Дата документу Справа № 336/7621/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/671/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №336/7621/14-к ОСОБА_1
Категорія: ст.185 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005017, №0004023, №0002534, які об`єднані в одне провадження, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 січня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 15.11.1991р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.229-6, ст.43 КК України до 3 років 29 днів позбавлення волі;

- 24.01.1997р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ст.17, ч.1 ст.81 КК України до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 1 рік;

- 06.01.1998р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ст.19, ч.2, 3 ст.81, ст.ст.42, 43 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 04.02.2003р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 08.01.2007р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 24.11.2009р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 17.06.2010р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.307, ч.3 ст.313, ст.ст.70, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 04.03.2014р. умовно-достроково на 1 рік 29 днів;

- 22.10.2014р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71, 72 КК України до 1 року 6 місяців 29 днів позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області зазначає, що незважаючи на те, що ОСОБА_6 останній злочин скоїв після попереднього вироку від 22.10.2014р., суд ст.71 КК України не застосував і остаточне покарання обвинуваченому призначив незаконно. Так, суд повинен був спочатку призначити ОСОБА_6 покарання за злочини, вчинені до попереднього вироку 22.10.2014р., потім призначити покарання за правилами ч.1 і ч.4 ст.70 КК України, після чого призначити покарання за злочин, вчинений 11.11.2014р., а потім призначити остаточне покарання відповідно до вимог ч.4 ст.71 КК України. Крім того, призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання, суд не в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, особу винного, який не працює, раніше неодноразово судимий, скоїв 7 крадіжок в період умовно-дострокового звільнення.

Тому прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання: за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України (за скоєні злочини до 22.10.2014р.) 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22.10.2014р., шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 3 роки позбавлення волі. За ч.2 ст.185 КК України (епізод від 11.11.2014р.) призначити 2 роки 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити 4 роки позбавлення волі.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено:
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22.10.2014р., остаточно призначено 3 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишений без змін.

Зараховано в строк відбування покарання період тримання під вартою з 18 листопада 2014 року.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Враховуючи, що потерпілі належним чином повідомлені про місце та час розгляду апеляційної скарги, заяви про відкладення розгляду від них не надходило, апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за їх відсутності.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 16.06.2014р., приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно та з корисливих мотивів, знаходячись біля магазину, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Верещагіна, 6.21, з автомобіля Ланос, держ.номер НОМЕР_1 , шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 918 грн. 40 коп.

07.07.2014р., приблизно о 18 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в салоні маршрутного таксі №79 на шляху прямування від зупинки громадського транспорту Заводська по вул.Чарівна в м.Запоріжжя до зупинки Гарнізонна по вул.Чарівній в м.Запоріжжя, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії ніхто не бачить, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 на суму 3106 грн.

08.09.2014р., приблизно о 18.20 годині, ОСОБА_6 , знаходячись в салоні маршрутного таксі №46, що рухалось за маршрутом від зупинки громадського транспорту ТЦ Україна до зупинки громадського транспорту вул.Мира в м.Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії ніхто не помічає, проїжджаючи повз зупинку громадського транспорту вул.Сталеварів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з сумки ОСОБА_10 її майно на суму 1048 грн. 25 коп.

16.09.2014р. о 19.32 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в торговому залі ТОВ Амстор, розташованому за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чарівна, б.74, шляхом вільного доступу викрав майно вищевказаного товариства, вартістю 106,04 грн. та 76,35 грн., після чого, продовжуючи свій злочинний намір, під кофтою чорного кольору, в яку на той час був одягнений, намагався винести з торгового залу магазину майно, чим міг спричинити ТОВ Амстор матеріальну шкоду на суму 185,39 грн., але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками охорони вищевказаного магазину.

19.09.2014р., приблизно о 18.10 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно та з корисливих мотивів, знаходячись біля магазину Економ + по вул.Чарівній в м.Запоріжжі, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що його дії ніхто не бачить, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 вартістю 5442 грн.

07.10.2014р., приблизно, о 18 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно та з корисливих мотивів, знаходячись біля аптеки Благодать, що розташована в буд.№46 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що його дії ніхто не бачить, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_12 вартістю 1136,68 грн.

11.11.2014р., приблизно о 16 годині, ОСОБА_6 , проходячи по вул.Перемоги в м.Запоріжжі та помітивши через вікно буд.№85-А дитячий велосипед на поверсі, проник до під`їзду вказаного будинку через відчинені двері. Після чого, знаходячись між першим та другим поверхом під`їзду, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, діючи повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав дитячий велосипед, що належить ОСОБА_13 , залишкова вартість якого становить 732,12 грн.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ст.185 ч.2; ст. 185 ч.2 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які згідно положень ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 КПК України в апеляційному порядку не оскаржуються.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд всупереч вимогам ст.71 КК України, при ухваленні вироку не призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, є обґрунтованими.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше був засуджений 22.10.2014 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст.185 ч.2, 70, 71, 72 КК України до 1 року 6 місяців 29 днів позбавлення волі.

Злочини, за які він засуджений, були вчинені ним як до постановлення попереднього вироку (16.06.2014р., 07.07.2014р., 08.09.2014р., 16.09.2014р., 19.09.2014р., 07.10.2014р.), так і після нього (11.11.2014 р.)
Однак, суд в порушення вимог ст.71 КК України, роз`яснень, які містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, які передбачають, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких них вчинено до, а інші після першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК: спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст.70 КК, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків, не призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, зв`язку з чим вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню.

Враховуючи, що обвинуваченому судом не призначено покарання за сукупністю вироків, колегія суддів вважає, що остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині призначення обвинуваченому покарання по епізоду від 11.11.2014 року, оскільки, згідно роз`яснень, які містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статі) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений вчинив злочини, передбачені ст.185 ч.2 КК України, в тому числі і 11.11.2014 року, та за які йому судом вже було призначено покарання.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ПРИСУДИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 січня 2015 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст. 185 ч.2, ст. 70 ч.1, ст.70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного судом, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2014 року, і остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4