Справа № 134/379/15-к
Провадження №11-кп/772/536/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «26» червня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000024 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.01.2015 року, щодо
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки смт. Томашпіль Вінницької
області, громадянки України,
одруженої, інваліда 3 групи,
проживаючої

АДРЕСА_1
раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення. Передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 191 ч.1 КК України.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченої: ОСОБА_6
захисника-адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою із доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від «30» березня 2015 року, -
В с т а н о в и в :
Згідно вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15 , ч.1 ст. 191 КК України і їй призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( 680 гривень), з позбавленням права обіймати посади пов`язані із обігом товарно-матеріальних цінностей на 2 роки.
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_6 згідно наказу № 47 від 28.08.2012 року прийнята на посаду охоронця приміщення складу філії «Вербка» ПрАТ ПК «Поділля», с. Вербка, Крижопільського району Вінницької області, на який упродовж 2014 року було завезено 2 236, 630 тон зерна ячменю, 2 070, 665 тон з яких було видано. Станом на 29.12.2014 року залишок зерна ячменю у вказаному приміщенні складу становив 165,965 тон.
Згідно договору про матеріальну відповідальність ОСОБА_6 являється матеріально відповідальною особою ввіреного їй майна, а саме зерна зернових сільськогосподарських культур та за період чергування несе повну відповідальність за збереження ввіреного їй майна.
Так, 15 грудня 2014 року ОСОБА_6 вирішила звільнитися за власним бажанням із ПрАТ ПК «Поділля», у зв`язку з чим 15.12.2014 року написала відповідну заяву про звільнення. Однак після написання вказаної заяви їй не було повідомлено по її офіційне звільнення та вона продовжувала виконувати посадові обов`язки охоронця до 31.12.2014 року відповідно наказу № 761-к генерального директора ПрАТ «Поділля» від 31.12.2014 року про її офіційне звільнення. Після чого, 28 грудня 2014 року ОСОБА_6 в зв`язку з тим, що наближалися новорічні свята та на її думку до приміщення складу в якому вона здійснює охорону ніхто з працівників підприємства не мав прийти, вона вирішила вчинити крадіжку зерна ячменю.
Після чого, 29 грудня 2014 року зранку, з метою заволодіння та відчуження ввіреного їй майна, а саме зерна ячменю ОСОБА_6 сказала своєму чоловікову, що у зв`язку з тим, що вона звільняється з роботи керівництвом підприємства їй у рахунок заробітної плати було виписано 1 500 кг зерна ячменю, які зберігаються у складі де вона працює та попросила його зателефонувати його братові ОСОБА_10 , щоб він взяв свого мотоцикла, оскільки зерно потрібно забрати його за один раз. В подальшому її чоловік зателефонував до брата та домовився з ним про допомогу їм на вечір. Потім, біля 19-00 год. того ж дня ОСОБА_6 , разом зі своїм чоловіком на вказаному автомобілі «АЗЛК» та братом на його мотоциклі, попередньо взявши із собою заздалегідь приготовлені мішки у кількості 40 штук, приїхали до складського приміщення в якому зберігається зерно. В подальшому, ОСОБА_6 власним ключем відкрила вхідні двері кімнати приміщання, де у приготовлені мішки набрала 38 мішків зерна ячменю загальною вагою 1 615 кг вартістю 3 грн. за 1 кг на загальну суму 4 845 грн. Після чого чоловік ОСОБА_6 вийшов на вулицю, щоб під`їхати ближче автомобілем та в цей час до складського приміщення увійшов комірник ОСОБА_11 , керівник філії ОСОБА_12 , старший охоронник ОСОБА_13 , які зафіксували замах на привласнення зерна ячменю, при спілкуванні з якими ОСОБА_6 зізналася у своїх злочинних намірах.
В своїй апеляційній скарзі прокурор із доповненнями у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України в частині призначеного їй покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 191 КК України замах на привласнення чужого майна, яке було ввірено особі.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України у виді 2 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей строком на 2 роки.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди, як на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої.
В решті вирок залишити без змін.
В своїх запереченнях обвинувачена ОСОБА_6 просить відмовити стршому прокурору прокуратури Крижопільського району ОСОБА_9 в задоволенні апеляційної скарги, а вирок Крижопільського районного суду від 30.03.2015 року щодо неї. Вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прокурора ОСОБА_14 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора із доповненнями і просить її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_6 як замах на привласнення та розтрату чужого майна, яке було ввірено особі є обґрунтованими.
Як вірно зазначено у вироку суду першої інстанції, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 СТ. 191 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, показами свідків, яким суд дав повну та об`єктивну оцінку в їх сукупності .
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що органами досудового слідства і судом по даній справі дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.
Учасниками процесу кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України не оспорюється.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченої, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаялась у скоєному, по місцю проживання характеризується позитивно, тому вірно дійшов до висновку, що їй необхідно призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави.
Але разом з тим, як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора судом першої інстанцій допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме суд встановивши, що ОСОБА_6 мала на меті викрасти зерна ячменю лише для власних потреб притягнув її до відповідальності за ч. 1 ст. 191 КК України як за привласнення так і за розтрату ввіреного їй, що є порушенням вимог пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» предметом привласнення чи розтраті-: є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилось в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання, зберігання, тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб.
Доповнення прокурора до апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, так як відповідно до ст. 403 КПК України, питання які порушуються в доповненнях, не можуть погіршувати становище обвинуваченого, а як вбачається з доповнень до апеляційної скарги, прокурор ставить питання про скасування вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Крім того, доповнення подані прокурором с пропуском строку на апеляційне оскарження.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд , -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу із доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 , - змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку розтрату чужого майна, яке було їй ввірено.
В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: