Справа № 212/7348/2012
Провадження № 1/232/425/12
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2012 року Вінницький міський суд

в складі:

головуючого судді Бернади Є.В.

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю прокурора Соловйова О.В.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого:

22.05.2012 р. Оратівським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_8, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 (гуртожиток), в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2012 р. біля 22.30 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, проходячи біля ринку «Вишенька»по вул. Келецька, 122-а в м. Вінниці, помітили громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10, який йшов навпроти. В цей час у них виник спільний умисел на напад з метою заволодіння майном громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, діючи спільно, за попередньою змовою, підійшли до ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10, де діючи згідно з розробленим ними планом, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 за обличчя та шию руками, утримуючи від втечі, а ОСОБА_5, погрожуючи ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 пістолетом марки Safari», який був при ньому, створюючи реальну загрозу життю та здоровю останнього, обшукав кишені ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10, заволодівши при цьому його мобільним телефоном марки «Нокіа Х-6»вартістю 3100 грн. з сім-картою »вартістю 25 грн.

Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, заподіявши громадянину ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3125 грн.

Крім цього, 10.03.2012 р. біля 00.00 год. ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, проходячи спільно з ОСОБА_6, який також перебував у стані алкогольного спяніння, біля будинку № 81 по вул. Келецькій в м. Вінниці, побачив біля вказаного будинку раніше незнайомого йому ОСОБА_11, у якого спільно з іншими незнайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відбувалась розмова. В цей момент у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник умисел на безпричинне нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень з хуліганських спонукань.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5, не ставлячи ОСОБА_6 до відому про свої наміри, безпричинно, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, дістав з кишені пістолет марки ert Safari», який виходячи з дому поклав у кишеню та в подальшому носив при собі, наніс удар в голову ОСОБА_11 рукояткою пістолета, який тримав у руці.

ОСОБА_11 з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_5 почав робити спроби вирвати пістолет з рук останнього, але ОСОБА_5 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, зробив два постріли в бік ОСОБА_11, влучивши один раз в голову останнього. Від отриманого пострілу ОСОБА_11 впав на землю, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 нанесли ОСОБА_11 кожен ще декілька ударів ногами по тулубу, спричинивши ОСОБА_11 фізичний біль. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, заподіявши ОСОБА_11 згідно з висновком експерта № 604 тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій тімяно-скроневій ділянці, яке могло утворитись від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею в межах 2-х тижнів до часу проведення судово-медичного обстеження, і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, 12.03.2012 р. біля 01.00 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, проходячи біля будинку № 9 по просп. Коцюбинського в м. Вінниці, помітили ОСОБА_12, який йшов назустріч. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_12, після чого він запропонував ОСОБА_5 відкрито заволодіти майном ОСОБА_12, на яку ОСОБА_5 погодився.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, діючи спільно, за попередньою змовою, підійшли до ОСОБА_12, де згідно з розробленим ними планом, шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, ОСОБА_6 своєю правою рукою закрив рота ОСОБА_12 та лівою рукою утримував його від втечі, а ОСОБА_5, в свою чергу, обшукав кишені ОСОБА_12, під час чого з лівої кишені джинсів останнього витягнув мобільний телефон марки «Нокіа 5228»вартістю, згідно з висновком експерта № 298 від 13.04.2012 р., 688,80 грн. та металеву запальничку вартістю 120 грн., а з внутрішньої кишені куртки зарядний пристрій до мобільного телефону вартістю 20 грн.

Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 828,80 грн.

Підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та суду пояснив, що 10.03.2012 р. біля 22-ї год. до нього зателефонувала знайома на імя Юлія та запропонувала зустрітись після 23-ї год., на що він погодився і запропонував ОСОБА_6 піти з ним, на що той також погодився. Вони вийшли з квартири після 24-ї год., він подзвонив Юлії, яка сказала, що затримується, і вони пішли у «Сільпо», проте магазин був зачинений, тому вони пішли на вул. Квятека, де у магазині взяли пиво, сіли на лавки біля ринку «Вишенька», випили його та покурили. Він подзвонив Юлії, в цей час йшов ОСОБА_8 і він вирішив налякати його та побити. Умислу на грабіж ОСОБА_8 у нього не було. Він запропонував ОСОБА_6 налякати ОСОБА_8 і той погодився. При цьому він не пояснював, яким чином вони лякатимуть потерпілого. Вони підійшли до ОСОБА_8, ОСОБА_6 штовхнув потерпілого в плече, а потім схопив за шию в замок. Він витягнув пістолет і ОСОБА_6 відпустив потерпілого та почав тримати за руки. В цей час він вирішив пограбувати потерпілого і витягнув у того з кишені мобільний телефон. Після цього він з ОСОБА_6 почали тікати.

Пістолет належить ОСОБА_13, який винаймав квартиру з дівчиною, а він з ОСОБА_6 мали заселитись у дану квартиру, коли ОСОБА_13 з дівчиною мали зїхати з неї. ОСОБА_13 нікого не обмежував у користуванні пістолетом, тому він взяв пістолет, щоб Юлія постріляла по банках. Він не говорив ОСОБА_6, що взяв пістолет, ОСОБА_6 бачив у нього пістолет, проте він не може сказати, коли саме ОСОБА_6 його побачив.

Коли він дістав пістолет, він запитав у ОСОБА_8, чи немає в нього грошей, на що той повідомив, що немає, тому він «пробив»по кишенях, знайшов телефон і сказав, щоб ОСОБА_8 розвернувся до стіни. Після цього вони побігли. Якби ОСОБА_8 не віддав би йому телефон, він у ОСОБА_8 не стріляв би. Гроші у ОСОБА_8 вони не забирали, можливо, він їх загубив. В подальшому телефон вони здали разом.

Коли вони тікали з місця вчинення злочину відносно ОСОБА_8, вони добігли до магазину «Сільпо», після чого почали спокійно йти по вул. Келецькій. На тротуарі навпроти приміщення «Приватбанку»вони побачили чоловіка, біля його було три хлопця. В руках у чоловіка був металевий предмет, а хлопці казали чоловіку, щоб він його викинув. Він з ОСОБА_6 підбіг ближче і чоловік почав кричати, щоб вони допомогли. Вони вирішили вмішатись і з ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_11, в якого він запитав, чи все нормально. Сменов і товариші були дуже пяні, тому ОСОБА_14 йому нагрубив та схопив його за шию, після чого він витягнув пістолет і ОСОБА_14 відскочив від нього. Він сказав ОСОБА_11, що забирає чоловіка і запропонував розійтись, на що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 погодились, а ОСОБА_14 почав «брикатись»і сказав, щоб він стріляв. Вони відійшли в сторону і ОСОБА_14 схопив пістолет за дуло і він вистрелив. Постріли могли влучити або в руку, або в гулуб, в голову він попасти не міг. ОСОБА_11 на постріли не відреагував, тому він вихопив пістолет і вони почали падати, внаслідок падіння ОСОБА_14 вдарився головою об пеньок, після чого вони почали боротись і він вирвав у ОСОБА_11 пістолет. Після цього він підвівся та двічі вдарив ОСОБА_11 ногою.

Він ОСОБА_11 бив сам, до них підбігав ОСОБА_6, проте він не може повідомити, чи наносив ОСОБА_6 удари ОСОБА_11. Вважає, що коли ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_11, то один раз вдарив його ногою. Після пострілу він почув крик ОСОБА_6 і побачив, що той бився з хлопцями.

В двадцятих числах березня до нього подзвонив однокласник, що буде проїздом у Вінниці. Він з ОСОБА_6 зустрів однокласника, посиділи з ним на квартирі, після чого поїхали на вокзал, щоб взяти квитки. Після цього вони пішли з вокзалу в напрямку вул. Папаніна, він йшов попереду, а однокласник позаду на відстані біля 10 м. Їм назустріч йшов Павленко і ОСОБА_6 запропонував його пограбувати, на що він погодився. Потім ОСОБА_6 схопив Павленка за руку та за шию і утримував його. Він запитав у потерпілого, чи є гроші, на що той відповів, що грошей немає, проте є телефон. Він почав «пробивати»потерпілого по кишенях, але потерпілий сказав, що сам віддасть телефон, дав їм телефон і вони втекли. Вказаний телефон він продав у Оратові. Потерпілого вони не били і тілесних ушкоджень йому не наносили.

Підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та суду пояснив, що він з ОСОБА_5 був у квартирі АДРЕСА_1. До ОСОБА_5 подзвонили дівчата і вони пішли до них, проте до дівчат вони не дійшли, а пішли у магазин «Сільпо», щоб купити пива. Магазин був зачинений на перерву і вони пішли на кінцеву зупинку, де у магазині взяли пиво та сигарети, після чого пішли на лавки біля ринку «Вишенька», де пили пиво і курили. До них знову подзвонили дівчата, з якими ОСОБА_5 поговорив і в цей час повз них проходив ОСОБА_8, якого ОСОБА_5 запропонував налякати, на що він погодився. Він наздогнав ОСОБА_8, штовхнув його у плече, затулив йому рота, а ОСОБА_5 дістав пістолет. Він відпустив ОСОБА_8, а ОСОБА_5 сказав ОСОБА_8 обернутись до стіни, після чого ОСОБА_8 став на коліна і вони зрозуміли, що він іноземець. Він не бачив, коли ОСОБА_5 забрав у ОСОБА_8 мобільний телефон. Після цього вони почали тікати.

Умислу на заволодіння майном ОСОБА_8 у них не було, ОСОБА_5 запропонував його налякати, проте він не може повідомити, яким чином. Він наздогнав ОСОБА_8, вдарив його у плече та затулив йому рота, щоб ОСОБА_8 не кричав. До них підбіг ОСОБА_5 і одразу витягнув пістолет та направив його на ОСОБА_8. Вони ОСОБА_8 нічого не говорили і він відпустив ОСОБА_8. Як ОСОБА_5 діставав телефон він не бачив. Вони ОСОБА_8 на коліна не ставили, він сам став. В подальшому вони телефон продали, а гроші розділили між собою.

Він говорив слідчому, що знав, що на квартирі був пістолет, проте йому не було відомо, чи був пістолет заряджений. ОСОБА_5 запропонував йому лише побити ОСОБА_8, проте про пістолет йому нічого не говорив і не показував йому. Він знав, що на квартирі є пістолет і ним можна користуватись. Пістолет у ОСОБА_5 він побачив, коли вже тримав ОСОБА_8. ОСОБА_5 показав йому телефон ОСОБА_8, коли вони вже втекли, самого моменту заволодіння телефоном він не бачив. Він бачив, як ОСОБА_5 хлопав по кишенях ОСОБА_8, проте він не бачив, щоб ОСОБА_5 щось діставав з них.

Слідчому він давав зізнавальні покази, оскільки на нього чинили тиск.

Коли вони йшли по вул. Келецькій, біля будинку № 85 попереду них йшли три хлопця, які чіплялись до чоловіка. Вони підійшли до хлопців та сказали, щоб вони не чіплялись до чоловіка. В цей час він побачив у одного з них заточку і ОСОБА_5 дістав пістолет. Потім ОСОБА_5 сховав пістолет і з потерпілим ОСОБА_11 відійшов в сторону. В цей час ОСОБА_11 схопив ОСОБА_5 за шию, тому він почав підбігати до них, проте його схопили і він почув постріл, після чого виникла бійка. Після цього вони почали тікати з цього місця дворами.

В кого саме була заточка він не памятає. Вони втрутились у розмову, оскільки три хлопця, серед яких був і ОСОБА_14, чіплялись до чоловіка і той кричав, щоб йому допомогли. Він сказав, щоб хлопці йшли додому, проте вони розпочали бійку і він почув, як ОСОБА_14 кричав, щоб ОСОБА_5 стріляв у нього. Він попросив ОСОБА_5, щоб той сховав пістолет, що він зробив, а після цього ОСОБА_14 налетів на ОСОБА_5 і схопив того за шию і одразу після цього він почув постріл. Він також бачив, як ОСОБА_5 та ОСОБА_14 валялись по землі, він бачив у ОСОБА_5 в руці пістолет і більше нічого не бачив, оскільки на нього налетіли ОСОБА_15 та ОСОБА_16. Він почув, як дівчата кричали, що їде міліція, тому вони почали тікати дворами. Чоловік їх не просив втрутитись у бійку.

В кінці березня він, ОСОБА_5 та ОСОБА_17 йшли із залізничного вокзалу в сторону Центрального ринку і ОСОБА_17 запропонував когось побити, на що вони погодились. В цей час назустріч їм йшов хлопець, а в ОСОБА_17 задзвонив телефон і той почав по ньому говорити. Він вдарив потерпілого і заламав йому руку, після чого до них підійшов ОСОБА_5 і потерпілий віддав їм мобільний телефон. Після цього вони пішли додому.

У них не було наміру грабувати Павленка, вони лише хотіли його побити, проте він не може точно сказати, хто саме запропонував це зробити. Він побачив Павленка і зрозумів, що буде його бити. Вимогу про передачу майна вони не ставили, він віддав його сам. Він до цього вдарив Павленка в плече і заламав йому руку, ОСОБА_5 потерпілого не бив.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що в кінці березня 2012 року він йшов у сторону залізничного вокзалу, а йому назустріч йшли три хлопця, один з яких закрив йому рот і він запитав у них, що їм потрібно. Він витягнув телефон, а потім один з них з внутрішньої кишені куртки забрав у нього зарядний пристрій. Він впізнає ОСОБА_6, який затулив йому рот, а інший ОСОБА_5 обшукував його. Він не памятає, що підсудні говорили йому. Що робив третій хлопець він не бачив. Він телефон дістав сам, оскільки хтось з підсудних почав «проходитись»по кишенях і він боявся, щоб його не били.

На даний час претензій до підсудних він не має і просить їх суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що з підсудними він познайомився у райвідділі міліції, а перед цим він їх бачив, коли йшов з ОСОБА_16 та Байроном на дискотеку. По дорозі на дискотеку вони зустріли чоловіка з викруткою і між ними почалась бійка. В ході вказаної бійки до них підбігли ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у ОСОБА_5 в руках був пістолет і той вистрелив йому два рази в голову.

Чоловік перегородив їм дорогу навпроти приміщення «Приватбанку», вони попросили, щоб він заспокоївся, вони чоловіка не били, а лише намагались заспокоїти і в цей час до них підбігли ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Він не може пояснити, чому до них підбігли підсудні. Також він не памятає, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_5 їм говорили. Він був напідпитку і обставини бійки він не памятає. Причини виникнення бійки він також назвати не може. В ході бійки він бився з ОСОБА_5, проте він не може сказати, чому саме вона розпочалась. В ході бійки ОСОБА_5 двічі вистрелив йому в голову. В цей час ОСОБА_15 та ОСОБА_16 бились з ОСОБА_6 та чоловіком з викруткою. Вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знайомі з чоловіком, у якого в руках була викрутка. Він не памятає, чи хапав хто-небудь його за шию, також не може сказати, чи хапав когось він. Коли він лежав на землі, його ще хтось вдарив ногою.

Він просив чоловіка, щоб той заспокоївся, проте при спілкуванні з ним він (потерпілий) сильно жестикулював. Він не може сказати, чому його почали бити, проте не виключає, що підсудні могли захищати чоловіка, проте він не вважає, що в його діях були ознаки агресії по відношенню до чоловіка з викруткою. Крім того, при спілкуванні з підсудним, яке мало місце до початку бійки, ні він, ні його товариші не говорили, що мали намір побити чоловіка. Необхідності у застосуванні зброї не було і підсудні це розуміли, оскільки до початку бійки вони деякий час спілкувались.

Потерпілий ОСОБА_8 ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 10.03.2012 р. біля 24-ї год. він проводжав дівчину додому до кінцевої зупинки тролейбусу на Вишеньці. Коли він повертався, до нього ззаду підбігло два хлопця і один з них приставив пістолет до голови, а інший схопив його за руки. Він злякався і не чинив хлопцям опору. Чоловік з пістолетом порився у нього в кишенях штанів та забрав мобільний телефон і гроші, суму він не памятає. Після цього його вдарили по ногах і він впав. Хлопці сказали, щоб він залишався лежати ще біля 5 хв. і пішли.

Йому до скроні пістолет приставив ОСОБА_6 і сказав, щоб він віддав телефон. ОСОБА_6 також тримав його за голову і вимагав передати телефон та гроші. Після цього ОСОБА_6 обшукав його, знайшов телефон і гроші в сумі біля 50-70 грн. Коли у нього забрали вказані речі, його розвернули і вдарили під коліна, внаслідок чого він впав на коліна. ОСОБА_5 в той час, як ОСОБА_6 його обшукував, тримав його за руки. За шию його тримали сильно, стиснувши шию всією рукою, проте коли його почали обшукувати, шию послабили, а пістолет від голови не забирали.

Він пістолет бачив чітко і слідчому не говорив про металевий предмет, говорив, що бачив саме пістолет.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що 10.03.2012 р. він разом із ОСОБА_11 та Байроном йшли від магазину «Сільпо»по вул. Келецькій. До ОСОБА_11 підійшов чоловік і вони (ОСОБА_14 з чоловіком) відійшли в сторону, а він з ОСОБА_15 залишився на місці та курили. Приблизно через 2-3 хв. після цього до них підбігли підсудні, в одного з них ОСОБА_5 в руках був пістолет. Після цього він почув постріли і між ними завязалась бійка.

Вперше вони зустріли чоловіка біля магазину «Сільпо», проте вони не реагували на нього, а вдруге зустріли по дорозі на дискотеку і ОСОБА_14 сказав, щоб вони зачекали, оскільки він хоче переговорити з чоловіком. Він бачив, що чоловік дістав щось з куртки, а потім ОСОБА_14 сказав, що то була викрутка. Коли чоловік йшов, то говорив по телефону, а потім поклав слухавку і різко розвернувся до ОСОБА_11. Приблизно через 2-3 хв. після цього до них підбігли підсудні, ОСОБА_5 приставив пістолет і з ОСОБА_11 пішов в сторону, а ОСОБА_6 залишився біля нього та ОСОБА_15. Потім він почув постріл і завязалась бійка, в ході якої він почав битись з ОСОБА_6. Він бачив у ОСОБА_11 дві гулі і напухле вухо. Потім хтось крикнув, що їде міліція і вони розбіглись у різні сторони.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_11 йшли разом, вони не погрожували, сказали лише не зачіпати чоловіка, на що вони сказали, що не збирались цього робити. Коли ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_11, то одразу приставив йому пістолет до голови та відвів в сторону, де між ними почалась розмова і через деякий час після цього він почув постріл. Він з ОСОБА_15 підбіг до них і між ними завязалась бійка.

Коли ОСОБА_6 стояв біля нього, то не міг побачити викрутку, яка була в чоловіка, оскільки той сховав її під час розмови з ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з Горабчуком та ОСОБА_6, оскільки з ними знімав квартиру. З потерпілими він не знайомий. 10.03.2012 р. вночі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийшли до нього з телефоном. Вони не говорили, де взяли даний телефон. Він не памятає, коли саме вони прийшли, оскільки він вже спав. Вони кинули телефон чи на ліжко, чи на тумбу. Він звернув увагу на телефон, оскільки до цього його не бачив.

Йому відомо, що ОСОБА_5 сам брав його пістолет, який лежав у незамкненій шафі. Він не зачиняв шафу, оскільки знімав квартиру з дівчиною, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 могли залишитись у нього на ніч. Він пістолет зберігав у розрядженому стані, проте один раз вони всі разом ходили стріляти і підсудні знали, де зберігається пістолет.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він знає підсудних. В ході проведення оперативних заходів було встановлено, що ОСОБА_6 користувався телефоном ОСОБА_8 і в ході опитування ОСОБА_6 сказав, що підібрав даний телефон під час бійки з невідомими. Ним з колегами було знайдено ОСОБА_15, який впізнав ОСОБА_6 або ОСОБА_5, він точно не памятає, які прикладали їм пістолет під час бійки. В ході подальшого опитування ОСОБА_6 зізнався у вчиненні розбою та повідомив, що приймав участь у хуліганстві. Щодо обставин бійки розбіжностей між поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не було, були розбіжності лише щодо кількості пострілів.

ОСОБА_6 показав місце, де продав телефон і в присутності ОСОБА_6 було проведено виїмку телефону, який був у робочому стані.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що під час проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що ОСОБА_6 користується мобільним телефоном ОСОБА_8. В ході спілкування ОСОБА_6 повідомив, що знайшов телефон після бійки, тому було перевірено і дану версію. Вони показали ОСОБА_6 ОСОБА_8, проте той ОСОБА_6 не впізнав і почали розшукувати особу, причетну до заволодіння майном ОСОБА_8. Також вони почали перевіряти версію ОСОБА_6 щодо обставин заволодіння телефоном, встановили учасників бійки, які впізнали ОСОБА_6, тому останній був затриманий.

ОСОБА_6 повідомив, що знайшов пістолет під час бійки, тому вони почали встановлювати осіб учасників бійки. Потім учасники бійки були знайдені й вони повідомили, що пістолет був у нападників, які втрутились у відносини з чоловіком. Коли він з колегою викликав ОСОБА_5, той побачив ОСОБА_15 та розповів про обставини вчинення злочину, зазначивши, що він з ОСОБА_6 за допомогою пістолету вирішили когось пограбувати. ОСОБА_8 вони пограбували спонтанно коли побачили його, ОСОБА_6 взяв його ззаду, а ОСОБА_5 приставив пістолет до скроні, після чого вони забрали у ОСОБА_8 мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні повідомив, що у березні, точної дати не памятає, він поїхав у Вінницю, куди приїхав біля 15.30 год. і його зустріли ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Коли він мав їхати з Вінниці, у касі не було квитків, тому вони пішли у кафе і біля 20-ї год. вони вирішили, щоб він заночує у ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після 23-ї год. вони поїхали погуляти містом. Вони зійшли біля залізничного вокзалу та пішли в напрямку ринку, до нього хтось подзвонив і він, розмовляючи по телефону, відстав від ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Через деякий час він побачив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обшукують потерпілого, проте він не може сказати, хто саме в зв'язку з вадами зору. Він запитав, що вони роблять і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відпустили потерпілого і після цього вони поїхали додому, а зранку він поїхав на навчання.

Про те, що підсудні заволоділи майном потерпілого йому відомо не було, оскільки він вважав, що вони одразу ж відпустили його.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що з попередньої роботи прийшла інформація про вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочину по Ленінському району, а потім і грабежу по просп. Коцюбинського. Отриману інформацію було опрацьовано на СІЗО, де підсудні написали явку з повинною та розповіли про обставини вчинення злочину. В подальшому було проведено перевірку даних обставин, в ході якої зроблено роздруківку телефонних розмов і вилучено мобільний телефон.

Він не памятає, в кого саме він відбирав явку з повинною, вважає, що у ОСОБА_6. Телефон вилучили у людини, яка придбала його у торгівельній точці.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що він в складі групи відбирав пояснення у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з приводу пограбування. На час проведення даних дій вони отримали від керівництва наказ їхати в ІТТ, де відібрали у підсудних пояснення і останні написали явку з повинною. Він не памятає, чи обидва підсудних написали явки, чи її писав хтось один.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не знає. Він придбав мобільний телефон, а через деякий час до нього приїхали працівники міліції та сказали, що він крадений. На час придбання телефону документів у продавця на телефон не було, однак він обіцяв надати їх наступного дня. Коли у нього вилучали телефон, він разом з працівниками міліції поїхав до продавця, який надав йому аналогічний телефон.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки розслідував кримінальну справу за їх обвинуваченням. Право обвинуваченим на захист він розяснював відповідно до вимог КПК перед проведенням кожної слідчої дії, проте обвинувачені від послуг захисника відмовлялись, про що було зроблено відповідні записи у протоколі. Про стан телефону, який йому передали в якості речового доказу, він не памятає, усі записи повинні міститись у справі.

Свідок ОСОБА_23 ОСОБА_24 на досудовому слідстві пояснив, що на Центральному ринку він працює приблизно з 2004 року, є приватним підприємцем і займається продажем радіотехніки. Приблизно в березні 2012 року до нього прийшов невідомий і запропонував йому мобільний телефон для продажу марки «Нокіа Х6». Він в нього запитав, чи є документи, коробка, зарядний пристрій на вищевказаний телефон і той відповів, що дійсно є, але зараз при ньому в наявності немає, однак він може принести. Тоді він взяв та оглянув вищевказаний мобільний телефон і сказав, що його ціна 800 грн., але невідомий хотів за нього 1000 грн., на що він сказав, що не дасть таку суму. Тоді незнайомий сказав, щоб він придбав телефон за 800 грн. і приблизно через два дні він прийде та викупить його, на що він погодився. Оскільки не було документів на мобільний телефон, він попросив надати йому копію паспорту, на що він погодився і надав йому копію паспорту, а він передав незнайомому 800 грн. Незнайомий сказав, що через два дня прийде і викупить телефон за 900 грн. і попросив не продавати його, і він на це погодився. Через два дня до нього знову прийшов незнайомий хлопець, але вже з працівниками міліції і, як тоді виявилось, мобільний телефон крадений і працівники міліції його вилучили у нього.

(т. 1, а. с. 147).

Свідок ОСОБА_15 на досудовому слідстві пояснив, що він разом зі своїми друзями ОСОБА_16 та ОСОБА_11 10.03.2012 р. біля 22.40 год. йшли по вул. Келецькій від магазину «Сільпо» по вул. В. Інтернаціоналістів, і, проходячи біля «Приватбанку», що розташований по вул. Келецькій, невідомий чоловік віком 40 років почав чіплятись до ОСОБА_11 з предметом, схожим на викрутку. Він разом з ОСОБА_16 намагались вирішити конфліктну ситуацію. Зненацька, звідки саме він точно не памятає, вибігло два хлопця, у одного з них в руці був пістолет (схожий на револьвер). Дані хлопці втрутились у їх спірну ситуацію з чоловіком. Один з них безпричинно погрожував пістолетом ОСОБА_11, після чого декілька разів вистрелив у ОСОБА_11 Інший хлопець, який був без пістолету, розпочав бійку. Він з ОСОБА_16 втрутились в неї, щоб заступитись за ОСОБА_11 В ході бійки невідомий махав пістолетом та декілька разів стріляв з нього в ОСОБА_11 Через декілька хвилин хтось крикнув «міліція»і вони розбіглись в різні сторони. Після цього він пішов додому.

Свідок ОСОБА_25 на досудовому слідстві пояснив, що він є приватним підприємцем і займається купівлею-продажем мобільних телефонів у магазині «Мобільні телефони»по вул. Леніна, 95 в смт. Оратів.

Приблизно 13.03.2012 р. до приміщення його магазину зайшов раніше невідомий йому громадянин, як йому відомо на даний час ОСОБА_5 та запропонував купити в нього мобільний телефон марки «Нокіа 5228»в корпусі чорного кольору. Він оглянув телефон на наявні пошкодження, перевірив, як він функціонує та запитав у ОСОБА_5, чи даний телефон не був крадений. ОСОБА_5 запевнив його, що даний телефон не викрадений і являється його власністю. Він повідомив ОСОБА_5, що телефон купить за 500 грн. ОСОБА_5 погодився з ціною та надав йому копію паспорта на його імя, про документи він повідомив, що з собою не взяв та пообіцяв донести протягом неділі. Він заплатив ОСОБА_5 500 грн. та отримав від нього мобільний телефон марки «Нокіа 5228».

Після цього приблизно 15.03.2012 р. вказаний телефон він продав раніше незнайомому громадянину за 750 грн. Як звали покупця телефону він не знає. Коли даний громадянин купував у нього даний телефон, він повідомив, що телефон не крадений, оскільки сам був у цьому впевнений. Про те, що телефон викрадений він дізнався від працівників міліції.

(т. 2, а. с. 35).

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

- протокол огляду місця події від 16.03.2012 р., відповідно до якого оглянуто прилеглу територію до ринку «Вишенька», зафіксовано обстановку на ній та розміщення предметів /лавок, засобів освітлювання тощо/ (т. 1, а. с. 7);

- протокол предявлення особи для впізнання від 16.03.2012 р., згідно з яким ОСОБА_8 ОСОБА_10 впізнав особу під № 2, як ту, що приймала участь у його пограбуванні; під даний номером значився ОСОБА_26 (т. 1, а. с. 22);

- протокол огляду місця події від 17.03.2012 р., відповідно до якого біля торгівельної ракушки № 581, розташованій на території Центрального ринку в м. Вінниці, було вилучено мобільний телефон марки «Нокіа Х 6» ІМЕІ 28924 у справному стані (т. 1, а. с. 34);

- протокол огляду місця події від 19.03.2012 р., згідно з яким оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 та зафіксовано розташування меблів та кімнат у квартирі; в ході огляду квартири було виявлено та вилучено пістолет «Флобер РВ 420»без набоїв (т. 1, а. с. 52);

- протокол відтворення обстановки та обставин події від 21.03.2012 р., відповідно до якого ОСОБА_6 повідомив та показав, яким чином віт підійшов до ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10, яким чином тримав його і як ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном потерпілого; в подальшому повідомив, як неподалік «Приватбанку»вони побачили трьох невідомих хлопців, які сварились з чоловіком і ОСОБА_5 підбіг до них та почав розмахувати пістолетом, після чого між ними розпочалась бійка, в ході якої ОСОБА_5 стріляв (т. 1, а. с. 97-101);

- протокол відтворення обстановки та обставин події від 21.03.2012 р., згідно з яким ОСОБА_5 повідомив, яким чином він вирішив здійснити пограбування ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10, як ОСОБА_6 утримував потерпілого, а він приставив до голови потерпілого пістолет, а іншою рукою обшукував потерпілого і заволодів його мобільним телефоном; в подальшому повідомив, як неподалік «Приватбанку» вони побачили конфлікт між трьома хлопцями та чоловіком і він підбіг до них та почав розмахувати пістолетом, один з хлопців спробував у нього пістолет відібрати і він декілька разів вистрелив у хлопця, після чого хтось крикнув «міліція»і вони розбіглись (т. 1, а. с. 114-118);

- висновок експерта № 604 від 21.03.2012 р., відповідно до якого у ОСОБА_11 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна в лівій тімяно-скроневій ділянці, яке могло уторитись від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею в межах 2-х тижнів до часу проведення судово-медичного обстеження, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 1, а. с. 131);

- висновок експерта № 115-Б від 06.04.2012 р., згідно з яким револьвер, представлений на дослідження, є револьвером моделі Safari РФ 420, № 3483, калібру 4 мм, виробництва України виготовлений заводським способом, призначений для тренувальної стрільби патронами Флобера кільцевого запалення калібру 4 мм; даний револьвер придатний для стрільби; конструкцію револьвера моделі Safari РФ 420, № 34 саморобний змін не вносилось (т. 1, а. с. 136-138);

- протокол огляду місця події від 27.03.2012 р., відповідно до якого в ОСОБА_21 в смт. Оратів Вінницької області виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа 5228», ІМЕІ 04424 (т. 2, а. с. 20);

- висновок експерта № 298 від 13.04.2012 р., згідно з яким вартість мобільного телефону «Нокіа 5228»на момент проведення експертизи може складати 688,80 грн. (т. 2, а. с. 120-124).

Аналізуючи пояснення підсудних, потерпілих, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт заволодіння підсудними майном потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10. Так, підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні даної обставини не заперечував, проте зазначив, що умисел був направлений на налякування потерпілого, умисел на пограбування потерпілого у нього виник, коли він дістав пістолет і направив його на потерпілого, а ОСОБА_6 утримував потерпілого. Аналогічні пояснення в судовому засіданні давав і підсудний ОСОБА_6, зазначивши, що він не бачив, як ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном потерпілого. На досудовому слідстві підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також зазначали, що мали намір налякати підсудного (т. 1, а. с. 109, 92). При цьому суд враховує, що на досудовому слідстві підсудний ОСОБА_6 повідомляв, що коли він утримував потерпілого за шию та руки, ОСОБА_5 наказав потерпілому віддати телефон, а після того, як потерпілий відмовився передати телефон та гроші, ОСОБА_5, не забираючи пістолет, почав обшукувати потерпілого (т. 1, а. с. 92-93).

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 ОСОБА_10 зазначив, що до нього підбігло два хлопця, один з яких приставив йому до скроні пістолет та наказав віддавати телефон і гроші, а коли він (потерпілий) сказав, що їх немає, його почали обшукувати. При цьому суд враховує, що потерпілий в судовому засіданні плутався, хто з підсудних його утримував, а хто наставляв пістолет. Проте суд приймає до уваги, що підсудні за їх словами є приблизно однакового зросту, в судовому засіданні роль кожного з них у вчиненні інкримінованого їм злочину не заперечували, зазначивши, що саме ОСОБА_6 утримував потерпілого, а ОСОБА_5 направляв на нього пістолет та заволодів його майном. Посилання підсудних на те, що зізнавальні покази на досудовому слідстві вони давали під тиском працівників міліції суд оцінює критично, оскільки в ході проведення відповідної перевірки в порядку ст. 97 КПК України за даними твердженнями у порушенні кримінальної справи було відмовлено (т. 3, а. с. 171-176).

При вирішенні питання щодо спрямованості умислу підсудних суд приймає до уваги, що в судовому засіданні було встановлено, що підсудні діяли узгоджено: підсудний ОСОБА_6 підбіг до потерпілого, схопив його за шию та руки і почав утримувати, а підсудний ОСОБА_5 направив на потерпілого пістолет і висловив вимогу про передачу мобільного телефону і грошей, а після повідомлення потерпілим, що їх немає, обшукав потерпілого та заволодів вказаним майном. Крім того, суд враховує, що на досудовому слідстві підсудний ОСОБА_6 зазначав, що бачив момент заволодіння майном потерпілого (т. 1, а. с. 92). Підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що мобільний телефон потерпілого вони продали разом і підсудним ОСОБА_6 дана обставина в судовому засіданні не заперечувалась. Натомість підсудний ОСОБА_6 доповнив, що виручені від продажу мобільного телефону грошові кошти він з ОСОБА_5 розділив порівну.

Окрім цього, суд враховує, що на досудовому слідстві підсудний ОСОБА_5 написав явку з повинною, в якій зазначив, що спільно з ОСОБА_6 заволодів мобільний телефоном потерпілого із застосування пістолета (т. 1, а. с. 80). Аналогічні відомості були викладені і підсудним ОСОБА_6 в явці з повинною (т. 1, а. с. 83).

Суд при вирішенні питання щодо спрямованості умислу підсудних враховує розяснення, дані в п. 24 Постанови Пленуму № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб'єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об'єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Таким чином, враховуючи узгодженість дій підсудних при вчиненні даного злочину, тобто при заволодінні майном потерпілого, їх подальші спільні дії, спрямовані на реалізацію викраденого майна (спільний збут викраденого та розподіл виручених коштів порівну), суд вважає, що в судовому засіданні було доведено, що злочин підсудними було вчинено саме з корисливих мотивів.

Зміну показів підсудних в частині моменту виникнення умислу на заволодіння майном потерпілого (підсудний ОСОБА_5І.), та способу заволодіння (підсудний ОСОБА_6А.) суд оцінює критично. Так, посилання підсудних на чинення на них тиску на досудовому слідстві в судовому засіданні було спростоване. Крім того, вказана зміна показів підсудними, на думку суду, спрямована на уникнення кримінальної відповідальності за вчинення умисного особливо тяжкого злочину. Суд дійшов до такого переконання, оскільки заперечення вчинення даного злочину за попередньою змовою могло б призвести до виключення такої кваліфікуючої ознаки з предявленого обвинувачення, а відтак і призвести до кваліфікації дій кожного з підсудних за вчинення менш тяжкого злочину.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій підсудних суд приймає до уваги положення п. 9 Постанови Пленуму № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з яким небезпечне для життя чи здоров'я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров'я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

ОСОБА_24 змісту проведеної судово-балістичної експертизи випливає, що пістолет, який було застосовано до потерпілого при вчиненні злочину, до вогнепальної зброї не відноситься (т. 1, а. с. 136-138). Проте суд приймає до уваги, що потерпілий в судовому засіданні повідомив, що він бачив, що підсудними застосовано саме пістолет, на уточнюючі питання захисників підсудних повідомив, що слідчому він не говорив, що підсудні застосовували предмет, схожий на пістолет. Розбіжність даних показів потерпілий пояснив тим, що недостатньо добре розумів зміст питань, що йому задавав слідчий. При цьому суд приймає до уваги, що в матеріалах кримінальної справи відсутні відповідні документальні докази тієї обставини, що перекладач, який брав участь на досудовому слідстві, є фахівцем для здійснення перекладу з іспанської на українську мову (т. 1, а. с. 13). В ході судового розгляду переклад перебігу судового процесу здійснювався за допомогою уповноваженого перекладача (т. 3, а. с. 88). Крім того, суд приймає до уваги, що підсудні в судовому засіданні не заперечували факту погрози застосування до потерпілого пістолету, яка виразилась у прикладанні пістолета до скроні потерпілого.

Окрім цього, у п. 9 вищевказаної постанови Верховний Суд України звертає увагу і на те, що придушування за шию також може вважатись застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоровя потерпілого. В судовому засіданні встановлено, що підсудним ОСОБА_6 здійснювалось утримування потерпілого за шию, проте потерпілий в судовому засіданні повідомив, що шию стиснули несильно, а коли його почали обшукувати, по стискування було послаблене. Вказані дії, на думку суду, також свідчать про бажання подолати опір потерпілого шляхом демонстрування можливого застосування насильства.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні також підтверджено факт вчинення злочину з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя потерпілого. Тому суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за фактом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні підсудні заперечували свою причетність до вчинення хуліганських дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 При цьому підсудний ОСОБА_5 повідомив, що він з ОСОБА_6 побачили чоловіка, біля якого стояло три хлопця, і коли чоловік їх побачив, то почав просити, щоб вони йому допомогли, тому він (ОСОБА_5І.) сказав ОСОБА_11, що забирає чоловіка й запропонував розійтись, проте ОСОБА_11 схопив його за шию і він був змушений витягнути пістолет. Після цього ОСОБА_11 намагався вирвати у нього пістолет, внаслідок чого відбулись постріли. Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, на думку підсудного ОСОБА_5, могли утворитись внаслідок падіння та ударяння головою об пеньок.

Підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні також зазначив, що він з ОСОБА_5 підійшов до хлопців та сказав, щоб вони не чіплялись до чоловіка, оскільки останній просив про допомогу. Проте суд враховує, що підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив про інші мотиви, з яких підсудний ОСОБА_5 дістав пістолет, а саме: вони побачили в одного з хлопців заточку. Також підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що на його прохання підсудний ОСОБА_5 сховав пістолет.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що він зі знайомим йшов по вул. Келецькій в м. Вінниці й по дорозі зустріли чоловіка з викруткою і між ними виник конфлікт, в ході якого до них підбігли ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в якого в руках був пістолет, після чого ОСОБА_5 вистрелив йому в голову два рази. Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні також зазначив, що не може пояснити, чому до нього з товаришами підбігли підсудні, не виключаючи того, що підсудні могли захищати чоловіка.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні також повідомив, що коли до нього з товаришами (ОСОБА_11 та ОСОБА_15) підійшли підсудні, в одного з них в руках був пістолет і після цього підсудний ОСОБА_5 приставив пістолет ОСОБА_11 і відійшов з ним в сторону, після чого він почув постріл і між ним, ОСОБА_15 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої розпочалась бійка. Крім того, суд приймає до уваги, що свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомив, що підсудним було повідомлено, що вони не збираються зачіпати чоловіка, проте ОСОБА_5, підійшовши до них, одразу приставив пістолет до голови потерпілого ОСОБА_11, після чого відійшов з потерпілим в сторону і через декілька хвилин пролунав постріл.

На досудовому слідстві потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_16 вказували, що підсудні підбігли до них зненацька, зазначаючи, що бійка розпочалась після того, як один з підсудних вистрелив ОСОБА_11 в голову (т. 1, а. с. 145; 77, 146). Неточність пояснень щодо обставин події, викладених ними в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_16 пояснили, тим, що до часу їх допиту в суді пройшов значний час і усіх обставини вони не памятають. Разом з тим, суд приймає до уваги, що потерпілий та свідок в судовому засіданні зазначали, що слідчому вони надавали правдиві покази, які відповідають фактичним обставинам справи.

Також суд приймає до уваги, що на досудовому слідстві ОСОБА_6 зазначав, що ОСОБА_5, не попереджаючи його, підбіг до хлопів та почав розмахувати пістолетом і кричав, що всіх перестріляє (т. 1, а. с. 92). Підсудний ОСОБА_5 на досудовому слідстві давав аналогічні покази (т. 1, а. с. 109). Крім того, підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомляв, що він втрутився у бійку, оскільки на нього напали ОСОБА_16 та ОСОБА_15. Підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що коли він бився із ОСОБА_11, до них декілька разів підбігав ОСОБА_6, проте він не може сказати, чи бив ОСОБА_6 потерпілого, однак вважає, що ОСОБА_6 один раз вдарив потерпілого ногою.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що на досудовому слідстві потерпілий ОСОБА_11 повідомляв, що незважаючи на його запевнення, що між ним та чоловіком все в порядку, ОСОБА_5 підійшов до нього та вдарив його рукояткою пістолета по голові, вистреливши при цьому декілька разів (т. 1, а. с. 145), в подальшому між ними виникла бійка, в ході якої вони впали на землю і підсудний наносив удари по голові. Вказані пояснення підсудного узгоджуються з висновком проведеної судово-медичної експертизи, згідно з якою у ОСОБА_11 мали місце легкі тілесні ушкодження у місці прикладання удару (т. 1, а. с. 131).

При вирішенні питання щодо наявності в діях підсудних ознак хуліганства суд приймає до уваги розяснення дані у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з яким хуліганство це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

В подальшому в п. 5 Постанови № 10 Верховний Суд України звертає увагу, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Як встановлено в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_5 підбіг до групи людей, серед яких були потерпілий та його товариші, та направив пістолет на ОСОБА_11, незважаючи на запевняння останнього, що проблем з чоловіком фактично немає. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що зі сторони потерпілого та його товаришів проявів агресії по відношенню до чоловіка не було. Таким чином, суд вважає, що необхідності у розвязанні бійки з потерпілим у підсудного ОСОБА_5 не було. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що не було у ОСОБА_5 необхідності й застосовувати зброю. Посилання останнього, що постріли відбулись випадково, суд оцінює критично, як такі, що були спростовані в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_11 та свідками ОСОБА_16 та на досудовому слідстві свідком ОСОБА_15. Крім того, частково такі твердження підсудного ОСОБА_5 спростовуються і показами підсудного ОСОБА_6, який в судовому засіданні зазначив, що просив, щоб ОСОБА_5 припинив розмахувати пістолетом та сховав його.

Також суд враховує, що в п. 6 Постанови № 10 звертається увага і на те, що хуліганство визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч. 2 ст. 296 КК у разі участі в злочинних діях декількох (двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті мала місце.

В судовому засіданні також було встановлено, що підсудний ОСОБА_6 також втрутився у конфлікт, що виник між ОСОБА_5 та ОСОБА_11, вступивши у бійку з ОСОБА_16, а в подальшому і підбігаючи до ОСОБА_5 та ОСОБА_11 і намагаючись нанести удари ногою останньому. Окрім цього, в судовому засіданні було встановлено, що при вигуку про міліцію, підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали тікати, не залишившись на місці конфлікту, що на думку суду, також свідчить про їх намір не припинити конфлікту ситуацію, яка виникла між невстановленим чоловіком та компанією, до якої входив потерпілий, а навпаки, втрутитись у даний конфлікт з метою його продовження та перетворення на бійку. Тобто суд з урахуванням зібраних у справі доказів, приходить до переконання, що в даному випадку підсудні керувались саме хуліганськими спонуканнями.

За таких обставин суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_5 за фактом бійки із ОСОБА_11 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень та вчинене групою осіб. Дії підсудного ОСОБА_6 за даним фактом охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину групою осіб.

В судовому засіданні також, на думку суду, знайшов своє підтвердження факт відкритого заволодіння підсудними майном потерпілого ОСОБА_12 Так, підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що йдучи з ОСОБА_6, вони помітили потерпілого і ОСОБА_6 запропонував його пограбувати, на що він (ОСОБА_5І.) погодився. В подальшому, як пояснив підсудний ОСОБА_5, ОСОБА_6 схопив потерпілого за руку та шию і утримував потерпілого, а він (ОСОБА_5І.) запитав у потерпілого, чи немає в нього грошей, а отримавши відповідь про їх відсутність, почав обшукувати потерпілого, після чого той передав йому мобільний телефон.

Підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував факту застосування до потерпілого насильства, повідомляючи, що його умисел був спрямований на залякування потерпілого. Разом з тим, суд приймає до уваги, що підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що коли він утримував потерпілого, до них підійшов ОСОБА_5 й потерпілий віддав останньому свій мобільний телефон. Посилання підсудного на відсутність умислу на заволодіння майном потерпілого також спростовуються показами підсудного ОСОБА_5, який вказав, що саме ОСОБА_6 запропонував пограбувати потерпілого. Окрім цього, суд враховує, що підсудний ОСОБА_5 на досудовому слідстві написав явку з повинною, в якій описав обставини вчинення даного злочину (т. 2, а. с. 9).

Покази підсудного ОСОБА_5 повністю узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_17, який в судовому засіданні повідомив, що він помітив, як підсудні обшукують потерпілого, тому він запитав у них, що вони роблять, після чого підсудні відпустили потерпілого. Також свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні зазначив, що йому не було відомо, що підсудні заволоділи майном потерпілого, оскільки після його слів вони одразу ж його відпустили.

За таких обставин, враховуючи положення п. 24 Постанови Пленуму № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за фактом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи підсудних, їх ставлення до вчиненого, обставини, що помякшують чи обтяжують їх покарання, а також враховує положення Постанови Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Підсудний ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1, а. с. 198), на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1, а. с. 191, 192, 196, 197), має на утримання двох неповнолітніх дітей (т. 1, а. с. 199), на час вчинення злочинів був особою, раніше не судимою, проте вчинив умисні тяжкі та особливо тяжкий злочин.

Підсудний ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1, а. с. 164), на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1, а. с. 162, 163), в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою (т. 1, а. с. 166-169), здійснює догляд за матірю (т. 3, а. с. 178), проте вчинив умисні тяжкі та особливо тяжкий злочин.

Суд також враховує, що на досудовому слідстві підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненому каялись та сприяли розкриттю злочину, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 претензій до підсудних матеріального та морального характеру не мають.

Обставин, що помякшують покарання підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, осіб підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6, враховуючи тяжкість вчинених ними злочинів, думку потерпілих щодо виду та міри покарання, ставлення підсудних до вчиненого, обставин, які помякшують та обтяжують їх покарання, суд вважає, що виправлення підсудних без ізоляції від суспільства не можливе, а покаранням, необхідним і достатнім для виправлення підсудних та попередження вчинення ними нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому суд вважає за необхідне призначити підсудному ОСОБА_5 покарання з урахуванням покарання за вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 22.05.2012 р.

Потерпілим ОСОБА_27 ОСОБА_10 на досудовому слідстві було заявлено цивільний позов, згідно з яким останній просив стягнути на його користь 3125 грн. матеріальної шкоди (т. 1, а. с. 17). В судовому засіданні потерпілим заявлені позовні вимоги було підтримано. Разом з тим, суд приймає до уваги, що на досудовому слідстві потерпілому було повернуто викрадений у нього мобільний телефон (т. 1, а. с. 125), згідно з протоколом виїмки останній перебував у робочому стані (т. 1, а. с. 34), факт його поламки відповідно до протоколу огляду речового доказу не встановлено (т. 1, а. с. 123), а потерпілим не надано суду жодного доказу, який свідчив би про те, що викрадений у нього мобільний телефон йому повернуто в неробочому стані.

За таких обставин суд вважає, що заявлений потерпілим позов слід залишити без розгляду.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на досудовому слідстві та в судовому засіданні цивільні позови не заявляли.

Відповідно до ст. 81 КПК України речові докази, що передані на зберігання потерпілим, слід залишити останнім, а пістолет, який був знаряддям вчинення злочинів, звернути в дохід держави.

В ході досудового слідства було проведено ряд криміналістичних досліджень, витрати за проведення яких відповідно до ст. 93 КПК України необхідно покласти на підсудних, оскільки їх проведення було зумовлене вчиненням підсудними вищевказаних злочинів.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 22.05.2012 р. призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити утримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 19.03.2012 р.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити утримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 19.03.2012 р.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_27 ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишити без розгляду.

Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа Х 6», що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_27 ОСОБА_9 ОСОБА_10, залишити останньому.

Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа 5228», що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_12, залишити останньому.

Речові докази: пістолет моделі Safari РФ 420, № 3483, калібру 4 мм, що знаходяться в камері зберігання речових доказів 2-го відділу (Ленінського РВ) ВМУ УМВС України у Вінницькій області, звернути в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області 1470 (одну тисячу чотириста сімдесят) грн. 48 коп. вартості проведення криміналістичних досліджень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: