Ухвала

іменем україни

23 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року.

Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, раніше судимого: 05 грудня 2013 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, засуджений

· за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

· за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_1 призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 3 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання за попереднім вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2013 року, зазначено вважати остаточним покаранням позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці 20 днів, зарахувавши в строк відбуття покарання за правилами ст. 72 КК України покарання відбуте частково за попереднім вироком від 05 грудня 2013 року.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та на нього покладено обов'язки згідно п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_1 змінено.

В порядку ст. 404 КК України уточнено вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2014 року та зазначено: вважати ОСОБА_1 засудженим за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Пирятинського районного суду від 05 грудня 2013 року з використанням правил, передбачених ст. 72 КК України, та за останнім вироком за сукупністю злочинів (ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України) на 3 роки 3 місяці 20 днів позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він на початку листопада 2013 року біля 12 години, повторно, таємно викрав з гаража, що по АДРЕСА_2, металеві двері вартістю 363, 52 грн., які належать потерпілому ОСОБА_2, завдавши шкоди на вказану суму.

Він же, на початку листопада 2013 року, біля 16 години шляхом пошкодження навісного замка, проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_3, звідки повторно викрав акваріум ємністю 30 літрів та металобрухт вагою 30 кг, що належать потерпілому ОСОБА_3, задавши шкоди на суму 133, 40 грн.

В касаційній скарзі прокурор ставить питання про зміну судових рішень, посилаючись на допущену судами помилку при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, оскільки суд, застосувавши положення ст. 75 КК України, фактично звільнив ОСОБА_1 від відбування реального покарання, призначеного за вироком цього ж суду від 05 грудня 2013 року, яке підлягало реальному виконанню. Просить виключити з судових рішень посилання на ч. 4 ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора з підстав викладених у ній, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, при обставинах викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2, 3 ст. 185 КК України відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується зібраними доказами, які були оцінені за наслідками повного, всебічного й об'єктивного розгляду обставин провадження, які у касаційній скарзі ніким не оскаржуються.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що доводи прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність є слушними.

Застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України і поглинаючи призначені ОСОБА_1 покарання за попереднім вироком від 05 грудня 2013 року та вироком від 07 лютого 2014 року, суд допустив неправильне застосування кримінального закону.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_1 був засуджений вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2013 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, тобто до покарання, яке підлягає реальному виконанню.

Дійшовши висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 від відбування покарання за вчинені ним за даним вироком кримінальні правопорушення на підставі ст. 75 КК України, в порушення вимог кримінального закону, суд призначив йому покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, звільнивши від відбування реального покарання, визначеного вироком цього ж суду від 05 грудня 2013 року у виді громадських робіт.

За таких обставин вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2013 року має виконуватись самостійно, оскільки на момент постановлення оскаржуваного вироку покарання засудженим ОСОБА_1 у виді громадських робіт відбуто не було, а тому вирок і ухвала суду щодо ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні підлягають зміні.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 433, 436 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити рішення суду про призначення ОСОБА_1 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2,3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання, призначеного судом, у виді позбавлення волі на 3 роки 3 місяці із звільненням відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладанням на нього обов'язків відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2013 року щодо ОСОБА_1 виконувати самостійно.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_10 ОСОБА_9