АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року в кримінальному провадженні № 0007616 за обвинуваченням ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Миколаєві,
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше
неодноразово судимий, останній раз вироком Суворовського
районного суду м. Одеси від 27 листопада 2009 року за ч.2
ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі та звільнений 19.08.2010
року в зв`язку з відбуттям покарання, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,
за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_7 ,
сторони захисту: обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та на нього покладено виконання обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 15.04.2013 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму вхідних дверей складського приміщення ТОВ «Еліт Менеджмент Груп», розташованого по вул. Щербакова, 53-ж в м. Києві, проник всередину приміщення, де виявив велику кількість виробів з металу, які вирішив таємно викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 не повідомляючи про свої злочинні наміри, найняв в якості вантажників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мали завантажити металопрокат, а також для перевезення металопрокату найняв вантажний автомобіль марки «MAN-L2000» реєстраційний номер НОМЕР_1 ., водієм якого був ОСОБА_12
15 квітня 2013 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на особисте збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_9 направив вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_12 до складського приміщення ТОВ « Еліт Менеджмент Груп», де разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_11 розпочали завантажувати до автомобіля металопрокат, а саме: три швелери довжиною 5 метрів, два швелери довжиною 4 метри, лист металу розміром 1,25x2,35 метри, п`ять листів металу розмірами 1x2 метри, арматуру різного діаметру та довжини, які належать ТОВ «Еліт Менеджмент Груп», загальною вартістю 17 778 гривень 54 копійки. При цьому ОСОБА_9 запевняв ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що він діє за дорученням власника складського приміщення.
В ході завантаження в автомобіль зазначеного металопрокату, приблизно о 15 годині 00 хвилин до місця вчинення злочину прибув наряд патрульно-постової служби міліції, працівники якої затримали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник. Таким чином, ОСОБА_9 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Дії ОСОБА_14 як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно, кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із неправильним звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.
На обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не було враховано ступінь тяжкості злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджувався за аналогічні злочини, а також ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке на думку апелянта, не є щирим каяттям, бо, як таке, воно носило формальний характер.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи захисника та обвинуваченого, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без зміни, дослідивши обставини, які стосуються даних про особу обвинуваченого, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому покарання призначається у межах, установлених у санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Проте, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції вимоги вказаної статті належно дотримані не були, бо висновки про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання судом не вмотивовані.
Так, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 неодноразово судимий за злочини проти власності, та звільнившись після відбуття покарання за останнім вироком, маючи не погашені судимості, знову вчинив аналогічний злочин, що об`єктивно свідчить про його схильність до вчинення корисливих кримінальних правопорушень, тобто про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, колегія суддів уважає, що підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням відсутні.

Разом з тим, за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем перебування на теперішній час в благодійній організації «Православна обитель милосердя», де проходить програму послуху.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, стадію його вчинення, та наведені дані про особу обвинуваченого, визнаючи обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття ОСОБА_6 , колегія суддів уважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні, задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за якою він визнаний винним, покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 11 лютого 2015 року, взявши його під варту в залі суду.

Зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_6 під вартою з 31 липня по 26 вересня 2014 року включно.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

С У Д Д І:

_______________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1325/2014, Категорія КК: ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_15
Доповідач ОСОБА_1