АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/506/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.5 ст.191 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петрівка Комінтернівського району Одеської області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 :
- обвинувальний акт повернуто прокурору.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
потерпілі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , Юдова.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.3,5 ст.191, ч.3 ст.382 України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає ухвалу суду не відповідною змісту обвинувального акту.
На переконання апелянта, слідчим при складанні обвинувального акту дотримані вимоги ч.2 ст.291 КПК України щодо зазначення у ньому обов`язкових відомостей, у тому числі і тих, на які послався суд, повертаючи акт прокурору.
Викладає свої міркування на спростування висновку суду про неможливість призначення судового розгляду по суті інкримінованого ОСОБА_6 обвинувачення, а також, що певні недоліки обвинувального акту можуть бути усунені під час судового розгляду провадження шляхом уточнення або зміни обвинувачення.
Також, висловлює своє бачення стосовно належного виконання досудовим слідством вимог ст.290 (про відкриття матеріалів бодай більшості потерпілим), ч.1 ст.7 (про відповідність загальним засадам судочинства змісту і формі обвинувального акту у чинному провадженні), ч.1 ст.28 КПК України (про виконання або прийняття процесуальної дії чи рішення у розумні строки).
Стверджує і про те, що суд, вийшовши за межі дослідження обставин, які мають бути вирішені у ході підготовчого судового засідання, фактично вдався до оцінки обвинувального акта на предмет правильності формулювання обвинувачення та юридичної кваліфікації дій обвинуваченої.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
17 грудня 2014 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.3,5 ст.191, ч.3 ст.382 КК України.
Повертаючи із підготовчого судового засідання обвинувальний акт прокурору на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд зазначив про наступні його невідповідності вимогам цього Кодексу.
Так, за вимогами п.3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити у собі анкетні відомості кожного потерпілого.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що відомості про потерпілих в обвинувальному акті відсутні.
Це порушення потягло і недодержання досудовим слідством положень ст.56 КПК України, якою встановлені права осіб, що є потерпілими у кримінальному провадженні, внаслідок чого державним обвинуваченням ці права забезпечені не були.
На момент направлення обвинувального акту до суду державне обвинувачення не мало у своєму розпорядженні документів, передбачених ч.9 ст.290 КПК України, про відкриття матеріалів кримінального провадження усім чи бодай більшості з потерпілих. Усунення такого недоліку судом є не можливим.
Це перешкодило потерпілим знати суть пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 , надавати докази, заявляти цивільні позови, завчасно бути проінформованими про час та місце судового розгляду кримінального провадження.
Недотримання вимог закону щодо потерпілих полишає суд можливості належним чином скеровувати судове провадження, забезпечити здійснення судочинства на засадах рівності сторін, змагальності, додержання прав осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві.
Крім того, під час підготовчого провадження судом отримані документи з клопотаннями від осіб, які під час досудового розслідування брали участь у ньому, як потерпілі, але у списку потерпілих, що доданий до обвинувального акту, не зазначені.
Такий недолік з урахуванням великої кількості осіб, що дійсно зазнали втрат від дій КС "Флагман", не дозволяє відокремити осіб, які є учасниками кримінального провадження, від сторонніх осіб та забезпечити належну підготовку справи до судового розгляду, а також належним чином забезпечити права учасників кримінального провадження під час розгляду.
Крім того, суд визнав невідповідність обвинувального акту вимогам п.7 ч.2 ст.291 КПК України щодо визначення розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки у тексті акту вказується про два види шкоди: розтрату майна вкладників (на суму 8859718 грн. 98 коп.) та спричинення матеріальної шкоди вкладникам внаслідок невиконання зобов`язань по договорах (на суму 45805357 грн.).
При цьому з тексту є неможливим встановити, яку саме шкоду та у якому розмірі було заподіяно безпосередньо злочином.
Ця вада є суттєвою та не може бути усунута в подальшому шляхом уточнення обвинувачення в суді.
Також визнано не дотриманим стороною обвинувачення в обвинувальному акті вимог п.5 ч.1 ст.291 КПК України стосовно викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; формулювання обвинувачення.
Зазначено, що, за текстом обвинувального акту, прокурор вважає встановленим, що: «У зв`язку з розтратою чужого майна в особливо великих розмірах ОСОБА_6 не виконала зобов`язання за укладеними депозитними договорами і не повернула депозитні вклади, спричинив таким чином матеріальну шкоду вкладникам КС «Флагман» на суму 45805357 грн., що являється особливо великим розміром», але правову кваліфікацію правопорушення у вигляді невиконання зобов`язань за укладеними депозитними договорами не надав, не навів положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за дії у вигляді невиконання зобов`язань за кредитними договорами та формулювання обвинувачення відповідно до вимог кримінального закону.
