Справа № 1/2506/324/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2011 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

головуючого - судді - Самусь Л.В.

при секретарі - Сидорець Ю.В.

з участю прокурора - Авраменка А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, має на утриманні матір ІНФОРМАЦІЯ_4, батька, ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7 кім.16

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 383 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

03.05.2011 р. близько 04.00 год. підсудний ОСОБА_1, перебуваючи за кермом власного автомобіля НОМЕР_1, здійснив дорожньо-транспортну пригоду по вул. Матросова у м. Чернігові та зник з місця пригоди. В подальшому відносно нього працівниками ДАІ було складено протокол про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 130 КпАП України.

В цей же день, з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєні правопорушення, ОСОБА_1, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, достовірно знаючи про те, що автомобіль після скоєння дорожньо-транспортної пригоди доставлено на штрафмайданчик ДАІ УМВС по вул. Привокзальній, 17 у м. Чернігові, звернувся із завідомо неправдивим повідомленням про факт незаконного заволодіння його автотранспортним засобом до Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області, що начебто мало місце 03.05.2011 р. При цьому, під час проведення перевірки за його заявою в Чернігівському міському відділі УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_1 надав неправдиві пояснення про те, що 03.05.2011 р. вказаним автомобілем не керував та дорожньо-транспортну пригоду не скоював.

Підсудний, допитаний у судовому засіданні, вину у предявленому обвинуваченні за ст. 383 ч.1 КК України, визнав повністю, у повному обсязі підтримав свої попередні свідчення, які давав у ході досудового слідства та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, викладені в обвинуваченні. У скоєному щиро розкаявся, жалкував щодо вчиненого та просив суворо не карати.

Враховуючи свідчення підсудного, а також те, що фактичні обставини справи, доведеність вини підсудного, кваліфікація його дій ніким не оспорюються, суд відповідно до ст. ст. 299 ч.3, 301-1 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів і знаходить, що предявлене обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі, дії підсудного правильно кваліфіковані за ст. 383 ч. 1 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення органу дізнання про вчинення злочину, а вина у скоєному стверджується у повному обсязі.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного його вік, сімейний та матеріальний стан, наявність трьох утриманців, постійного місця проживання, відсутність негативних характеристик та попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, обставини, які помякшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що його обтяжують, у звязку з чим доходить висновку, що підсудному необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі, але в мінімальних межах санкції ст. 383 ч.1 КК України, якою передбачене покарання за вчинений підсудним злочин, разом з тим, вважає за можливе виправлення підсудного без відбування покарання, тобто про прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільні позови, речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 383 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього обовязок.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із моменту його проголошення.

Суддя Л.В. Самусь