АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-736-2007 року Головуючий
у 1-й інстанції Білецька В.І.
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач: Куліш В.М.
УХВАЛА

Іменем України

2007
року липня місяця 4 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді Куліша
В.М.

Суддів: Давиденка
Е.В., Слєпухи О.Є.

з участю прокурора Черниша
A.M.

засудженого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

цивільного
відповідача ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві кримінальну справу за апеляціями старшого помічника прокурора
Великобагачанського району, засудженого
ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_3,
цивільного відповідача ОСОБА_4 на вирок Великобагачанського районного
суду від 19 квітня 2007 року.

Цим вироком
засуджений

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин України, уродженець
смт. Нові Санжари, одружений,
має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючий водієм 1111 "Зорін", мешканець АДРЕСА_1, в силу
ст. 89 КК України вважається не
судимим, - за 4.2
ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням

права керувати
транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5
200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 45000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_1 засуджений за скоєння злочину за таких обставин.

23 липня
2006 року, близько 24 год.,
ОСОБА_1 керуючи по дорученню автомобілем DAF-95XF 380
НОМЕР_1 з причепом марки KAESSBOHRER НОМЕР_2,
належний ОСОБА_6,
який згідно договору оренди № 15/08 від 15.08.2005 року знаходиться.в
користуванні ПП "Зорін",
рухаючись гю автодорозі "Київ-Харків-Довжанський" в напрямку
від м. .Києва на 271 км. , поблизу с 'Сидорівтцина В.Багачанського
району, в порушення вимог п.п.
10.1, 11.3 Правил дорожнього руху
України, перед зміною напрямку руху, не переконався в безпеці свого маневру та не
надав перевагу у русі транспортному засобу який рухався в зустрічному напрямку
і допустив зіткнення з автомобілем MAN 16280 НОМЕР_3
під керуванням водія ОСОБА_7.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновків судово-медичної
експертизи № 176-А від 01.09.2006 року відносяться до тяжких, що спричинили його смерть.

В
апеляціях засуджений та в його інтересах захисник ОСОБА_3 вказують на ряд
пом'якшуючих обставин по справі у зв'язку з чим прохають призначити засудженому
покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний
відповідач ОСОБА_4 в апеляції не погоджуючись з вироком суду в частині
стягнення з нього на користь потерпілої матеріальної та моральної шкоди, вказує на те,
що на момент скоєння злочину засуджений ОСОБА_1 не виконував трудових
обов'язків, а тому стягнення з нього
грошових коштів на користь потерпілої на відшкодування шкоди є
безпідставним, а тому прохав скасувати
вирок в частині вирішення цивільного позову.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
прокурора Черниш A.M., засудженого
ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 ,
що уточнили апеляцію та прохали звільнити засудженого від покарання
внаслідок акту амністії, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляцій,
колегія суддів знаходить, що
апеляції прокурора, засудженого та в
його інтересах захисника ОСОБА_3 підлягають до задоволення, а апеляція цивільного відповідача задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Висновки
місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні злочину за який його
засуджено, ґрунтується на зібраних у
справі доказах, які всебічно, повно та об'єктивно перевірялися судом та
детально наведені у вироку.

Вірно
дано судом і юридичну кваліфікації дій засудженого за ч.2 ст. 286 КК України; що також ніким з
учасників процесу не оспорюється.

Призначаючи
покарання засудженому, місцевий
суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, обставини, що пом'якшують покарання, дані про особу ОСОБА_1 і призначив покарання
в межах санкції відповідної статті.

Проте, після постановления
місцевим судом вироку був прийнятий. Закон України "Про амністію"
від 19 квітня 2007 року і відповідно до п. "б" ст. 1
якого, підлягають звільненню від
кримінальної відповідальності особи, ' що вчинили злочини з необережності, за які законом передбачене покарання, менш суворе,
ніж позбавлення волі на строк не більше 10 років і які на день набрання
чинності цим Законом мають дітей, яким
не виповнилося 18 років.

Як вбачається з матеріалів справи, у
засудженого ОСОБА_1 на утриманні знаходяться дві неповнолітні дитини -
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3,
що підтверджується ксерокопією свідоцтв про народження. Санкцією частини
2 статті 286 КК України передбачене максимальне покарання менш суворе ніж
позбавлення волі на строк 10 років. Даний злочин відноситься до категорії
необережних. В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив суд
застосувати до нього акт амністії.

З
урахуванням викладеного вирок суду підлягає зміні, а засуджений ОСОБА_1 звільненню від відбуття
призначеного йому покарання внаслідок акту амністії.

Що
стосується доводів апеляції цивільного відповідача про невірне вирішення
цивільного позову та стягнення з нього,
а не з засудженого на користь потерпілої матеріальної та моральної шкоди
то вони є безпідставними.

Так, відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, -завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як видно
з матеріалів кримінальної справи,
джерело підвищеної небезпеки - автомобіль DAF-95XF 380
НОМЕР_1 з причепом марки KAESSBOHRER НОМЕР_2,
який належить ОСОБА_10,
згідно договору оренди № 15/08 від 15.08.2005 року знаходиться в
користуванні підприємця ОСОБА_4, він і
здійснював експлуатацію даного автомобіля із залученням найманого працівника
ОСОБА_1.

За таких
обставин, суд прийшов до обґрунтованого
висновку про стягнення саме з ОСОБА_4 грошових коштів на користь потерпілої у
рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, апеляційного суду , -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого старшого помічника Великобагачанськоґо району, засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах
захисника ОСОБА_3 з внесеними змінами задовольнити, апеляцію цивільного відповідача ОСОБА_4
залишити без задоволення.

Вирок
Великобагачанськоґо районного суду від 19 квітня 2007 року змінити.

Засудженого
ОСОБА_1 від відбування основного покарання призначеного по вироку
Великобагачанськоґо районного суду від 19 квітня 2007 року на підставі п.
"б" ст. 1 Закону України "Про амністію" від
19 квітня 2007 року звільнити,
звільнивши його негайно із-під варти у залі судового засідання.