№ 422/6658/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року
м. Перевальськ

Перевальський районний суд Луганської
області

у складі:

головуючого судді:
Нікітіна В.В.

при секретарі судового засідання:
Савельєвій
К.В.

за участю:

прокурора:
Лець Ю.В.,

обвинуваченого:
ОСОБА_1

потерпілого:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали кримінального
провадження № 0002512 у відношенні
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Городище, Перевальського району,
Луганської області, з
середньо-спеціальною освітою,
одруженого, раніше не судимого, що
мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,

за обвинуваченням у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2013 року приблизно о 00 годин 45
хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Opel
Vivaro» р/н: НОМЕР_1, рухався по автодорозі
«Знам'янка-Луганськ-Ізварине».

Під час руху по 526 км. + 700 метрів
вказаної автодороги, ОСОБА_1 проявив
неуважність і злочинну недбалість, не
врахував дорожню обстановку і стан
транспортного засобу, щоб мати
можливість постійно контролювати рух
автомобіля і безпечно керувати ним, не
впорався з керуванням та допустив
зіткнення автомобіля з
огороджувальною тумбою, після чого
виїхав за межі проїжджої частини і
допустив перекидання автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди пасажир автомобіля «Opel Vivaro»
р/н: НОМЕР_1 ОСОБА_3 отримала тяжкі
тілесні ушкодження, від яких вона в той
же день померла в Дебальцевській
міській лікарні.

Цивільний позов в кримінальному
провадженні не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
пред'явленому обвинуваченні визнав
повністю і пояснив, що 21 жовтня 2013 року
після опівночі він керував автомобілем
«Opel Vivaro» р/н: НОМЕР_1 та на скорості
близько 90 км/год. їхав автодорогою
«Знам'янка-Луганськ-Ізварине».

Під час руху по вказаній автодорозі в
районі с. Чорнухине він не впорався з
керуванням та допустив зіткнення з
огороджувальною тумбою, після чого
автомобіль винесло на праву обочину і
він перекинувся.

У скоєному щиро розкаюється.

Оскільки обвинувачений дав
свідчення в яких повністю визнав свою
вину і не оспорює фактичні обставини
справи, враховуючи думку прокурора,
який вважає, що можливо розглянути
справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК
України, вислухавши думку потерпілого
та обвинуваченого, які не заперечують
проти вказаного порядку розгляду
справи, а також з'ясувавши, що
обвинувачений правильно розуміє зміст
цих обставин, немає сумнівів у
добровільності його позиції,
роз'яснивши обвинуваченому ОСОБА_1, що у
такому випадку він буде позбавлений
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку, суд вважає за
можливе розглянути кримінальне
провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК
України, та визнати недоцільним
дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого
повністю доведена і кваліфікує його
дії за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки
він, керуючи транспортним засобом,
допустив порушення правил безпеки
дорожнього руху, що спричинило смерть
потерпілої.

Обставиною, що пом'якшує покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 є щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_1 обставин
суд не вбачає.

При визначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, суд виходить з
того, що останній повністю визнав свою
провину у скоєнні злочину, проявив щире
каяття, характеризується позитивно
(а.к.п. 62), раніше не судимий (а.к.п. 67).

За таких обставин, враховуючи особу
винного, думку потерпілого, який просив
обрати максимально м'яку міру
покарання, та для досягнення цілей,
встановлених ст. 50 КК України, суд
вважає доцільним призначити
обвинуваченому ОСОБА_1 покарання у
вигляді позбавлення волі, застосувавши
статтю 75 КК України та звільнивши його
від відбування покарання з
випробуванням та поклавши на нього
обов'язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76
КК України.

Оскільки у обвинуваченого ОСОБА_1 на
утриманні знаходиться літня матір
(а.к.п. 71, 76), єдиним його джерелом доходу
є нерегулярні перевезення та здача
автомобіля в оренду, суд вважає
недоцільним застосовувати до нього
факультативне додаткове покарання,
передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК
України.

Підстав для обрання ОСОБА_1 запобіжного
заходу суд не вбачає.

Судові витрати суд, відповідно до ст.
ст. 124, 126 КПК України, покладає на
обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує на
підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України та призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 4
(чотири) роки без позбавлення права
керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням терміном 1 рік.

Покласти на ОСОБА_1 наступні обов'язки,
передбачені ст. 76 КК України:

· не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 880
(вісімсот вісімдесят) гривень 20 коп. за
проведені експертизи.

Речові докази - автомобіль «Opel Vivaro» р/н:
НОМЕР_1, переданий на зберігання ОСОБА_1
повернути власнику - ОСОБА_1.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження та може бути оскаржений в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Перевальський районний суд Луганської
області протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя:
В.В. Нікітін