АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11- 123/07 Головуючий
Категорія: ч.2 ст. 125
КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого - Погорєлової Г.М. суддів - Салтовської І.Б., Войтовського С.А. при секретарі-
Гарусенко Л.М. за участю прокурора- Андреєвої Н.В. виправданого - ОСОБА_1

20 лютого 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
потерпілої ОСОБА_2 на вирок Центрального районного суду М.Миколаєва від 12 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Миколаєва, болгарина, громадянина України, раніше не судимого,

- виправдано
за ч.2 ст. 125 КК
України (підстави виправдання не вказані).

Згідно вироку суду, 29.03.2006
року ОСОБА_2 звернулась в суд з скаргою приватного обвинувачення, в якій
вказала, що 17.03.2006 року
приблизно о 12 год.30
хв. в квартирі АДРЕСА_1 в ході
спровокованої співмешканецем ОСОБА_1 сварки, останній став висловлюватись на її
адресу нецензурною лайкою, а потім декілька разів вдарив її руками в ліву
частину голови і двічі наніс удари ногами по стегнах, в результаті чого їй були
заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.
Зазначеними діями ОСОБА_1 їй були спричинені матеріальні збитки на суму 50 грн. та моральна
шкода на суму 10.000 грн.
Заявниця вважала, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений

ч.2 ст. 125
КК України і
просила притягнути його
до кримінальної
відповідальності.

Виправдовуючи ОСОБА_1 у вчиненні вказаного злочину і
залишаючи без розгляду цивільний позов потерпілої, суд у вироку послався на те,
що згідно акту судово-медичного обстеження № 383 від 20.03.2006
року у ОСОБА_2 об'єктивно був виявлений і зафіксований на передній частині
правого стегна лише крововилив з нечіткими контурами розміром 3x1,5 см. Інші
ушкодження, такі як, біль в лівій половині обличчя, втрата свідомості, нудота,
кровотеча з вуха, були зафіксовані зі слів ОСОБА_2 Також в підтвердження
невинності ОСОБА_1 суд послався на покази свідка ОСОБА_3, яка пояснювала, що
зустріла ОСОБА_2 19.03.2006 року на вулиці, синців в неї не було, на стан
здоров'я вона не скаржилась, а лише вказала, що посварилась з своїм
співмешканцем. Таким чином, на думку суду, дані факти не відповідають
поясненням ОСОБА_2 про характер, місце та механізм нанесення їй ударів ОСОБА_1,
а саме, в частині того, що співмешканець наніс їй два удари кулаком від яких
вона впала, а потім почав бити ногами в різні частині тулуба. Показання
потерпілої про побиття суд оцінив критично, з огляду на неприязні стосунки між
нею і ОСОБА_1 з приводу належності і розподілу майна. Показання свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які вказували, що бачили ОСОБА_2 після побиття, на ній були
синці і її нудило, суд також оцінив критично, мотивуючи тим, що останні події
безпосередньо не бачили, зацікавлені в справі, так як є родичами потерпілої.
Покази свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 суд оцінив як "інформативні", тобто,
такі що не вказують на винність ОСОБА_1 з скоєнні побиття потерпілої, а лише
підтверджують факт звернення ОСОБА_2 до лікувального закладу.

В апеляції потерпіла ОСОБА_2 посилається на те, що суд
однобічно розглянув справу і дав неналежну оцінку зібраним доказам. Вказує, що
суд безпідставно не взяв до уваги наявність в матеріалах справи постанови
органу дізнання, який перевіряв її заяву і встановив факт спричинення їй ОСОБА_1
тілесних ушкоджень, але в порушенні кримінальної справи відмовив, вказавши, що
такі справи порушуються судом за скаргою приватного обвинувачення, що вона і
зробила, звернувшись до суду. Також на її думку, суд безпідставно не прийняв до
уваги показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та висновки СМЕ, згідно яким
в неї дійсно були наявні тілесні ушкодження, виявлений струс головного мозку.
Потерпіла просить вирок суду скасувати і справу направити на новий судовий
розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення виправданого ОСОБА_1, який вказав, що
ОСОБА_2 не бив, звідки в неї виникли тілесні ушкодження не знає, а тому просив
залишити вирок суду без зміни, думку прокурора Андреєвої Н.В., яка вважала, що
вирок суду підлягає скасуванню, оскільки суд невірно встановив фактичні
обставини справи і необгрунтовано виправдав ОСОБА_1, вивчивши
матеріали справи та відмовний матеріал, колегія суддів вважає, що апеляція
потерпілої підлягає задоволенню, а вирок скасуванню в зв'язку з порушенням норм
кримінально-процесуального законодавства з направленням справи на новий судовий
розгляд, виходячи з наступного.

В порушення вимог ст.251 КПК України суд при розгляді
скарги приватного обвинувачення не врахував особливостей попереднього розгляду
в справах, які порушується за скаргою потерпілого і дана стадія розгляду справи
судом взагалі не проводилась.

Так, відповідно до ст.251 КПК, приймаючи скаргу від громадянина, суддя зобов'язаний
з'ясувати, чи усвідомлює той, що захищати свої честь і гідність він вправі і в
порядку цивільного судочинства. Якщо вимога громадянина полягає саме у
притягненні особи до кримінальної відповідальності за один із злочинів,
зазначених у ч.І ст.27 КПК, суддя вносить скаргу на попередній розгляд.
Попередній розгляд має відбутися не пізніше триденного строку з дня надходження
скарги (ч.2 ст.97 КПК). За змістом закону, про день попереднього розгляду
скарги повідомляються потерпілий і особа, яку потерпілий просить притягнути до
кримінальної відповідальності.

Попередній розгляд скарги розпочинається з доповіді
потерпілого, який обґрунтовує висунуті в скарзі вимоги. До прийняття рішення по
скарзі суддя повинен роз'яснити потерпілому про надане йому законом право на
примирення з особою, на яку подано скаргу. Якщо ця особа з'явилась на
попередній розгляд, таке положення закону роз'ясніється і їй. Особі
роз'ясніється також надане їй право звернутися до суду зі скаргою про зустрічне
обвинувачення.

Вислухавши осіб, що з'явилися на розгляд, суддя у нарадій
кімнаті перш за все перевіряє, чи відповідає скарга вимогам, встановленим
ст.223 і 224 КПК щодо
обвинувального висновку. Встановивши, що скарга відповідає вказаним вимогам
закону, та керуючись ст.94 КПК, суддя перевіряє наявність підстав для порушення
кримінальної справи. Якщо таких підстав немає, суддя, дотримуючись положень
ст.б КПК, відмовляє в порушенні кримінальної справи. У разі досягнення
примирення обвинуваченого і потерпілого суддя виносить постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи на підставі п.бч.1 ст.б КПК.

За наявністю достатніх даних, які свідчать про вчинення
злочину, зазначеного у ч.І ст.27 КПК, суддя виносить постанову про порушення
кримінальної справи і призначення її до розгляду та вирішує питання, пов'язані
з підготовкою справи до судового розгляду.

Постанова судді про порушення кримінальної справи та
призначення її до розгляду має відповідати вимогам ч.2 ст.245 КПК. Крім того, в
мотивувальній частині постанови вказуються приводи і підстави для порушення
кримінальної справи, а в резолютивній частині - формулюється рішення про порушення кримінальної справи з
зазначенням статті Кримінального кодексу, за якою порушено справу, а також
про визнання особи, яка
подала скаргу, потерпілим. Обвинувачення в постанові не
формулюється.

Копія скарги потерпілого, копія постанови судді про
порушення кримінальної справи і повістка про виклик в судове засідання
вручаються підсудному незалежно від того, чи був він присутнім при попередньому
розгляді скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані вимоги закону
судом виконані не були. 04.04.2006
року суддя порушив кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст. 125
КК України та призначив справу до розгляду на 25.04.2006 року. При цьому
сторони в судове засідання не викликались, попередній розгляд не проводився,
положення ст.251 КПК України їм не роз'яснювались. Більше того, скаржниця
ОСОБА_2 потерпілою не визнавалась, хоча в подальшому допитувалась саме, як
потерпіла.

При розгляді справи в судовому засіданні суд також
порушив норми КПК. Так, з протоколу судового засідання слідує, що в суді
потерпіла ОСОБА_2 свою скаргу не підтримувала, тобто, таке право згідно вимог
закону, їй взагалі не роз'яснювалось. Суд самостійно оголосив скаргу приватного
обвинувачення, позовну заяву ОСОБА_2 і перейшов до дослідження доказів по справі.

Таким чином, в зв'язку з вказаними істотними порушеннями
норм кримінально-процесуального закону вирок суду залишатися в силі не може і
підлягає скасуванню. Оскільки вирок суду скасовується з процесуальних підстав,
то інші доводи, наведені в апеляції, колегією суддів не розглядаються.

Керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Центрального районного суду М.Миколаєва від 12 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в
порядку ст.251 КПК
України зі стадії попереднього розгляду в той же суд, але в іншому складі суду.

Головуючий: