніс йому удар кулаком в область лівої скули.

Від удару
ОСОБА_4. присів на лавку, а ОСОБА_2 наніс йому декілька ударів в область
обличчя та пішов на слідуючий урок.

В результаті дій
ОСОБА_2. ОСОБА_4були заподіяні тілесні ушкодження

у вигляді
закритого перелому лівої виличної кістки зі зміщенням з крововиливом в

гайморову пазуху зліва та синцем на обличчі зліва

та належить до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості.

В апеляції потерпілий ОСОБА_1 просить вирок суду змінити в частині
невірного вирішення цивільного позову.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, висновок
прокурора про скасування вироку в частині невірно вирішеного цивільного
позову та повернення справи на новий
судовий розгляд у порядку цивільного судочинства, колегія суддів вважає,
що апеляція потерпілого підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Вина засудженого
ОСОБА_2. в скоєному злочині при обставинах, встановлених судом, доведена сукупністю
досліджених доказів.

Юридична кваліфікація його діям дана за ст. 122 ч. 1 КК України, а міра
покарання призначена згідно вимог ст. 65 КК України і сторонами по
справі не оспорюється.

2

Разом з тим,
вирішуючи позовні вимоги потерпілого, а саме про відшкодування завданих злочином матеріальної та моральної
шкоди, суд в порушення вимог ст. 328 КПК України невірно розв'язав
цивільний позов.

Як вбачається з
матеріалів справи, потерпілим ОСОБА_1. по справі заявлений був цивільний позов
про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди (а.с. 123-126)
(а.с.61-62), обґрунтовуючи заподіяну злочином матеріальну шкоду потерпілий
вказав, що його син, зазнавши травми потребував наряду з затратами на лікування
потребував посиленого харчування, що він пропустив заняття в школі, навчаючись
в випускному класі і в зв'язку з чим батьки
вимушені були звернутись на підготовчі курси, затративши відповідні кошти. Згідно протоколу судового засідання
(а.с.220) законний представник потерпілого щодо цивільних вимог обгрунтував
свої вимоги, вказуючи і на ті моральні страждання, які терпить його син
- потерпілий ОСОБА_1, але судом ці доводи потерпілого залишилися поза увагою,
задовільняючи позов частково, суд стягнув заподіяну шкоду з батька засудженого
неповнолітнього ОСОБА_3, хоча як вбачається з матеріалів справи батько як
цивільний відповідач у справі судом не був притягнутий, а на момент розгляду
справи в суді неповнолітньому ОСОБА_2. було більше як 16 років і суд не
з'ясовував майновий стан засудженого.

Таким чином суд
порушив вимоги ст. 1179 ЦК
України та п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1989
р. зі змінами від 25.12.1992 р.,
13.12.1997 р.
"Про практику застосування судами України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно
нажитого майна".

При цьому як цивільних відповідачів слід притягнути обох
батьків.

Згідно до вимог ст. 23 ЦК України "особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна
шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я".

Суд, визнаючи
вироком гр. ОСОБА_2. винним у заподіянні потерпілому ОСОБА_1. середньої
тяжкості тілесні ушкодження, безпідставно відмовив потерпілому в задоволенні
позову про відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 328 КПК України "При виправдаванні підсудного через
недоведення його участі у вчиненні злочину або при відсутності події
злочину суд відмовляє в цивільному позові".

Таким чином
колегія суддів вважає за необхідне вирок відносно засудженого ОСОБА_2. в
частині вирішення позовних вимог потерпілого ОСОБА_1 -скасувати, а справу
повернути на новий судовий розгляд в той же суд в порядку цивільного
судочинства, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_1 задоволити.

Вирок Ленінського райсуду м. Вінниці від 01.12.2006 р. відносно
засудженого ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову -
скасувати, а справу повернути в той же суд на новий судовий розгляд в порядку
цивільного судочинства в іншому складі суду. В іншій частині вирок залишити без
зміни.