№ 1-126/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007 року с-ще
Решетилівка

Решетилівський
районний суд Полтавської області в складі:

головуючого
- судді Горулько
О.М.

при
секретарі Гудзенко
С. В.

з участю: прокурора Шапошник
С. А.,

потерпілого ОСОБА_1,

законного
представника потерпілого ОСОБА_2
,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Решетилівка справу про

обвинувачення

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженки
та жительки с Колотії
Решетилівського р-ну Полтавської області,
українки, громадянки
України, освіта середня, не одруженої,
маючої на утриманні неповнолітню дитину,
не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
185 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

9 червня
2007 року близько 21 години підсудна ОСОБА_3,
перебуваючи на пляжі,
розташованому поблизу с Демидівка Решетилівського району Полтавської
області, усвідомлюючи суспільно
небезпечний характер свого діяння,
передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно,
таємно, протиправно, із корисливих спонукань викрала належний
потерпілому ОСОБА_1 мобільний телефон «MOTOROLA L-7"
з двома сім-картами оператора «Джине» загальною вартістю згідно висновку
експерта № В-3356/5 від 13.07.2007 року 730 грн., заподіявши потерпілому шкоду у вказаному вище
розмірі.

Будучи
допитаною в судовому засіданні, підсудна
ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, визнала повністю і суду пояснила, що за декілька днів до 9.06.2007 року чоловік
її сестри ОСОБА_4 в парку с Колотії Решетилівського району розпивав спиртні
напої разом з потерпілим ОСОБА_1 і після цього повернувся додому без свого
мобільного телефону. Вони із сестрою запідозрили потерпілого у крадіжці
телефону, хоча потерпілий заперечував
це. До правоохоронних органів вони не зверталися, і тоді у неї виник умисел на крадіжку телефона у потерпілого. 9
червня 2007 року біля річки в с-щі Решетилівка вони святкували день народження
ОСОБА_5 Там був і потерпілий. Звідти вони всі разом поїхали в с. Демидівку,
де продовжували святкування біля річки. Близько 21 години вона
побачила, що ОСОБА_5 випустила телефон.
Вона знала, що цей телефон належить
потерпілому, оскільки раніше бачила цей
телефон у нього. Реалізовуючи свій умисел на крадіжку телефона, вона непомітно для інших підняла його і поклала до
сумочки ОСОБА_6, яка також була разом з

ними. Коли всі зібралися
їхати додому, потерпший помітив
відсутність телефона, запитував у всіх,
чи не знають де він, вона дала
заперечливу відповідь. В с
Колотії вона забрала телефон у ОСОБА_6 та понесла його додому. Наступного
дня ОСОБА_5 запитувала її, чи не знає
вона, де телефон, на що вона відповіла, що їй невідоме місцезнаходження телефона. Через декілька
днів вона пішла до ОСОБА_6 Там знаходився працівник міліції за прізвищем
Сидоренко, який запропонував їй проїхати
до Решетилівського РВ і там вона зізналася у крадіжці телефона та видала його. У
вчиненому щиро кається.

Показання
підсудної ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, які нею не оспорюються.

В
силу ст.
299 ч.3 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів по справі
стосовно тих фактичних обставин, які
ніким із учасників судового розгляду справи не оспорювалися.

Кваліфікація
дій підсудної ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 1 КК України є вірною, оскільки вона вчинила таємне викрадення
чужого майна (крадіжку).

При визначенні міри покарання суд керується вимогами ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу підсудної, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується
позитивно, має на утриманні неповнолітню
дитину, молодий вік підсудної, позицію потерпілого ОСОБА_1 та законного
представника потерпілого ОСОБА_2 , які
на суворому покаранні не наполягають.

Обставинами, які пом"якшують покарання підсудної
ОСОБА_3, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих злочином
збитків.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної
ОСОБА_3, суд не вбачає.

На
підставі вищевикладеного, приймаючи до
уваги всі обставини справи і враховуючи кількість та вартість викраденого, те, що
внаслідок вчинення даного злочину тяжких наслідків не настало і збитки, заподіяні злочином, повністю відшкодовані, суд приходить до висновку про можливість
призначення підсудній ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу, оскільки вважає, що її подальше виправлення та перевиховання
може бути можливим без ізоляції її від суспільства та із застосуванням
вищевказаного покарання.

У справі
маються судові витрати, пов»язані із
експертними дослідженнями експертом Полтавської торгово-промислової палати
речових доказів у справі, у розмірі 54
грн.

Суд
находить, що ці судові витрати
підлягають відшкодуванню підсудною у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються висновком
експерта та рахунком-фактурою вартості проведеної експертизи (а.с. 42, 43).

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3
за ст.
185 ч. 1 КК України визнати винною та призначити їй покарання у виді
штрафу в розмірі ЗО (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто - 510 (п»ятсот десять)
гривень.

Міру
запобіжного заходу засудженій ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили
залишити попередню - підписку про невиїзд.

Стягти
із засудженої ОСОБА_3 на користь Полтавської торгово-промислової палати р/р
73 УСБ м. Полтава, МФО
331014, код ЗКПО 02944892, судові витрати,

пов"язані із експертними дослідженнями речових доказів у справі, у розмірі 54 (п»ятдесят чотири) грн.

Речові
докази - мобільний телефон «MOTOROLA
L-7", передані під охоронну розписку законному представнику
потерпілого - ОСОБА_2 (а.с. 23,
57), повернути володільцю -
потерпілому ОСОБА_1

Вирок може бути оскаржений протягом п"ятнадцяти діб з /моменту його

проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський
районний

СУД