АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1202/2014 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 171, ч.1; 296, ч.2, КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0008633 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Шевченківського району міста Києва ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Каховка Херсонської області, громадянин України, із середньою освітою, менеджер ПП «Люкс-інформ», не одружений, не судимий, мешкає у АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.1 ст. 171 КК України до обмеження волі строком на два роки; за ч.2 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на два роки, за сукупністю злочинів, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та в силу ст.ст. 75 і 76 КК України він звільнений від відбування цього покарання з випробуванням, іспитовим терміном один рік та покладенням на нього певних обов`язків.

За вироком з нього присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були засуджені вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2013 року за цим же обвинуваченням, на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої потерпілим на користь ОСОБА_14 одну тисячу шістсот тринадцять гривень, ОСОБА_15 сімсот сім гривень 20 коп., а на відшкодування моральної шкоди, на користь цих же потерпілих, з нього присуджено стягнути по п`ять тисяч гривень на користь кожного із цих же потерпілих.

Вироком також вирішено долю речових доказів.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу прокурора, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнаний винуватим у тім, що приблизно о 1400 годині 18 травня 2013 року, біля будинку АДРЕСА_2 , діючи в групі із засудженими вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2013 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , умисно перешкоджав законній професійній діяльності журналістів ОСОБА_16 та ОСОБА_15 та при цьому грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, було вчинено групою осіб і тривали хуліганські дії приблизно 20 хвилин та були припинені працівникам міліції. Внаслідок скоєного ОСОБА_7 та інші засуджені спричинили потерпілій ОСОБА_15 легкі тілесні ушкодження за критерієм розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурора не ставляться під сумнів висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації скоєного ОСОБА_7 за ч.1 ст. 171 та ч.2 ст. 296 КК України.

Водночас, акцентуючи увагу на тому, що ОСОБА_7 провину свою не визнав та всіляко намагався уникнути відповідальності за скоєне, не визнав цивільні позови потерпілих та не відшкодував заподіяну їм моральну і матеріальну шкоду, характеризується задовільно, на спеціальних обліках у лікарів наркологів та психіатрів не перебуває, не одружений, не має неповнолітніх дітей на утриманні та інших стійких соціальних зв`язків; вказуючи на відсутність у справі обставин, що пом`якшували б покарання, прокурор вважає звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням явно несправедливим внаслідок надмірної м`якості і на цих підставах просить вирок щодо нього у вказаній частині скасувати і винести новий, за яким призначити ОСОБА_7 покарання за кожен зі злочинів та за їх сукупністю таке ж за розміром, як визначив і суд першої інстанції, але у виді реального позбавлення волі строком на два роки.

Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника проти її задоволення, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження та додатково наданими захистом матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого і свідчать про вжиті ним заходи до відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому судова колегія визнає наступне.

Всупереч міркуванням апелянта, висновки суду щодо фактичних обставин досліджуваних подій та юридичної кваліфікації скоєного ОСОБА_7 сторона захисту сумнівам не піддає, акцентуючи увагу лише на незначній участі обвинуваченого у вчиненні правопорушень, порівняно з іншими поплічниками, чим ОСОБА_7 пояснює і те, що він не укладав угоди про примирення з потерпілими, на відміну від інших осіб, засуджених вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2013 року та не вживав заходів до відшкодування заподіяної шкоди до вироку.

Таким чином, за відсутністю апеляційних приводів, розглядаючи справу в межах апеляційних вимог, згадані висновки судова колегія не оцінює, погоджуючись із ними.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора, то твердження про невизнання обвинуваченим своєї провини та невжиття ним заходів до відшкодування заподіяної шкоди не лише суперечить правовій позиції ОСОБА_7 , але й межує зі спробою змусити його свідчити проти себе, що прямо заборонено Європейською конвенцією в правах людини, імплементованою в національне законодавство України, а тому не може бути взяте до уваги при вирішенні питання щодо справедливості призначеного покарання і звільнення винуватця від його відбування.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 не перебуває на спеціальних обліках у лікарів психіатрів та наркологів, всупереч позиції прокурора, також не може бути підставою для визнання звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням явно несправедливим внаслідок надмірної м`якості цього рішення, швидше навпаки, ця обставина вказує на позитивні риси особистості ОСОБА_7 .

Не можуть бути взяті до уваги як такі, що суперечать матеріалам кримінального провадження та додатково наданим відомостям що характеризують особу обвинуваченого і твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 не має неповнолітніх дітей на утриманні та інших стійких соціальних зв`язків.

Навпаки, як свідчать додатково надані захистом документи, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, працює в приватному підприємстві «Люкс-інформ», де також зарекомендував себе винятково з позитивної сторони,

Протягом тривалого часу після скоєного ОСОБА_7 нових правопорушень не вчиняв і в діях, вартих осуду помічений не був.

Наведені факти, разом із ксерокопіями квитанцій про перерахування ОСОБА_7 на ім`я потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 відповідно 6 692 гривні 05 коп. та 6 772 гривні 29 коп., тобто практично повних сум, присуджених вироком суду до стягнення з нього, а також з урахуванням його меншої ролі у вчиненні правопорушення, порівняно з іншими співучасниками, які засуджені зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, вказують на те, що й рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, прийняте з урахуванням конкретних обставин справи, переконливо обґрунтоване і вмотивоване у вироку, а тому є законним і справедливим, отже апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Шевченківського району міста Києва ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців від дня проголошення.

Судді: