Справа № 1-64/08
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2008
року м. Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в
складі :

головуючого - судді Діденко Т.І.

з участю
секретара - Прилуцької О.І.,

прокурора - Бебешка М.М.,

потерпілого
- ОСОБА_1, представника потерпілого - ОСОБА_2, захисника підсудного - адвоката
ОСОБА_3, підсудного - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженця м.Гайсин Вінницької області, українця, громадянина України, освіта
неповна середня, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

вироком
Уманського міського суду Черкаської області від 31.01.2001 року за
ст.102 ч.2 КК України (1960 р.) (2 роки позбавлення волі з відстрочкою
виконання вироку на 1 рік, штраф 170 грн.);

вироком
Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.02.2004 року
за ч.1 ст.185 КК України (1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України
звільнено від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 рік);

вироком
Монастирищенського районного суду від 28.01.2005 року за ч.2 ст.185 КК
України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України призначено
остаточно міру покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, 17.08.2006
року звільнений від відбування покарання умовно-достроково з місць позбавлення
волі відповідно до ст.81 КК України,
невідбута частина покарання 1 рік 4 місяці 11 днів, судимість у
встановленому законом порядку не знята і не погашена,

за ч.1ст.162 КК України,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_4 24 березня 2008 року
біля 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння, знаходячись на
вул. Паризької Комуни в с.Аврамівка Монастирищенського району, з метою проникнення
до житла, право на недоторканність якого гарантоване ст.30 Конституції України,
проти волі власника - ОСОБА_1, шляхом вільного доступу, незаконно проник до приміщення літньої кухні його
домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де перебував протягом
незначного проміжку часу, чим порушив конституційне право на недоторканність
житла потерпілого ОСОБА_1

Підсудний
ОСОБА_4 під час досудового та
судового слідства свою вину у
вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 24.03.2008
року, ввечері, він пішов до звалища, що
в с.Аврамівка Монастирищенського району, щоб зібрати який-небудь металобрухт. При собі мав пляшку горілки, яку
сам випив, коли був на звалищі. Біля 20 год. 15 хв. він прийшов до домоволодіння
свого знайомого ОСОБА_5, щоб він допоміг йому перенести металобрухт до нього
додому. ОСОБА_5 відмовився. Після цього він пішов до будинку своєї колишньої
дружини ОСОБА_6, яка проживає за адресою АДРЕСА_2, поряд з будинком ОСОБА_5,
мав намір попросити, щоб її син ОСОБА_1
допоміг йому перенести маталобрухт. З
колишньою дружиною ОСОБА_6 одружився в
1997 році, в 2003 році вони з дружиною розлучилися, після чого він став
проживати в будинку своєї матері. В будинку ОСОБА_1 він ніколи не був
приписаний, будинок належить на праві власності ОСОБА_1. Після розлучення в
будинку він був декілька разів, коли провідував свого сина Андрія. З
ОСОБА_6 він перебуває в спірних
відносинах, останній раз був в будинку
ОСОБА_1 рік тому. Коли він прийшов до їх
будинку, то хвіртка була відкрита, тому подумав, що дружина пішла до сусідів. В
будинку світилося, він заглянув у вікно, ОСОБА_1 не було видно, він вирішив, що його немає. Вхідні двері він
не відкривав, до будинку не заходив. Він
підійшов до дверей літньої кухні, на яких був накинутий навісний замок. Зняв
замок і зайшов всередину приміщення,
побачив мішок, в якому була пшениця. Взяв мішок з пшеницею, вийшов на вулицю та пішов до ОСОБА_5 Замок
накинув назад на скобель. Мішок з зерном поклав перед ворітьми біля будинку
ОСОБА_5, а сам пішов до будинку. Він попросив ОСОБА_5 допомогти йому
віднести мішок назад до своєї дружини,
але ОСОБА_5 відмовився. В цей час підбігла ОСОБА_6 із старшим сином ОСОБА_1 та племінником дружини ОСОБА_7, вона
почала на нього сваритися, він залишив
мішка із зерном і пішов до себе додому. Проникаючи до даного домоволодіння,
він усвідомлював, що робить це
незаконно. В приміщенні літньої кухні він перебував протягом 1-2 хв. Показання,
дані ним під час досудового слідства підтримує повністю, цивільний позов визнає
частково в сумі 1000 грн.

Потерпілий
ОСОБА_1, пояснив, що
24.03.2008 року близько
19 год. 30 хв. він із своїм двоюрідним братом ОСОБА_8 вийшли із спорткомплексу та пішли додому, о 20 год. до нього зателефонувала його мати ОСОБА_6, яка повідомила, що по
їхньому подвір”ї хтось ходить, та сказала, щоб він швидко повертався додому.
Коли вони з ОСОБА_7 прийшли додому, то мати розповіла, що її колишній чоловік ОСОБА_4 ходив по
їхньому подвір”ї та виніс мішок. Він бачив
чоловіка з мішком, але була темна пора, тому він відразу не зрозумів, що це ОСОБА_4 Вони
разом пішли до літньої кухні та виявили, що ОСОБА_4 викрав мішок із зерном. Вони наздогнали його біля будинку ОСОБА_5, мати відразу пішла додому, щоб викликати
міліцію, а він з ОСОБА_7 зайшли на подвір”я ОСОБА_5, де знаходився ОСОБА_4 ОСОБА_4 втік,
вони дочекалися
міліції, забрали мішок із зерном
та пішли додому. Підтримав цивільний позов повністю, просить стягнути на
його користь з підсудного 2000 грн.

Законний
представник неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_2 цивільний позов підтримав повністю, просить його задоволити.

Крім
повного визнання вини підсудним ОСОБА_4 під час досудового та судового слідства,
його вина у вчиненні злочину доведена повністю показаннями потерпілого
ОСОБА_1, протоколом відтворення обстановки і обставин події, згідно якого
підсудний показав спосіб проникнення до
домоволодіння ОСОБА_1, до приміщення літньої кухні, вказав на місце, де стояв
мішок із пшеницею та іншими матеріалами справи.

Оцінюючи зібрані по справі докази, в їх
сукупності в результаті повного, всестороннього та об'єктивного дослідження їх
в судовому засіданні, суд вважає пред”явлене
обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1
ст.162 КК України доведеним.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_4 за ч.1 ст.162 КК
України як порушення недоторканості житла за ознакою незаконне проникнення до іншого володіння
особи.

Призначаючи підсудному покарання, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які
пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання
підсудного ОСОБА_4, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання
підсудного ОСОБА_4, суд визнає рецидив
злочинів та вчинення злочину особою, яка
перебуває в стані алкогольного сп”яніння.

Підсудний раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, проте він вчинив злочин невеликої тяжкості, від злочину
не настало тяжких наслідків, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання
підсудного можливе без ізоляції від суспільства і знаходить за можливе
призначити йому покарання у виді обмеження
волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього певні
обов”язки.

Підстав для
застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.162 КК
України, та для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 в сумі 2000 грн. підлягає до задоволення
частково в сумі 1000 грн., суд вважає, що
такий розмір буде достатнім для відшкодування тієї моральної шкоди, яка
заподіяна потерпілому, та буде
відповідати тяжкості вчиненого
підсудним злочину. Потерпілим та його
законним представником не надано суду доказів заподіяння моральної шкоди, які
були б підставою для задоволення вимог цивільного позову в повному об”ємі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.323, 324 КПК України, суд

З А С У
Д И В :

Підсудного ОСОБА_4 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст.162 КК України.

Призначити
ОСОБА_4 за ч.1 ст.162 КК України покарання - 3 ( три) роки обмеження волі.

Керуючись ст.75-76 КК України, засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у
виді 3 (трьох) років обмеження волі
звільнити з випробуванням при умові, якщо він протягом визначеного йому
судом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину
і виконає покладені на нього обов'язки:

1. Не виїжджати за
межі України на постійне місце проживання без дозволу органу

кримінально-виконавчої системи.

2. Повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання.

3. Періодично
з'являтися для
реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 в
сумі 2000 грн. задоволити частково.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_1 1000 грн. (одну тисячу гривень) моральної шкоди. В
задоволенні позовних вимог в сумі 1000 грн. відмовити.

Міру запобіжного заходу відносно
засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про
невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області протягом 15 діб з дня його проголошення через
Монастирищенський районний суд.

Суддя Т.І.
Діденко