Справа № 303/1309/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01.07.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі: ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, мешканця АДРЕСА_1 , українця за національністю, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого,
-визнано винним за ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді десяти місяців позбавлення волі за постановою Мукачівського міськрайонного суду від 24.02.2012 року та остаточно до відбуття призначено ОСОБА_6 чотири роки десять місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 24.02.2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави 245,52 грн. (двісті сорок п`ять гривень 52 коп.) процесуальних витрат за проведення експертного дослідження.
Згідно встановлених судом обставин, 06.02.2014 року близько 16 години 35 хв., ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні магазину «Маkita», по вул. Миру, 48/3 в м.Мукачево Закарпатської області, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_8 , таємно викрав належний останньому мобільний телефон марки «Samsung Galaхy S3 Mini», вартістю 1680,00 грн., спричинивши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, вказує на незаконність вироку в частині призначеного покарання. Зазначає, що при призначенні покарання суд, врахувавши пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, призначив йому занадто суворе покарання, не взяв до уваги , що матеріальна шкода спричинена діями обвинуваченого потерпілому не є значною, таку ОСОБА_6 зобов`язується відшкодувати в повному обсязі, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, кримінальне правопорушення вчинив внаслідок збігу важких матеріально-побутових обставин, має поганий стан здоров`я і на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери, один з яких є інвалідом. Тому просить вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання змінити, та в порядку ст.75 КК України звільнити його від призначеного основного покарання з іспитовим строком.
Інші учасники судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржили.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію та просили таку задовольнити з підстав, наведених у них, прокурора, який зазначив про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих відповідальність обставин та даних, що характеризують винну особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому покарання, в тому числі з застосуванням ст.71 КК України, суд врахував дані про особу ОСОБА_6 негативну характеристику з місця проживання, його пост кримінальну поведінку, стан його здоров`я тощо; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття останнього та активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність постановлених щодо нього вироків Мукачівського міськрайонного суду від 01.11.2011 року, яким його засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.185 та ч.1 ст.304 КК України і від 21.12.2011 року за ч.3 ст.185 КК України та вчинення ним кримінального правопорушення в період іспитового строку, визначеного постановою Мукачівського міськрайонного суду від 24.02.2012 року в порядку ст.413 КПК України(1960 року). Тому твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про неврахування судом наведених обставин є безпідставними, оскільки суперечать змісту вироку, згідно з яким ці обставини фактично враховані у такій якості.
Зазначені у апеляційній скарзі ОСОБА_6 обґрунтування щодо необхідності призначення йому більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі є непереконливими, оскільки, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема і наявність двох непогашених судимостей за майнові злочини, негативну характеристику з місця проживання, вчинив кримінальне правопорушення , яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості в період іспитового строку, а тому висновок суду про можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства є обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо наявності на його утриманні непрацездатних батьків, один з яких є інвалідом, а також вчинення ним крадіжки внаслідок збігу тяжких особистих матеріально-побутових обставин, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки такі жодним належним та допустимим доказом не підтверджені.
Разом з тим, у відповідності до ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Враховуючи, що кваліфікуючою ознакою кримінального караного діяння вчиненого ОСОБА_6 є повторність, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ст.404 КПК України, вийти за межі апеляційних вимог обвинуваченого та в порядку п.4 ч.1 ст.408, п.4 ч.1 ст.409 та ст.413 КПК України змінити вирок щодо нього, виключивши з його мотивувальної частини посилання на повторність, як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого.
Інших порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Виключити з мотивувальної частини вироку Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2015 року щодо ОСОБА_6 посилання на повторність, як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: