Справа № 443/729/15-к Провадження № 1-кп/443/68/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві справу на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, яке внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274 від 20.03.2015 року стосовно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, судимого 17.06.2005 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України-,
з участю сторін кримінального провадження:

обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4

захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,-

встановив :
Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_3 , будучи засудженим 17.06.2005 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст. 115, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі та 19 грудня 2014 року йому згідно із постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік з такими обмеженнями:

заборона виходити з дому з 22:00 години до 06:00 години;

заборона виїзду за межі населеного пункту без дозволу керівництва Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області;

заборона відвідувати торгові місця, де продаються спиртні напої на розлив;

прибуття на реєстрацію 2 рази на місяць в Жидачівський РВ ГУ МВС України у Львівській області.

З вказаними обмеженнями ОСОБА_3 був ознайомлений під розписку адміністрацією Дрогобицької виправної колонії №40 17.02.2015 р. у день звільнення.

Незважаючи на встановлені обмеження, ОСОБА_3 діючи умисно, з метою ухилення від встановленого йому адміністративного нагляду, без дозволу керівництва Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області 15 березня 2015 року самовільно покинув місце свого проживання за адресою с.Мельнич Жидачівського району Львівської області та у період по 20 березня 2015 року на реєстрацію в Жидачівський РВ ГУ МВС України у Львівській області не з`являвся і впродовж вказаного періоду не перебував вдома з 22:00 години до 06:00 години, чим порушив правила адміністративного нагляду.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений, процесуальних витрат та речових доказів в провадженні не має.

12 травня 2015 року в даному кримінальному провадженні між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.1 ст.468 КПК України.

З врахуванням наявності угоди про визнання винуватості, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.395 КК України; обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Крім того, сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України - покарання у виді арешту на строк 1(один) місяць. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили суд затвердити угоду, а обвинувачений додатково вказав, що він визнає свою вину, підтверджує свою згоду на призначення узгодженого покарання та цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст.474 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Згідно із ч.5 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, а ст.472 КПК України передбачені її обов`язкові умови та вимоги, яким вона має відповідати.

Під час перевірки угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором прокуратури Жидачівського району Львівської області ОСОБА_4 , якому відповідно до ст.37 КПК України, надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 12.05.2015 року, встановлена її відповідність вимогам КПК України.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст.395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто порушення правил адміністративного нагляду.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке віднесено до кримінального правопорушення неве ликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого суд приходить до висновку, що узгоджене між прокурором прокуратури Жидачівського району Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 1(один) місяць, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст.474 КПК України, суд, враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні, а отже, підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлені.

Згідно із ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

По справі відсутні процесуальні витрати.

Даних про застосування по справі заходів забезпечення кримінального провадження суду не представлено, а тому підстав для прийняття рішення щодо таких заходів у суду не має.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст.ст.314,373,374,474-476 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Жидачівського району Львівської області ОСОБА_4 , якому відповідно до ст.37 КПК України, надано повноваження прокурора в кримінальному провадженні за №0000274 від 20.03.2015 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості від 12 травня 2015 року призначити ОСОБА_3 покарання за ст.395 КК України у виді арешту на строк 1(один) місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому підлягає врученню негайно після проголошення.

Головуючий-суддя________________________________