№1-50 Копія
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007 року місто
Київ

Військовий місцевий суд Київського гарнізону в складі:

головуючого - судді підполковника юстиції ВЕРЛАНОВА С.М.,

при секретарі ГУРІН О.А.,

за участю державного обвинувача - військового прокурора Білоцерківського
гарнізону підполковника юстиції БОНЧЕВА І.В.

у відкритому судовому засіданні в приміщенні військового місцевого суду
розглянув кримінальну справу за обвинуваченням військовослужбовця військової
частини А-2167 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Володарка, Київської області, українця, громадянина
України, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має
малолітню дитину, не судимого, призваного на військову службу за контрактом
Володарським РВК Київського області у червні 2000 року, начальника
радіорелейної станції центру зв'язку (ЗКП) вузла зв'язку (польового),
проживаючого АДРЕСА_1, - у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.410 та ч.3
ст.358 КК України. Судовим слідством військовий місцевий суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в період з 19 листопада 1996 року по 14 квітень 1998 року проходив
строкову військову службу у військовій частині 27309 на посаді механіка
радіорелейної станції у військовому званні „рядовий". На початку квітня
1998 року, ОСОБА_1, бажаючи після звільнення зі строкової служби продовжити
проходження військової служби за контрактом у військовому званні „старший
сержант", звернувся до невставленої слідством особи з проханням посприяти
йому у внесенні у його, ОСОБА_1, військовий квиток відомості про нібито
присвоєння йому під час проходження строкової служби військового звання
„старший сержант". Отримавши згоду від невстановленої слідством особи,
ОСОБА_1 надав свій військовий квиток НОМЕР_1, в який було внесено невстановленою
слідством особою завідомо неправдиві дані про нібито присвоєння йому згідно
наказу №156 від 27 листопада 1997 року військове звання „молодший
сержант", згідно наказу №50 від 10 березня 1998 року військове звання
„сержант" і згідно наказу №77 від 13 квітня 1998 року військове звання
„старший сержант", а також завідомо неправдиві дані про нібито проходження
ним служби в період з 27 листопада 1997 року по 14 квітня 1998 року на посаді
командира відділення. Прибувши 16 квітня 1998 року у Володарський РВК Київської
області для постановки на військовий облік, ОСОБА_1 надав військовий квиток
НОМЕР_1, який містив завідомо неправдиві

дані про отримання ним військового звання „старший сержант" та
проходження військової служби на посаді командира відділення, в зв'язку з чим,
його було поставлено в штат командира відділення фахівців багатоканальних
радіорелейних станцій у військовому званні „старший сержант".

В подальшому, ОСОБА_1, призвавшись на військову службу за контрактом, надав
вказаний військовий квиток НОМЕР_1 до фінансово - економічної служби військової
частини А-0812, а потім до фінансово - економічної служби військової частини
А-2167, з метою отримання надбавки за нібито присвоєне йому військове звання
„старший сержант". В результаті своїх дій ОСОБА_1 в період з липня 2000
року по лютий 2007 року шляхом шахрайства незаконно заволодів військовим майном
- грошовими коштами в сумі 3542 грн.81 коп., які витратив на власні потреби.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у пред'явленому
обвинуваченні визнав повністю і дав показання, які за своїм змістом
відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину. Крім того,
підсудний пояснив, що він в ході досудового слідства добровільно частково
повернув у касу військової частини А-2167 грошові кошти у розмірі 1000 грн.

Крім особистого визнання вина підсудного ОСОБА_1 у скоєному підтверджується
зібраними по справі доказами, які підсудний та інші учасники судового розгляду
не оспорюють і підтримують в повному обсязі. За клопотанням державного
обвинувача, яке підтримане іншими учасниками процесу, судове слідство було
проведене відповідно до вимог ч.3 ст.299 КПК України. При цьому, учасникам
судового розгляду судом було

2

роз'яснено, що у
цьому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати вищезазначені
фактичні обставини справи і розмір цивільного позову в апеляційному
порядку.

Таким чином суд вважає, що пред'явлене ОСОБА_1 обвинувачення доведене в
повному обсязі.

Отже, дії ОСОБА_1, який заволодів шляхом шахрайства військовим майном, а
саме грошовими коштами в сумі 3542 грн. 81 коп., суд кваліфікує за ч.1 ст. 410
КК України.

Дії ОСОБА_1, який використав завідомо підроблений документ - військовий
квиток НОМЕР_1, який містив завідомо неправдиві відомості про отримання ним
військового звання „старший сержант" та подав даний документ у фінансову
службу військової частини А-0812, а потім у фінансову службу військової частини
А-2167, для нарахування надбавки за військове звання „старший сержант",
суд кваліфікує за ч. 3 ст. 358 КК України.

Призначаючи підсудному ОСОБА_1 покарання, суд бере до уваги і визнає
обставинами, які пом'якшують покарання, його з'явлення із зізнанням, щире
каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільно
частково відшкодував завдані збитки.

Беручи до уваги вказані обставини, а також враховуючи особу винного, який
раніше ні в чому осудному замічений не був, як до призову на військову службу,
так і під час її проходження характеризується виключно позитивно, до
кримінальної відповідальності притягається вперше, на утриманні має малолітню
дитину, суд знаходить можливим в даному конкретному випадку застосувати до
ОСОБА_1 ст. 69 КК України і призначити йому за ч.1 ст.410 КК України покарання,
нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті, а за ч.3 ст.358
КК України призначити найбільш м'яке за видом і мінімальне за розміром основне
покарання у виді штрафу, застосувавши до підсудного при призначенні покарання
за сукупністю злочинів принцип поглинення менш суворого покарання більш
суворим.

У той же час, враховуючи особу винного та обставини справи, суд не
знаходить підстав для ізоляції підсудного ОСОБА_1, а тому вважає можливими
застосувати до нього ст.58 КК України і замінити позбавлення волі - службовим
обмеженням для військовослужбовців з відрахуванням в доход держави з його
грошового забезпечення у мінімальному розмірі, оскільки саме даний вид
покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для
його виправлення.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 299, 323, 324, 325, 328, 330,
332 КПК України, військовий місцевий суд Київського гарнізону

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 410 та ч.
3 ст. 358 КК України, за якими призначити йому покарання:

· за ч. 1 ст. 410 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді
позбавлення волі строком на1 (один) рік;

· за ч. 3 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 510 грн.

За сукупністю злочинів, відповідно до ст.70 КК України,
остаточно призначити покарання ОСОБА_1 шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.58 КК України замінити ОСОБА_1 позбавлення
волі строком на 1 (один) рік службовим обмеженням для військовослужбовців на
той самий строк з проведенням із суми грошового забезпечення ОСОБА_1 в доход
держави у розмірі 10 (десять) відсотків.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 - підписку про
невиїзд - скасувати.

Цивільний позов військового прокурора Білоцерківського
гарнізону задовольнити повністю і стягнути з ОСОБА_1 на користь військової
частини А-2167 - 2542 грн. 81 коп. на відшкодування спричинених збитків.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі:

· військовий квиток НОМЕР_1, облікова картка ОСОБА_1, накази командира
військової частини 27309 (А-2860) №236 від 19 листопада 1996 року, №156 від 27
листопада 1997 року, №50 від 10 березня 1998 року, №77 від 13 квітня 1998 року,
№78 від 14 квітня 1998 року - зберігати при матеріалах кримінальної справи;

особову справу ОСОБА_1, яка знаходить на зберіганні у військовій частині
А-2167 - вважати повернутою за належністю.

3

Вирок може бути оскарженим і на нього може бути внесене подання прокурора в
апеляційному

порядку до військового апеляційного суду Центрального регіону через
військовий місцевий суд Київського гарнізону протягом 15 діб з моменту його
проголошення.