АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/924/2012 Номер провадження 11/1690/924/2012Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Наталія Станіславівна Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України З.С.Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого Герасименко В.М.

суддів Корсун О.М., Денисенко Л.М.

за участю прокурора Акулової С.М.

захисника адвоката ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава кримінальну справу за апеляціями старшого прокурора прокуратури Хорольського району Полтавської області, засудженого ОСОБА_3 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 25 червня 2012 року.

Цим вироком

засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 18.06.2007 року та покарання, призначеного за новим вироком, остаточно призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що він 27.02.2011 року, близько 10.00 год., перебуваючи в будинку за адресою: м.Хорол, вул.Фрунзе, 15, який належить ОСОБА_4, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав телевізійний тюнер марки „Sony Panasonic 4100C, вартістю 370 грн., та „DVD плеєр марки „ВВК 319 вартістю 399 грн., а всього викрав на загальну суму 769 грн.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду скасувати, в звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його мякості та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України остаточно призначити покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_3 в апеляції прохає помякшити призначене йому за вироком суду покарання, оскільки суд при призначенні покарання не врахував обставин, що помякшують покарання, а саме явки з повинною, допомоги слідству у розкритті злочину, повне відшкодування шкоди та відсутність претензій потерпілої та те, що засуджений не знав про оголошення його в розшук.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який апеляцію прокурора, що брав участь у розгляді справи судом першої інстанції не підтримав та заперечив проти задоволення апеляції засудженого, засудженого ОСОБА_3 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляцію засудженого та прохали вирок суду змінити, помякшити призначене за вироком суду покарання, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, заслухавши виступи учасників судового розгляду у судових дебатах та останнє слово засудженого, перевіривши доводи апеляцій та матеріали кримінальної справи, приходить до висновку, що апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 365 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких відповідно до вимог частини першої статті 299 та статті 301-1 КПК України докази не досліджувались, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, вірно, з дотриманням положень ст.299 КПК України, прийшов до висновку щодо недоцільності дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України.

Відповідає вимогам ст.ст. 65, 71 КК України і призначене ОСОБА_3 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу засудженого, ступеню тяжкості вчиненого злочину та обставин, що обтяжують та помякшують покарання, в тому числі і ті, на які посилається засуджений в принесеній ним апеляції.

Саме з урахуванням наведених обставин суд і призначив ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України в розмірі, наближеному до мінімального.

Підстави для застосування положень ст.69 КК України та призначення ОСОБА_3 більш мякого покарання, ніж передбачено законом відсутні.

Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд першої інстанції і визначив ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків.

Окрім того, відповідно до розяснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З огляду на викладене, саме призначене ОСОБА_3 судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для винесення нового вироку апеляційним судом та, відповідно, призначення ОСОБА_3 більш суворого покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.2 ст.185 КК України та за правилами ст.71 КК України, на що вказується в апеляції прокурора, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного апеляції прокурора та засудженого до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 25 червня 2012 року стосовно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_3 без задоволення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: