Справа № 1- 164
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Кічинської О.Ф.

при секретарі - Мельниченко О.Я.

з участю прокурора - Костенка Р.А.

потерпілої - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не

працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 б. 3 Броварського

району Київської області, раніше судимого 25.09.2001 року Броварським

районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років

позбавлення волі; 29.10.2004 року Броварським міськрайонним судом

Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з

застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

12.12.2006 року Броварським міськрайонним судом Київської області за

ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим

строком 2 роки 6 місяців,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_2, маючи незняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за скоєння злочину проти власності, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, за наступних обставин.

Вдень 28.01.2010 року ОСОБА_2, перебуваючи в належній родині частині будинку № 3 по вул. Котовського в смт. Калита Броварського району Київської області, виявив, що рідна тітка ОСОБА_1 тимчасово залишила місце проживання, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи протиправний намір, підсудний того ж дня, близько 14 години, шляхом вільного доступу через незачинені на замикаючий пристрій двері проник в належну ОСОБА_1 частину будинку № 3 по вул. Котовського в смт. Калита Броварського району Київської області. Там, скориставшись відсутністю господарів і сторонніх осіб, які б могли помітити його неправомірні дії, ОСОБА_2 здійснив крадіжку грошей у сумі 100 грн. із гаманця, що знаходився в шухляді стола. З чужим майном підсудний з місця скоєння злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, своїми діями завдавши потерпілій ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 100 грн.

Допитаний судом підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Пояснив, що в належному батьку і трьом сестрам останнього будинку № 3 по вул. Котовського в смт. Калита Броварського району Київської області, облаштованому чотирма окремими виходами, постійно мешкають рідна тітка ОСОБА_1 та його родина. В один із днів у кінці січня 2010 року, коли ОСОБА_1 тривалий час спілкувалась з матір»ю в належній його сім»ї частині будинку, він, палячи сигарети на спільному подвір»ї, вирішив здійснити викрадення її грошей. Будучи обізнаним, що тітка проживає одиноко та, перебуваючи неподалік місця мешкання, не має звички закривати на замикаючий пристрій вхідні двері, він близько 14 години безперешкодно пройшов до належної ОСОБА_1 частини будинку. Оскільки між ним і потерпілою склалися довірливі та доброзичливі стосунки, він достеменно знав про постійне місце зберігання її гаманця, тому здійснив таємне викрадення грошей у сумі 100 грн. однією купюрою із вказаного гаманця, що знаходився в шухляді столу. Викрадені кошти він того ж дня витратив на продукти харчування і спиртні напої, через декілька днів відшкодував ОСОБА_1 завдані збитки та просив у неї вибачення. Про себе підсудний повідомив, що проживає з батьками і старшим братом, неофіційно працює в бригаді на будівництвах, має намір одружитися, зробив для себе відповідні висновки та готовий понести передбачену законом відповідальність.

Враховуючи те, що підсудним, потерпілою не оспорювались фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, роз»яснивши підсудному ОСОБА_2, потерпілій ОСОБА_1 положення ст. 299 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винну особу.

Органом досудового слідства злочинні дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, його вина в інкримінованому злочині доведена повністю, тому за вказаною статтею суд призначає підсудному покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, розмір заподіяної шкоди, думку потерпілої ОСОБА_1, що претензій матеріального і морального характеру до підсудного, який є її племінником, не має, просить не ізолювати останнього від суспільства, дані про особу ОСОБА_2, що має незняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за вироком суду від 25.09.2001 року, вчетверте притягується до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів проти власності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Пом»якшуючою покарання підсудного обставиною суд визнає щире каяття, оскільки ОСОБА_2 у судовому засіданні просив вибачення в потерпілої, критично оцінює свою злочинну поведінку і готовий нести за вчинене передбачену законом кримінальну відповідальність, обтяжуючих покарання підсудного обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене суд приходить висновку, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. При цьому суд переконаний, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлявся, речові докази, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 ( трьох ) років 6 ( шести ) місяців позбавлення волі.

Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 2 ( два ) роки, в період якого зобов»язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому залишити без змін - у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а також шляхом подачі касаційної скарги чи касаційного подання протягом 6 місяців з моменту набрання ним законної сили безпосередньо до Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України.

Суддя О.Ф.Кічинська