№ 1-167/2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2007 року
Гайсинський районний суд Вінницької області

в
складі: головуючого - судді С.К.Медвецького при секретарі А.А.Сегеді за участю
прокурора Романової Л.М., адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Гайсині справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1,
громадянина України, з незакінченою вищою освітою, студента Вінницького державного
педагогічного університету, неодруженого, раніше не судимого; в скоєнні
злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, -

встановив:

28.09.2002
року близько 22 год.
на розі вулиць 1 Травня та К. Маркса в м. Гайсині ОСОБА_2 у відповідь на нецензурні образи зі сторони ОСОБА_3., не передбачаючи настання наслідків у виді заподіяння
тілесних ушкоджень, штовхнув його, від чого останній впав та ударився
потиличною частиною голови об асфальтне покриття дороги. ОСОБА_2 допоміг ОСОБА_3. піднятись, проте той, втративши
рівновагу, знову впав і ударився об асфальтне покриття дороги лівою частиною
обличчя. Внаслідок цих падінь ОСОБА_3. отримав тілесні ушкодження у виді забою
головного мозку легкого ступеня з субархаїдальним крововиливом, забоїв м'яких
тканин лівої половини обличчя та лівої потиличної ділянки, які згідно з
висновками судово-медичних експертиз №№ 28 від 22.01.2003р., 7-к від
12-14.02.2003р., 9-к від 18-25.02.2003р., 37 від 21.01.2004р. -11.02.2004р.,
102-к від 24.06.2004р. - 6.09.2004р., 124к від 8.10.2004р. - 16.11.2004р.,
відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закритого перелому зовнішньої
та внутрішньої пластинок потиличної кістки зліва, що, відповідно до тих же
висновків експертизи, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як такий, що є
небезпечними для життя і здоров'я потерпілого в момент заподіяння.

В судовому засіданні
підсудний вину визнав частково і пояснив, що 28.09.2002 року, приблизно о 20 год. під час його розмови з друзями, до них підійшов ОСОБА_3,
який втрутився в цю розмову. З метою уникнення суперечки, вони вимушені були
відійти від нього. Близько 22 год. ОСОБА_2 разом зі своїми знайомими ОСОБА_4 і двома малознайомими особами на ім'я
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по правій стороні проїзної частини вул. 1 Травня
направлялись до клубу „Кіо". На перехресті з вул. К. Маркса біля
фотостудії «Фуджі» вони зустріли ОСОБА_3, який ішов їм назустріч і став
висловлюватись в бік ОСОБА_2 брутальною лайкою. Підійшовши до ОСОБА_3, який йшов прямо на нього, ОСОБА_2 відштовхнув його, від чого останній впав навзнаки і, можливо, ударився
головою. ОСОБА_2
разом з ОСОБА_4 підняли ОСОБА_3, однак той, втративши рівновагу упав вдруге вже обличчям
вперед. Зрозумівши, що ОСОБА_3 отримав травму і йому необхідна медична
допомога, вони з ОСОБА_4 відвели та
посадили його на східці фотостудії «Фуджі», а самі пішли до відділення швидкої
допомоги Гайсинського ТМО, де викликали бригаду швидкої допомоги.

Окрім показань підсудного
його винуватість у вчиненні злочину
підтверджується такими доказами.

Свідок ОСОБА_4. пояснив, що
у вечорі 28.09.2002 року, проходячи вул. 1 Травня з ОСОБА_2 і двома знайомими на ім'я
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зустріли ОСОБА_3, який
виразився в їх бік нецензурною лайкою. ОСОБА_2 відштовхнув ОСОБА_3,
від чого той впав на проїзну частину дороги. Вони з ОСОБА_2 підняли його, проте він знову впав. Оскільки ОСОБА_3
самостійно не міг іти, вони пішли до Гайсинського ТМО, де викликали бригаду
швидкої допомоги.

-2-

Свідок ОСОБА_7. пояснив, що
потерпілий був доставлений у Гайсинське ТМО автомобілем швидкою допомоги, при
цьому стан його був важкий і він був без свідомості.

Протоколом відтворення
обставин та обстановки події від 4.02.2003 року, під час якого ОСОБА_2 детально показував і розказував про обставини випадку,
зокрема вказуючи де саме і як штовхнув потерпілого, як і де той падав вдруге,
куди вони з ОСОБА_4 його відвели після падінь та де він перебував на час
приїзду швидкої допомоги (а.с.42,43)

Висновками судово-медичних
експертиз №№ 28 від 22.01.2003 р. (а.с 21-23),
7-к від 12-14.02.2003 р.
(а.с 57-59), 9-к від 18 - 25.02.2003р. (а.с. 64-66), 37 від
21.01.2004 року - 11.02.2004 р. (а.с 110-111),
102-к від 24.06.2004 р. - 6.09.2004 р. (а.с 173-177), 124к від 8.10.2004 р. - 16.11.2004р. (а.с. 183-184), відповідно
до яких експерт Гайсинського відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_8.;
заступник начальника Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи
ОСОБА_9.; лікар-рентгенолог, завідуючий курсом післядипломної освіти
Вінницького державного медичного університету ім. М.І. Пирогова, кандидат
медичних наук, доцент ОСОБА_10.; завідуючий відділом експертизи потерпілих,
обвинувачених та інших осіб Вінницького обласного бюро судово-медичної
експертизи ОСОБА_11., завідуючий відділом експертизи трупів Вінницького
обласного бюро судово-медичної експертизи, судовий експерт третього
кваліфікаційного класу ОСОБА_12., обласний нейрохірург УОЗ Вінницької обласної
державної адміністрації, завідуючий нейрохірургічним відділенням Вінницької обласної психоневрологічної
лікарні ім. Ющенка, лікар вищої кваліфікаційної категорії, кандидат медичних
наук ОСОБА_13, обласний рентгенолог УОЗ Вінницької обласної державної
адміністрації, завідуючий рентгенологічним відділенням Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні ім. Ющенка, лікар вищої кваліфікаційної категорії
ОСОБА_14., завідуюча відділом експертизи чергових експертів Вінницького
обласного бюро судово-медичної експертизи судовий експерт третього
кваліфікаційного класу ОСОБА_15. на підставі повно та всебічно досліджених
матеріалів кримінальної справи, даних медичної документації, в тому числі
рентгенограми кісток черепа та плівки комп'ютерної томографії черепа
потерпілого ОСОБА_3 прийшли до однозначного висновку про те, що у нього мали
місце тілесні ушкодження у виді закритого перелому зовнішньої та внутрішньої
пластинок потиличної кістки зліва, що є тяжким тілесним ушкодженням небезпечним
для життя і здоров'я потерпілого в момент заподіяння, забою головного мозку
легкого ступеня з субархаїдальним крововиливом, забоїв м'яких тканин лівої половини обличчя та лівої потиличної ділянки,
що є легкими тілесними ушкодженнями, які могли бути спричинені за обставин, на
які вказував обвинувачений і підсудний ОСОБА_2 внаслідок неодноразового
співударяння головою об тверде покриття дороги. Ці висновки експертиз
підтверджуються оголошеними в судовому засіданні показаннями експертів
ОСОБА_12., ОСОБА_10., ОСОБА_9 (а.с.345-348).

Враховуючи наведені докази,
суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2 за
ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Суд відхиляє висновки
Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України від 29.09.2003р. -
22.10.2003р. (а.с.91-102) та Харківського обласного бюро судово-медичної
експертизи від 23.11.2005р. - 18.08.2006р. (а.с. 310-323) про те, що у
потерпілого ОСОБА_3
мали місце лише тілесні ушкодження у виді забою головного
мозку легкого ступеня з субархаїдальним крововиливом, забоїв м'яких тканин
лівої половини обличчя та щво'і потиличної ділянки, оскільки вони не містять
категоричного висновку про відсутність ,
закритого перелому зовнішньої та внутрішньої пластинок потиличної кістки зліва,
а лише вказують на те, що такий перелом не було однозначно діагностовано
висновками лікарів ОСОБА_16., ОСОБА_17.,
ОСОБА_18. та Науково-діагностичного
центру «Здоров'я людей похилого віку», експертизою ж Харківського обласного
бюро судово-медичних експертиз взагалі не встановлено ступеня тяжкості
отриманих ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Натомість допитані в судовому засіданні
експерти ОСОБА_10., ОСОБА_12., ОСОБА_9. та ОСОБА_8. послідовно наполягали на
наявності у потерпілого сукупності ознак такого перелому, що також
підтверджується встановленим під час лікування у Вінницькій обласній
психоневрологічної лікарні ім. Ющенка з 1.10.2002 по 18.10.2002р. діагнозом:
«Повторна закрита черепно-мозкова травма, перелом кісток склепіння та основи
черепу, забій головного мозку легкого ступеня» та перебігом викликаної травмою
хвороби потерпілого, який 28.09.2002р. був доставлений в травматологічне
відділення Гайсинського ТМО і у зв'язку із погіршенням стану здоров'я,
1.10.2002р. поступив на лікування в нейрохірургічне відділення Вінницької
обласної психоневрологічній лікарні ім. Ющенка, де проходив лікування
відповідне діагностованому перелому кісток склепіння та

-3-

основи
черепу (а.с.159). Крім того, про тяжкість отриманих потерпілим
тілесних ушкоджень свідчить встановлення йому 15.09.2003р. першої групи
інвалідності (а.с136).

Суд визнає необгрунтованим обвинувачення ОСОБА_2. в частині умисного
заподіяння ОСОБА_3. тяжких тілесних ушкоджень, оскільки такий висновок
ґрунтується лише на показаннях потерпілого, який на досудовому та під час
судового слідства стверджував, що 28.09.2002р. приблизно о 22 год., проходячи повз ОСОБА_2 з групою молодих людей, останній
наніс йому удар по голові пляшкою, від якого він впав і його ногами в різні частини
тіла почали бити ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ще незнайомі йому особи, всього 5-6 чоловік.
Проте такі показання не підтверджуються жодними іншими доказами, а, відповідно
до акту судово-медичного обстеження № 642 (а.с.6) та висновків усіх
вищевказаних судово-медичних експертиз на тілі потерпілого ОСОБА_3. інших,
окрім описаних, тілесних ушкоджень (синців, крововиливів, саден тощо) не було.
З оголошених показань експерта ОСОБА_8. в судовому засіданні вбачається, що при
доставлені особи в травматологічне відділення швидкою допомогою, вона
оглядається повністю і, у випадку наявності таких ушкоджень, вони обов'язково
були б відображені в історії хвороби та, відповідно, акті судово-медичного
обстеження і подальших висновках судово-медичних експертиз.

Натомість підсудний ОСОБА_2, як під час досудового, так і судового слідства
послідовно стверджував, що не наносив будь-яких ударів ОСОБА_3, а лише
відштовхнув його, що повністю узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_4. і з
урахуванням їх подальших дій (відведення безпорадного потерпілого в безпечне
місце та виклик швидкої допомоги) свідчить про те, що підсудний, штовхаючи
потерпілого, не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у виді
заподіяння ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, хоча міг і повинен був їх передбачити.

Вирішуючи питання про
призначення покарання підсудному ОСОБА_2, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та
запобігання вчиненню нових злочинів заснованої на вимогах виваженості та
справедливості.

При цьому, суд враховує,
визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно
обставин цієї справи.

Зокрема, суд виходить із того, що вчинений ОСОБА_2 злочин, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості,
враховує дані про особу підсудного, який раніше не судимий, вперше скоїв
необережний злочин, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та
навчання. Обставин, передбачених ст.67 КК України, які б обтяжували покарання
підсудному не встановлено. Обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_2, згідно
зі ст.66 КК України, є скоєння злочину неповнолітнім.

За таких обставин суд
вважає достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових
злочинів покарання у виді обмеження волі. Проте оскільки ОСОБА_2 скоїв злочин
до 11.07.2003р., а на час його скоєння був неповнолітнім, тому він підлягає
звільненню від покарання на підставі п. "а" ст.1 Закону України
"Про амністію" від 11.07.2003 року.

Вирішуючи питання про цивільний позов заявлений у справі, суд виходить із
того, що документально підтверджені витрати на лікування потерпілого, його
проїзд до лікувальних закладів та експертних установ
(а.с.131,132,137,180,193,334,335,394, 395,399), втрата частини заробітку матір'ю ОСОБА_3. ОСОБА_3. у зв'язку із
необхідністю догляду за потерпілим під час його лікування (а.с. 145) становлять
7 028 грн. 80 коп., підсудний визнав позовні вимоги в цій частині, тому ці
кошти необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3. Крім того, винними
протиправними діями підсудного потерпілому заподіяно моральну шкоду у виді в
значній мірі триваючих дотепер негативних переживань занепокоєння за своє життя
і здоров'я, невпевненості, непоправного погіршення стану фізичного здоров'я та
значного погіршення його здібностей і можливостей до їх реалізації, погіршення
якості та рівня його життя, для відновлення яких необхідні тривалий час, значні
інтелектуально-вольові зусилля та кошти, тому розумним і справедливим розміром
відшкодування моральної шкоди, з огляду на глибину і тривалість моральних і
фізичних страждань потерпілого, а також відсутність умислу підсудного на
заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, що призвели до таких страждань, суд
визнає 7 000 грн.

Керуючись ст.323 - 335 КПК України, суд, -

присудив:

ОСОБА_2 Визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого
ст.128 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1
(один) рік.

-4-

На підставі п.
"а" ст.1 Закону України
"Про амністію" від 11.07.2003р. засудженого ОСОБА_2. від призначеного покарання звільнити.

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_2 . до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про
невиїзд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3. задовольнити частково.

Стягнути з засудженого
ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3.
7 028, 80 грн. майнової шкоди та 7 000 грн. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений
до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний суд протягом
15 діб з моменту його проголошення.