АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/2922/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/447/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000276 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таврія Восточно-Казахстанської області, що зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7

Обвинувачений - ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; у відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання із випробуванням строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; цивільний позов КЗ "Криворізька міська лікарня № 16 ДОР" задоволений.

За обставин, встановлених судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та детально викладених у вироку, 28.01.2015 о 16 годині 00 хвилин будинку АДРЕСА_1 обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс потерпілій ОСОБА_8 удари кулаком та ногою, внаслідок чого заподіяв останній тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпечності для життя, в тому числі розрив селезінки з наступним її видаленням.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, на думку апелянта, суд не з`ясував дійсні причини відсутності в потерпілої можливості особисто взяти участь у розгляді кримінального провадження, чим обмежив її право самостійного відстоювання своїх прав у суді. Натомість фактично ОСОБА_8 підписала заяву про розгляд справи за її відсутності не тому, що не мала бажання взяти участь у судовому розгляді, а тому, що не мала такої можливості за станом здоров`я. На думку прокурора, суд при цьому повинен був з`ясувати у телефонному режимі дійсні причини неявки потерпілої та вирішити питання про її допит в режимі відеоконференції.

Також апелянт посилається на те, що призначене обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та викладених у вироку суду, а також кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України законність і обґрунтованість вироку в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Що стосується доводів апелянта про порушення вимог кримінального процесуального закону щодо участі у судовому розгляді потерпілої, то вони не є обгрунтованими.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 415, п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України одною з підстав для скасування в апеляційному порядку вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції є здійснення судового провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_8 була не тільки обізнана про ці обставини, але й подала суду власноручно написану заяву, в якій просила попередній розгляд та всі наступні судові засідання у справі проводити без її участі, а також призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду (а.с. 26). Згідно поясненням потерпілої, доданим до апеляційної скарги (а.с. 54), таку заяву вона дійсно писала, а до суду не з`явилася тому, що не мала такої можливості за станом здоров`я, а не тому, що в неї було відсутнє таке бажання. Також з даних пояснень вбачається, що потерпіла незгодна не з розглядом справи за її відсутності, а з призначеним обвинуваченому покаранням що, на її думку, має бути суворішим зважаючи на те, що він заподіяну шкоду не відшкодував, на даний час погрожує їй фізичною розправою та вбивством.
Посилання апелянта на необхідність з`ясування судом у телефонному режимі підстав небажання потерпілої, що надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з`явитися у судове засідання, та вирішення за власною ініціативою питання про проведення відеоконференції, колегія суддів оцінює критично як такі, що не відповідають повноваженням суду та процедурам, визначеним КПК України.
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушення вимог кримінального процесуального закону щодо участі у розгляді кримінального провадження потерпілої ОСОБА_8 , що могло б потягнути скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Доводи апелянта щодо несправедливості призначеного обвинуваченому покарання внаслідок м`якості не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки вони, зважаючи на положення ст. 415 КПК України, не обгрунтовують вимогу апеляційної скарги, про скасування вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 407, ст. 414, ч. 1 ст. 418 КПК України незаконність вироку у виді невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість підлягає виправленню в апеляційному порядку шляхом скасування вироку з ухваленням у цій частині нового вироку, яким призначається покарання, що відповідає вимогам закону та є справедливим. Разом з тим, в даному апеляційному провадженні прокурором така вимога заявлена не була, а посилення призначеного обвинуваченому покарання шляхом виходу за межі вимог апеляційної скарги є неможливим згідно ч. 2 ст. 404 КПК України, оскільки тягне погіршення становища обвинуваченого.
Одночасно колегія суддів звертає увагу на непослідовність позиції прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому у даному кримінальному провадженні, оскільки згідно технічному запису судового засідання, прослуханому у межах підготовки справи до апеляційного розгляду, в суді першої інстанції саме прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі з наданням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку у 3 роки. Після призначення судом покарання у такому виді та розмірі, воно було оскаржене прокурором в апеляційному порядку як несправедливе через м`якість.
За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000276 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000276 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді домашнього арешту - скасувати.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4