Також сторона обвинувачення вважає встановленим, що: «З початку діяльності СК «Флагман» на підставі типових договорів спілкою були залучені грошові кошти 1035 осіб на загальну суму 45805357 грн., які не були ввірені ОСОБА_6 та не перебували в її безпосередньому віданні, але якими вона внаслідок її службового становища та повноважень могла розпоряджатися. Під час розпорядження цими коштами вона передала їх (з тексту обвинувального акту - випливає - їх частину) у загальній сумі 8895718 грн. 98 коп. в якості кредиту КС «Аккорд», не переконавшись у її платоспроможності та навмисно не передбачивши у разі невиконання зобов`язань КС «Аккорд» звернення стягнення на його майно. СК «Аккорд» же свої зобов`язання належним чином не виконала та повернула лише незначну частину з цих коштів»
Цим, як зазначено, ОСОБА_6 : «Розтратила майно вкладників КС «Флагман» у особливо великих розмірах у сумі 8859718 грн. 98 коп.».
Одночасно прокурор вважав встановленим й те, що потерпілими від цього кримінального правопорушення є 1035 осіб, перелічених у додатку до обвинувального акту - списку потерпілих.
Разом із цим, відповідно до ст.55 КПК України, потерпілим від кримінального правопорушення є особа, якій безпосередньо кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Отже, прокурор вважав встановленим, що вказаним ним 1035 особам внаслідок розтрати 8859718 грн. 98 коп. завдано матеріальну шкоду.
Так, у тексті обвинувального акту не простежується, які з встановлених прокурором фактичних обставин дозволили йому відокремити вказаних ним 1035 осіб від інших вкладників СК «Флагман» та визнати, що розтратою 8859718 грн. 98 коп. саме переліченим ним вкладниками заподіяна матеріальна шкода та яким чином ця шкода розподіляється між вкладниками, які внесли загалом 45805357 грн.
Цей недолік є суттєвим, оскільки перешкоджає обвинуваченій, потерпілим та суду зрозуміти зміст обвинувального акту.
Більше того, під час підготовчого судового засідання розтлумачити те, що він хотів висловити у обвинувальному акті, прокурор не зміг.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку потерпілих про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до змісту ст.291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.
Із вимог ч.2 зазначеної статті випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини.
Зокрема, такими відомостями мають бути:
- анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (пункт третій);
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальвість та формулювання обвинувачення (пункт п`ятий);
- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (пункт сьомий).
За правилами п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як вбачається із змісту оскаржуваного апелянтом рішення, суд дійшов висновку, що в обвинувальному акті:
- відсутній повний список потерпілих від злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_87 ;
- не у повному обсязі надано відомості про анкетні дані осіб, визнаних у кримінальному провадженні потерпілими;
- надані відносно певної частини потерпілих відомості не відповідають дійсності.
Зазначена неправильність обвинувального акту є суттєвим порушенням прав потерпілих осіб у кримінальному провадженні, зокрема у сенсі положень ст.56 КПК України, порушує конституційне право заінтересованих осіб на доступ до суду, перешкоджає підозрюваній особі належним чином здійснювати захист від інкримінованого обвинувачення, порушує принцип змагальності судочинства, що у сукупності унеможливлює, як призначення провадження до розгляду, та і спрямування судом самого розгляду для дотримання вимог закону щодо повного та всебічного дослідження обставин провадження, а надалі і постановлення обґрунтованого і законного вироку, зокрема і у частині вирішення цивільного позову кожної потерпілої особи.
З цим висновком суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки зазначену судом неправильність обвинувального акту стосовно потерпілих не може бути усунуто у судовому розгляді через його процесуальні специфіку та межі, а отже, є безумовною перешкодою для прийняття рішення, передбаченого п.5 ч.2 ст.314 КПК України.
Вірними також є висновки районного суду відносно недотримання слідчим в обвинувальному акті вимог відносно розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тому як із змісту цього процесуального документа вбачається не однозначність, а отже і суперечливість розміру такої шкоди, яку визначено у двох сумах, що значно різняться.
Така суперечливість розміру шкоди, з урахуванням недостатньо конкретного викладення обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та відсутності чіткої, зрозумілої правової кваліфікації кримінального правопорушення, разом безсумнівно доводять неможливість повноцінного захисту підозрюваної особи від висунутого їй обвинувачення, зокрема знати, від яких злочинів та за яких обставин їх вчинення, вона має захищатись.
Зазначені істотні недоліки також не можуть бути виправлені під час розгляду кримінального провадження у суді, внаслідок чого обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 має бути повернуто прокурору, як це і визнав районний суд.
За такого, апеляційні доводи прокурора про незаконність оскаржуваної ухвали суду 1-ї інстанції та про відповідність обвинувального акту вимогам закону є неприйнятними, тому постановлене у попередньому розгляді судове рішення має бути залишене без зміни.
Керуючись ст.ст.405,407,424,532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Миколаївської області залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2015 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.3,5 ст.191, ч.3 ст.382 України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України - без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: