133/1600/15-к
В И Р О К
Іменем України
05.08.2015 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

у відкритому судовому засіданні в місті Козятин

розглянув обвинувальний акт у кримінальному проваджені внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 15 січня 2015 року по обвинуваченняю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працює , , раніше не судимого,

зач.3 ст. 407 КК України

В С Т А Н О В И В :

16.05.2014 молодший сержант ОСОБА_4 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та в подальшому наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 16.05.2014 № 9 призначений на посаду командира 2 відділення охорони 2 взводу охорони 1

роти охорони військової частини -польова пошта НОМЕР_1 та останній в період з 16.05.2014 по 21.05.2015 проходив військову службу у вказаній військовій частині.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16. 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказанихположень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є Конституційним обов`язком громадян України.

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 з хибних розумінь про встановлений законодавством порядок проходження військової служби, вирішив стати на шлях злочинної діяльності та припинив виконувати обов`язки по військовій службі шляхом нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Так, наказом командира військової частини - польова пошта В НОМЕР_2 від 07.09.2014 № 115 молодшого сержанта ОСОБА_4 було направлено у лікувальний заклад - військовий мобільний госпіталь № НОМЕР_3 (смт. Розівка Запоріжської області), де його було оглянуто та направлено на лікування до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ).

У військовій частині НОМЕР_4 молодший сержант ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.09.2014 по 09.09.2014, після чого його було направлено для подальшого лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (м. Вінниця).

У Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону молодший сержант ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 10.09.2014 по 19.09.2014. По завершенню лікування молодшому сержанту ОСОБА_4 було рекомендовано нагляд лікаря частини. При цьому, ОСОБА_4 не було звільнено від виконання службових обов`язків, у зв`язку з чим останньому по завершенню лікування необхідно було повернутись до місця проходження військової служби не пізніше наступного дня після виписки, тобто до 20.09.2014, а саме до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що на той час дислокувалась в АДРЕСА_2 .

Однак, після виписки, перебуваючи по місцю свого постійного проживання в с. Йосипівка Козятинського району Вінницької області, маючи об`єктивну можливість для повернення до місця проходження військової служби в установлений час, діючи умисно без поважних причин та без дозволу відповідних командирів і начальників, переслідуючи мету тимчасово ухилитися від проходження військової служби до вирішення своїх особистих питань, молодший сержант ОСОБА_4 20.09.2014 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 не з`явився без поважних причин та був відсутній на службі до 17 лютого 2015 року, тобто в період тривалістю понад один місяць.

Отриманий у зв`язку із цим вільний час молодший сержант ОСОБА_4 використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 2, 9, 11, 16, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 -4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 20.09.2014 діючи з прямим умислом та з метою ухилитись від військової служби, знаючи про те, що він повинен повернутись до військової частини - польова пошта В НОМЕР_2 , що на той час дислокувалась в м. Маріуполь Донецької області, з лікувального закладу та проходити військовуслужбу аа призовом під час мобілізації на особливий період, діючи умисно, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів і начальників, переслідуючи мету тимчасово ухилитись від проходження військової служби, до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 вчасно не з`явився без поважних причин та був відсутній на службі з 20.09.2014 до 17.02.2015, тобто в період тривалістю понад місяць

.Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст. 407 КК України як незявлення вчасно на службу без оважних причин тривалістю понад один місяць.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному проваджені і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин , відсутні будь-які сумніви у добровільності та істиності їх позицій, суд розяснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України вважає , що відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого , осільки проти цього не заперечують учасники процесу .

Обвинувчений ОСОБА_4 в судовому сіданні визнав себе винуватим повністю, та пояснив, що 16 травня 2014 року він пішов на службу у збройні сили добровольцем та був зарахований до військової частини , яка дислокувалась під Маріуполем. В вересні місяці 2014 року він отримав поранення на лікувався у госпіталі , де йому повідомили, що він повинен був бути під наглядом лікаря частини. Так як їх частина стояла у полі, не було належного медичного обслуговування, а він почувався ще не зовсім здоровим, він не зявився у військову частину , а продовжував лікуватись самостійно за місцем свого проживання у с.Йосипівка, без нагляду медичних працівників. Пізніше, у лютому місяці 2015 року він повернувся до військової частини та продовжив службу та був демобілізований у травні 2015 року відповідно до наказу командира. В тому, що сталося ,він розкаюється, просить суворо не карати, зрозумів свій вчинок і готовий , в разі необхідності, продовжувати службу

За таких бставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 нез`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць та кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України .

При обрані міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, при призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує і інші обставини, що знижуть суспільну небезпеку скоєного злочину та впливають на міру покарання, а сааме те, що з 17 лютого 2015 року ОСОБА_4 повернувся до військової частини та продовжив добросовісно службу аж до його демобілізації.

Таким чином враховуючи принципи ч.2 ст.50 КК України , що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчинення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. та враховуючи положення ч.2 ст. 65 КК України відповідно до якиої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи всі обставини в їх сукупності, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно обрати відповідно до ст. 69 КК України інший вид покарання, ніж передбачений ст. 407 ч.3 КК України, а саме у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 367,368,369 370, 371,373,374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати виним у незявлені вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць за ч.3 ст. 407 КК України та відповідно до ст. 69 КК України обрати покарання у вигляді шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн ( десять тисяч двісті грн ).

Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом 30 днів після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Дата документу 05.08.2015 року