Єдиний унікальний номер (справа №) 216/1466/14-к
Номер провадження у суді 1-кп/216/16/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представників потерпілого товариства з обмеженою відповідальністю «Тріо» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004578 від 26 грудня 2013 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новолазорівка Казанківського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з 10.12.2013 року неофіційно працював вантажником на ТОВ «ТРІО», розташованого за адресою: вул. Берингова, буд. 21, м. Кривий Ріг. У зв`язку зі своїми функціональними обов`язками останній неодноразово був у приміщенні складу, розташованого на території ТОВ «ТРІО», у якому зберігалися продукті харчування, у тому числі мішки з цукром.

25.12.2013 року у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. поєднаного з проникненням у сховище, а саме на крадіжку мішків з цукром, які перебували на вище згадуваному складі ТОВ «ТРІО». В цей й же день, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого тимчасового мешкання, а саме, за адресою: АДРЕСА_3 , де також мешкає раніше йому знайомий ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у сховище, повідомив ОСОБА_8 неправдиві відомості щодо належності мішків з цукром, які знаходилися на сховище ТОВ «ТРІО». ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що завгосп ТОВ «ТРІО», де він підробляє вантажником, попросив його вивести з території вказаного підприємства мішки з цукром та продати.

ОСОБА_8 , маючи довірчі відношення з ОСОБА_4 , не знаючи про дійсну правову приналежність мішків з цукром, дав свою згоду на надання допомоги у завантажені та продажі мішків з цукром.

З метою підшукування транспортного засобу, для вивезення мішків з цукром з території ТОВ «ТРІО», ОСОБА_4 також повідомив своєму знайомому ОСОБА_9 , у власності якого знаходився ватажний автомобіль, неправдиві відомості щодо належності мішків з пукром.

ОСОБА_9 , маючи довірчі відношення з ОСОБА_4 , не знаючи про дійсну правову приналежність мішків з цукром, також дав свою згоду на надання допомоги у вивезенні та продажі мішків з цукром.

26.12.2013 року, приблизно о 01.30 годинні ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, з корисливих мотивів, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не знали про злочинний намір останнього, прибув до ТОВ «ТРІО», розташованого за адресою: вул. Берингова, буд. 21, м. Кривий Ріг, де продовжуючи свій злочинний намір, шляхом зламу вхідний дверей проник до сховища, розташованого на території вказаного підприємства, звідки таємно викрав 5350 кілограмів цукру, який був розфасований у 107 мішків, після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши ТОВ «ТРІО», майнову шкоду на суму 42 265 гривень.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення і пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, пояснив, що показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Обвинувачений заявив клопотання про застосування ч.3 ст.349 КПК України, просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини злочину визнає повністю. Прокурор та представники потерпілого, кожен окремо дане клопотання підтримали.

Суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить те, що обвинувачений цю позицію заявив і під час підготовчого судового засідання і під час судового розгляду, а також про це свідчать його письмове клопотання.

Обвинувачений пояснив, що 25.12.2013 року він разом із охоронцем сховища випили по 50 грам, після чого він пішов з роботи до дому, де у нього виник намір викрасти цукор. Прийшов до товариша ОСОБА_10 та попросив допомогти завантажити цукор, а також продати. Запевнив його, що заплатить за його допомогу 2000 грн., а також про те, що нічого кримінального у цьому не має. М.Валантир не знав, що він, обвинувачений зібрався викрасти цукор. М. Валантир повідомив, що ОСОБА_11 має автомобіль «Газон». Після цього, він, обвинувачений, по телефону запропонував ОСОБА_12 .Мазурянцю вивести цукор з його роботи в Миколаїв. Останній погодився лише до ОСОБА_13 . Йому також пообіцяв винагороду, розмір якої мав скласти 3000 грн. з продажу цукру. Спочатку він не розпитував деталі, а вже коли прибули на місце та навантажували цукор, то ОСОБА_14 запитав чи він, обвинувачений, не краде цукор. Він в свою чергу правди не сказав. На крадіжку виїхали утрьох. Він, обвинувачений, підійшов до бази ТОВ «Тріо», а М.Валантир та О.Мазурянець зупинились в автомобілі десь за 200-300 м. Це була його їм вказівка. Біля 00:30 год переліз через огорожу та спостерігав за охоронцем. Інші двоє сиділи в автомобілі та не бачили як він попав у середину. Переконавшись, що охоронець спить, він відкрив двері, відкрив склад, відкрив ворота, увімкнув світло. Уточнив, що охоронець був п`яним, його хлопці не бачили. Вони розпочали вантажити. Навантажили повну машину цукру, який був у мішках. Він не рахував мішки. Товаришів відправив у Миколаїв, повідомивши, що сам піде на роботу зранку. Вони поїхали. Він закрив двері та ворота. В Казанці вони пере грузили цукор. Він, обвинувачений, зранку прийшов на роботу. Комірниця відкрила двері, виявивши злам. Після цього він зателефонував ОСОБА_15 та попросив не телефонувати на мобільний. Це було пов`язано з роботою міліції у них на фірмі. Після обіду подзвонив ОСОБА_15 . Вони вже приїхали з Миколаєва в Кривий Ріг, на вул. Толстого, 37, де віддали мені 32500 грн. З них 2000 грн. він віддав ОСОБА_16 .Валантиру, 4000 грн ОСОБА_12 .Мазурянцю, 1500 грн товаришу на ім`я ОСОБА_17 , який допомагав у Казанці перезавантажувати цукор. Додав, що ОСОБА_16 . Валантир у Миколаєві домовлявся за продаж цукру. Виручені кошти витратив на алкоголь, речі, дівчат, а також на новий рік дитині купив подарунки.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно, обвинуваченим підтверджуються.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, яке інкримінується обвинуваченому. Це діяння містить склад злочину, передбаченого

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, яке інкримінується обвинуваченому. Це діяння містить склад злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання, суд виходить з меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно ст. 66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно (т.1 а.п. 91- 93), на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.п. 90), а також враховуючи факт повного відшкодування завданої шкоди, думку прокурора щодо покарання, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, думку представників потерпілого, які погодились із прокурором у питанні міри покарання, думку обвинуваченого та його захисника, які теж погодились з прокурором, але просили менші визначити більш короткі строки, суд вважає, що досягти мети покарання та виправлення обвинуваченого за даних фактичних умов можливо шляхом призначення покарання у вигляді позбавлення волі та підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. При цьому на підставі п.2), 3) та 4) ч.1 ст.76 Кримінального кодексу України слід покласти на обвинуваченого такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та/або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до п.9) ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді взяття під варту, застосований ухвалою суду від 22 квітня 2015 року, слід скасувати на підставі ч.1 ст.377 КПК України, звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі судового засідання (т.2 а.п. 106-108).

З обвинуваченого також слід стягнути витрати на проведення експертизи.

У задоволенні цивільного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Тріо» до ОСОБА_4 слід відмовити повністю у зв`язку з відшкодуванням обвинуваченим шкоди.

У зв`язку з клопотанням прокурора, представників потерпілих, обвинуваченого та захисника про закінчення розгляду справи, про зміну об`єму та порядку дослідження доказів, про неактуальність перевірки, призначеної ухвалою від 11.06.2015 року, суд вважає за можливе прийняти рішення у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 374 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.2), 3) та 4) ч.1 ст.76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та/або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 244 (двісті сорок чотири) гривні 50 копійок документально підтверджених витрат на залучення експерта (т.1 а.п. 38).

Запобіжний захід у вигляді взяття під варту, застосований ухвалою суду від 22 квітня 2015 року, скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти в залі судового засідання.

Зарахувати час перебування під вартою з 12 години 50 хвилин 22 квітня 2015 року по 15 годину 15 хвилин 07 липня 2015 року у строк відбування покарання.

Речові докази, а саме, слід знаряддя зламу на деревинній вирізці з вхідних дверей, слід протектору автомобіля на гіпсовому зліпку та мікрооб`єкти, що перебувають у кімнаті зберігання речових доказів Центрально-Міського РВ знищити (т.1 а.п. 44, 45).

У задоволенні цивільного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Тріо» до ОСОБА_4 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити право обвинуваченого подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Суддя ОСОБА_1