АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/243/14 Справа № 705/87/14-к Категорія: ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінальної справи за апеляціями потерпілого ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 серпня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка с. Вільховець, Звенигородського р-ну Черкаської області, зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживаюча в с. Собківка Уманського району, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судима, -

засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українка, громадянка України, уродженка м. Умань Черкаської області, проживаюча в АДРЕСА_2 , маюча на утриманні двох неповнолітніх та трьох малолітніх дітей, раніше судима:

- 31.01.2012 року Христинівським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, -

засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, на 1 рік позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року ОСОБА_8 звільнена від відбування призначеного покарання.

Постановлено вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 31 січня 2012 року, яким ОСОБА_8 засуджена за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, виконувати самостійно.

Постановлено стягнути з засудженої ОСОБА_8 на користь:

- потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.;

- потерпілої ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2957 грн. 29 коп., моральної шкоди 3000 грн.;

- Уманської центральної районної лікарні 2903 грн..

Постановлено стягнути з засудженої ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 187 грн. 80 коп.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання про долю речових доказів по справі відповідно до вимог ст. 81 КПК України (в ред. 1960 року), -

в с т а н о в и л а :
Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за те, що ОСОБА_7 24 квітня 2010 року, близько 23 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, зайшла в будинок АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала майно, що належить ОСОБА_6 , чим спричинила потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 497,90 грн.

ОСОБА_8 24 квітня 2010 року близько 23 години 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись біля будинку по АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла декілька ударів рукою по тулубу ОСОБА_6 , чим спричинила йому тілесні ушкодження у виді перелому 8-го ребра зліва, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості з тривалим розладом здоров`я.

Крім того, ОСОБА_8 , 16 серпня 2010 року, близько 21 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, на грунті давніх особистих неприязних відносин, умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень, нанесла декілька ударів ногами по спині ОСОБА_12 та вирвала декілька пасм волосся, після чого, близько 22 години 30 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , зустрівши ОСОБА_12 , продовжила свій злочинний намір та нанесла множинні удари ногами і руками голові, тулубу та кінцівкам, чим спричинила останній тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_13 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальну справу закрито.

На вказаний вирок суду подано апеляційні скарги:

- потерпілим ОСОБА_6 , який вважаючи вирок незаконним, винесеним з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, просив його скасувати, а кримінальну справу направити прокурору для проведення додаткового розслідування, через неповноту та неправильність досудового слідства. При цьому, зазначає, що дії ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 неправильно кваліфіковані та вбачає в їх діях ознаки злочину, передбаченого ст. 187 КК України; з матеріалів справи зникли документи, які мають істотне значення. Крім того, вважає протокол ознайомлення з матеріалами кримінальної справи сфабрикованим, оскільки був ознайомлений з матеріалами кримінальної справи лише відносно ОСОБА_17 23.06.2010 року, а при ознайомлені з матеріалами справи в суді було виявлено, що він ознайомився також і з кримінальною справою відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Також, вважає порушеними свої права, як потерпілого, оскільки, вироком судом його позов до ОСОБА_8 задоволено частково, в задоволенні позову до ОСОБА_16 , ОСОБА_15 - безпідставно відмовлено .

- засудженою ОСОБА_7 , яка вважає вирок суду незаконними та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а кримінальна справа відносно неї - закриттю на підставі п.2 ст. 6 КПК України (в ред. 1960 року), оскільки злочин, за який її засуджено, вона не вчиняла і матеріали відносно неї сфабриковані.

Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого ОСОБА_6 в підтримку власної апеляції та апеляції засудженої ОСОБА_7 ; думку засудженої ОСОБА_7 в підтримку своєї апеляції та апеляції потерпілого ОСОБА_6 ; думку прокурора, який частково погодився з апеляцією потерпілого, вважає, що вирок суду слід скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд, заперечив проти апеляції засудженої ОСОБА_7 ; думку обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , засудженої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляцій потерпілого та засудженої ОСОБА_7 ; дослідивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого ОСОБА_6 підлягає до задоволення, апеляція засудженої ОСОБА_7 до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 323 КПК України (в ред. 1960 року) вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим та грунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону.

Статтею 367 КПК України (в ред. 1960 року) визначений повний перелік підстав для скасування або зміни вироку .

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 374 КПК України (в ред. 1960 року) апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на додаткове розслідування у випадках, якщо при апеляційному розгляді справи встановлено таку однобічність або неповноту дізнання чи досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні.

За змістом ст. 368 КПК України (в ред. 1960 року) однобічним або неповним визнається досудове чи судове слідство, коли залишилися поза увагою недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 22 КПК України (в ред. 1960р.) органи дізнання, досудового слідства та прокурор зобов`язані вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи.

Досліджені матеріали кримінальної справи свідчать про те, що зазначені вимоги Закону в повній мірі дотримані не були, досудовим слідством були допущені однобічність і неповнота, які не можуть бути усунені в судовому засіданні, оскільки не з`ясовані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції при розгяді даної справи не звернув увагу на вказані порушення та виніс вирок, який підлягає скасуванню.

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 обвинувачувались у вчиненні щодо ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Під час розгляду справи судом першої інстанції 18 квітня 2013 року прокурором було змінено обвинувачення (постанова від 17.04.2013 р.) і дії ОСОБА_9 , ОСОБА_18 перекваліфіковані на ч. 1 ст. 125 КК України.

Як вбачається з вироку суду, міськрайонний суд визнав встановленим і доведеним саме те обвинувачення щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , яке пред`явлено органом досудового слідства (зі змінами від 17.04.2013 р.), однак не звернув увагу на неповноту досудового слідства, що виразилось у нез`ясуванні обставин, які мають істотне значення для прийняття кінцевого рішення у справі, а саме: не перевірені доводи потерпілого щодо вчинення на нього розбійного нападу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які, як потерпілий пояснив під час розгляду справи судом, в нічний час проникли до його домоволодіння, наносили йому тілесні ушкодження, вимагаючи у нього грошей, а також доводи потерпілого щодо відсутності в діях ОСОБА_7 ознак злочину, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки остання тривалий час проживала разом з ним, була його співмешканкою, та в неї був відсутній мотив вчинення злочину. Також належним чином не проведена перевірка доводів потерпілого ОСОБА_6 щодо фальсифікації матеріалів кримінальної справи та зникнення з них заяви та пояснень, написаних при виїзді опергрупи працівників міліції в ніч з 24 на 25 квітня 2010 року, протоколів допиту ОСОБА_6 , крім того, не встановлені свідки вчинення злочину щодо ОСОБА_6 .

Висновки органів досудового слідства і суду про доведеність винності засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів ґрунтуються на показах ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які різняться між собою щодо обставин вчинення злочину, ролі кожного з них у його вчиненні, кількості викраденого майна, інших обставин, що мають суттєве значення для правильної кваліфікації їх дій, визначення ступеня участі кожного в скоєнні злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що органами досудового слідства поверхово та однобічно, тобто з порушенням вимог ст. 22, ст.64 КПК України (в ред. 1960 року), досліджені обставини скоєння злочину щодо потерпілого ОСОБА_6 , не з`ясована роль ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у його вчиненні, не встановлено та не допитано жодного свідка вказаних подій, що впливає на повноту досудового слідства та правильність кваліфікації дій вказаних осіб, і позбавляє судові органи можливості постановити законне та обґрунтоване рішення в справі, тому кримінальна справа підлягає поверненню прокурору для організації додаткового розслідування.

Органами досудового слідства фактично не досліджені в повному обсязі обставини вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_6 , не перевірені твердження потерпілого про вчинення щодо нього ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розбійного нападу, а також відсутності ознак злочину в діях ОСОБА_7 , на що суд першої інстанції не звернув уваги, а вказана неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає досудове слідство по даній кримінальній справі є неповним та необ`єктивним, а вирок суду незаконним, необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню з поверненням кримінальної справи на додаткове розслідування під час якого слід виконати наступні процесуальні та перевірочні дії:

- повно, всебічно та об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати об`єктивну та суб`єктивну сторону складу злочину, вчиненого щодо потерпілого ОСОБА_6 , та правильно кваліфікувати дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в залежності від встановленого;

- вжити заходів щодо встановлення особи водія таксі, який в нічний час 24 квітня 2010 року привозив до будинку потерпілого та відвозив до м. Умані ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та допитати його;

- встановити інших можливих свідків, очевидців події, яка мала місце 24.04.2010 р. 23 години 40 хвилин в с. Собківка Уманського району, в тому числі - сусідів у яких переховувався потерпілий після скоєння щодо нього злочину, та допитати їх;

-по фактах зникнення документів з даної кримінальної справи, на які вказує потерпілий ОСОБА_6 , провести службову перевірку;

- ретельно перевірити обставини, про які йдеться в апеляціях і дати їм юридичну оцінку;

- провести інші слідчі дії необхідні для для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Крім того, міськрайонним судом під час розгляду даної кримінальної справи були допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які є також підставою для скасування вироку суду.

Істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити справедливий вирок.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» при проведенні судових дебатів необхідно додержуватись вимог ст. 318 КПК (в ред. 1960 року).

Ненадання слова в судових дебатах підсудному є безумовною підставою для скасування вироку.

Як вбачається з протоколу судового засідання, вказаних вимог кримінально-процесуального закону міськрайонний суд не дотримався та не надав слова в судових дебатах підсудному ОСОБА_10 , який був присутній в судовому засіданні (т.3 а.с.121 зв-122), що є порушенням його права на захист.

Також, відповідно до ст.ст. 87, 314 КПК України (в ред. 1960 року) документи, що є доказами у справі, повинні бути оголошені в судовому засіданні. У протоколі судового засідання повно та об`єктивно викладається зміст всього судового розгляду, особливо докладно і чітко має бути відображено процес дослідження кожного доказу, які судом покладені в основу вироку.

Однак, в порушення вищезазначених вимог закону, в протоколі судового засідання зазначено : «Головуючий досліджує та оголошує матеріали, які є доказом по справі» (т.3 а.с. 118), при цьому які саме докази досліджувались та оголошувались в судовому засіданні не вказано, хоча у вироці суд послався на ряд доказів, досліджених в судовому засіданні. Оскільки фіксування судового розгляду технічними засобами не здійснювалось, тому факт дослідження доказів викликає сумніви.

Враховуючи однобічність та неповноту досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні, вищезазначені порушення органами досудового слідства та судом першої інстанції вимог кримінально-процесуального закону, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з направленням справи на додаткове розслідування під час якого слідчий, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, має всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, а також ретельно перевірити доводи, що містяться у апеляційних скаргах учасників процесу, і прийняти рішення, яке б відповідало вимогам закону та було б обґрунтованим.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 374 КПК України (в ред. 1960 року), колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Головуючий :

Судді :