Справа № 191/1513/14-к
Провадження № 1-кп/191/72/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Харківській області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не військовозобов`язаного, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Андрівський молокозавод» м. Харків, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
12.12.2013 року близько 07.00 годин на автодорозі Харків - Сімферополь на 242 км, сталося ДТП за участю автомобіля «DAF FT 95.380 XF» д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «MAGYAR» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та автомобіля «VOLKSWAGEN LT 28» д.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , в результаті чого, пасажирка останнього автомобілю ОСОБА_7 , отримали тілесні ушкодження.

Автомобіль«DAF FТ 95.380 XF» д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «MAGYAR» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , рухався зі сторони м. Харків у напрямку м. Запоріжжя, де на 242 км, грубо порушуючи правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, при появі небезпеки для руху у вигляді стоявшого у правого краю проїжджої частини, автомобіля «VOLKSWAGEN LT 28» д.н. НОМЕР_3 , заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу, аж до повної його зупинки не прийняв та допустив зіткнення з ним. В результаті чого пасажирка автомобілю «VOLKSWAGEN LT 28» д.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , яка в цей час стояла біля передньої частини автомобілю отримала тілесні ушкодження від наїзду на неї вищевказаного автомобілю, який від удару в задню частину автомобілем «DAF FT 95.380 XF» д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «MAGYAR» д.н. НОМЕР_2 , проїхав в перед, від чого потерпіла ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів велико - та малогомілкових кісток правої гомілки, медіального мищелку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, які згідно висновку СМЕ № 81 від 27.03.2014 року відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 діб.

В відповідності з висновком автотехнічної експертизи № 70/27-997 від 20 січня 2014 року водій автомобілю «DAF FT 95.380 XF» д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «MAGYAR» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.1 ПДР України в якому вказано:

12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
В даній дорожній обстановці дії водія автомобілю «DAF FT 95.380 XF» д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «MAGYAR» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п. 12.1, Правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія ОСОБА_4 , вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події розглянутої пригоди.

Технічна можливість запобігти зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN LT 28» д.н. НОМЕР_3 , в даній дорожній обстановці для автомобілю «DAF FT 95.380 XF» д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «MAGYAR» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , визначалося шляхом виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтвердивши вищевказані обставини, свою вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, та заявив клопотання про застосування до нього амністії, оскільки він має повнолітнього сина, визнаного інвалідом, а також матір віком понад 70 років, враховуючи дані обставини, він підпадає під дію п.п. в),є) ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

В судове засідання представник потерпілої ОСОБА_8 , не з?явилася, однак надала заяву згідно якої обвинуваченим матеріальні збитки і моральну шкоду відшкодовано в повному обсязі, претензій до обвинуваченого не має. Просить справу розглядати у її відсутність.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з?явився, але до його початку надав заяву в якій не заперечує проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2014 році», просить справу розглянути без його участі. Претензій матеріального і морального характеру не має.

В судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_6 надав заяву в якій просить суд позовну заяву ОСОБА_5 до ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП залишити без розгляду у зв`язку із намірами позивача звертатися до суду в цивільному порядку.

Крім того, надав заяву згідно якої від позову до ТОВ Андріївський молокозавод» відмовляється.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Зазначену стороною обвинувачення кваліфікуючу ознаку порушення експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом суд вважає необхідним виключити, оскільки згідно встановлених обставин вбачаються порушення правил дорожнього руху.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, а також враховує особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, працює, має на утриманні повнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією паспорту обвинуваченого серія НОМЕР_4 , в якому в особливих відмітках зазначено сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який згідно довідки до акту МСЕК серія 10 ААБ від 04.06.2014 року є інвалідом третьої групи з дитинства, щодо якого не позбавлений батьківських прав, крім того має матір ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка досягла 70-річного віку, що підтверджується копією паспорту серія НОМЕР_5 виданого Кегичівським РВУ МВС України в Харківській області 22 травня 2002 року та копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_6 в якому в графі мати зазначено ОСОБА_10 .

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 - не має.

Обставини, що пом`якшують згідно положень ст.66 КК України відповідальність ОСОБА_4 - щире каяття, відшкодування шкоди.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів йому слід призначити покарання не пов`язаного з позбавленням волі в межах санкції ч. 1 ст.249 КК України увигляді штрафу на користь держави.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від покарання не пов?язаного з позбавленням волі, на підставі п.п. «в», «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили;

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

19.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 р. №1185-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; відповідно до п. «є» осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив 12 грудня 2013 року, тобто до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.) Закону України «Про амністію у 2014 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання, але так, як до особи може бути застосована лише одну підставу, передбачену ЗУ «Про амністію у 2014 році», яка найбільшим чином поліпшує становище особи, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», Товариства з обмеженою відповідальністю «Андріївський молокозавод» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 1-3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 370, 374 КПК України,

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 3400 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженого ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання не пов?язаного з позбавленням волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», Товариства з обмеженою відповідальністю «Андріївський молокозавод» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП залишити без розгляду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1