Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_12,
суддів:ОСОБА_13, ОСОБА_14,
за участю прокурора ОСОБА_15,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 10 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 27 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 8 липня 2014 року.

Вказаним вироком визнано винуватими та засуджено:

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 5 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. За ст. 292 ч. 3 КК України ОСОБА_9 визнано невинним та виправдано.

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 5 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна. За ст. 292 ч. 3 КК України ОСОБА_10 виправдано.

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 5 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. За ст. 292 ч. 3 КК України ОСОБА_8 виправдано.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 5 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. За ст. 292 ч. 3 КК України виправдано.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 5 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. За ст. 292 ч. 3 КК України виправдано.

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України, раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 5 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. За ст. 292 ч. 3 КК України виправдано.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 5 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. За ст. 292 ч. 3 КК України виправдано.

Цивільний позов ПАТ «Укртранснафта» до засуджених задоволено частково, а саме вирішено стягнути на користь позивача із засуджених солідарно 562.612 грн. 75 коп., з розрахунку (321.493 тонн викраденої нафти х 1750 гривень).

Вирішено питання з речовими доказами.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 разом із невстановленими досудовим слідством особами в листопаді 2009 року створив стійку організовану групу, з метою викрадення нафти з нафтопроводу «Дружба» ВАТ «УкрТранснафта». До складу даної організованої групи ОСОБА_9 було залучено підсудних ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та невстановлених досудовим слідством осіб.

Всі учасники організованої групи були об'єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, мали єдиний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме нафти з магістрального нафтопроводу «Дружба» ВАТ «УкрТранснафта», були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх. З метою конспірації своєї діяльності підсудні, які були членами організованої групи постійно змінювали номери мобільних телефонів, сім карти та мобільні телефони.

ОСОБА_9 разом із невстановленими досудовим слідством особами, діяли як організатори групи, у відповідності до розподілу функцій, згідно спеціально розробленого і узгодженого плану дій, керували її діяльністю, підшукували та залучали до вчинення злочинів учасників, розподіляли обов'язки між членами групи, об'єднували і координували зусилля всіх членів групи на вчинення злочину, повідомляли виконавців про момент початку та закінчення відкачування нафти з нафтопроводу, організовували наповнення автомобілів викраденою нафтою, які були залучені до її вивозу до місць реалізації, забезпечували її вивіз, повністю підготували дорогу з місця перекачки до траси Київ-Чоп, частково розподіляли отримані від реалізації викраденої нафти грошові кошти між учасниками організованої групи, розділили учасників на групи, які несли чергування і відповідно телефонних дзвінків виконували роботи по накопиченню нафти з нафтопроводу у відповідну цистерну, групи також вели добове чергування для завантаження нафти в автомобілі. На одних покладалося відчиняти браму та запускати автомобілі на територію, інші за допомогою насоса завантажували викрадену нафту в автомобілі, інші вели контроль за її накопиченням в цистерну.

ОСОБА_9 разом із невстановленими досудовим слідством особами, як організаторами групи, підшукували споруди для безперешкодного користування, де накопичувалась викрадена нафта, забезпечували невстановленими досудовим слідством спеціальними транспортними засобами для вивозу нафти до місця реалізації, спецтехнікою, для облаштування території та підготовки під'їзних шляхів для вантажних автомобілів, які були облаштовані спеціальними цистернами для вивозу нафти.

ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були безпосередніми виконавцями злочину. У відповідності до розподілених організаторами групи ОСОБА_9 обов'язків, з метою безпосереднього використання території колишньої тракторної бригади та не виявлення сторонніми особами їхньої діяльності спрямованої на викрадення нафти з нафтопроводу, підсудні обгородили зазначену територію високим металевим парканом, а також з метою відвернення уваги сторонніх осіб від дійсного їхнього заняття, встановили на території верстат для розпилювання лісоматеріалів за допомогою якого, у вільний від перекачування час, розпилювали лісоматеріали.

Реалізовуючи свій злочинний намір на викрадення нафти з нафтопроводу «Дружба» ВАТ «УкрТранснафта», в лютому 2010 року ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та невстановлені досудовим слідством особи, діючи у складі організованої групи, у відповідності до розподілу функцій, згідно спеціально розробленого і узгодженого плану дій в листопаді 2009 року, самовільно, без укладення відповідного договору найму виробничо-складських приміщень колишньої тракторної бригади, про оренду приміщення, розташованих в АДРЕСА_1, заселились в нежитлових приміщеннях вказаної території.

Після цього ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, будучи учасниками організованої групи, використовуючи незаконну врізку в нафтопровід «Дружба» ВАТ «УкрТранснафта», яка була вчинена невстановленими особами, поблизу с. Гаї Смоленські Бродівського району Львівської області, обладнавши виробниче приміщення необхідним обладнанням для безперешкодного викрадення нафти, згідно розподілу ролей та з повідомлень, які отримували від ОСОБА_9 про початок та кінець транспортування нафти трубопроводом «Дружба» ВАТ «УкрТранснафта», на протязі періоду з 01 лютого по 02 серпня 2010 року, через незаконне з'єднання з нафтопроводом, виконане невстановленими особами, викрадали нафту і спеціально обладнаними автомобілями на яких встановлені цистерни, один з них марки «МАН», який встановлений досудовим слідством, інший марки «Мерседес», невстановлений слідством, перевозили викрадену нафту до місця її реалізації. В цей час один із організаторів групи - ОСОБА_9 здійснював контроль за викраденням нафти, вів її підрахунок та слідкував за конспірацією об'єкта, вказував час перекачування нафти виконавцям, видавав гроші виконавцям за виконану роботу, які постійно передавалися йому іншими, невстановленими досудовим слідством, організаторами злочину.

Всього, у період часу з 1 лютого по 2 серпня 2010 року, згідно спеціально розробленого і узгодженого плану дій, у відповідності до розподілу функцій, описаним вище способом, учасниками організованої групи ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та невстановленими досудовим слідством особами, через незаконне з'єднання, таємно викрадено з магістрального нафтопроводу «Дружба» ВАТ «УкрТранснафта» нафти в кількості 321.493 тонн, вартістю 1750 грн. за тонну, на загальну суму 562 612.75 грн., чим завдали шкоди в особливо великих розмірах.

Крім того, засуджені обвинувачувалися у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.292 КК України, за яким кожен із них виправданий.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.07.2014 року вирок залишено без зміни. Задоволено клопотання засудженого ОСОБА_9 та звільнено його від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 8 квітня 2014 року зі звільненням з під варти в залі суду.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засуджених внаслідок м'якості.

Засудженими ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подані касаційні скарги з доповненнями, за змістом яких вони порушують питання про зміну судових рішень щодо кожного із них та звільнення їх від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі застосування положень ст.75 КК України. Вважають даний вирок та ухвалу в частині призначення покарання, занадто суворими і такими, що не відповідають ступеню тяжкості скоєного злочину і особам засуджених.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який не підтримав доводи жодної із касаційних скарг та просив судові рішення щодо засуджених залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги прокурора та касаційних скарг з доповненнями засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості засуджених ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Суд належним чином дослідив докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а також не спростовані у касаційних скаргах з доповненнями засуджених, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженим та правильно, визнавши їх винними, кваліфікував дії за ч. 5 ст. 185 КК України. Вирок суду відповідає вимогам ст. 323, 334 КПК України.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається з урахуванням ступіня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

При призначенні засудженим покарання суд, у відповідності до вимог зазначеного закону, в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, роль кожного із них у вчиненому злочині, дані про особу кожного із засуджених, які раніше не судимі, розкаялись в скоєному, повністю визнали вину, позитивно характеризуються та за відсутністю обставин, які б обтяжували покарання, суд правильно застосував до ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 положення ст.69 КК України та призначив кожному із них основне покарання, яке за своїм розміром є нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст.185 КК України, та яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_9, призначене у мінімальному розмірі санкції ч.5 ст.185 КК України, є таким, що відповідає його ролі як організатора у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Крім того, при призначенні покарання кожному із засуджених, судом першої інстанції були дотримані вимоги ст.ст.395, 400 КПК України.

Вирок суду першої інстанції перевірявся судом апеляційної інстанції, який погодився з призначеним кожному із засуджених покаранням і вирок суду залишив без зміни. Ухвала колегії суддів відповідає вимогам ст.377 КПК України. З висновком суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів суду касаційної інстанції.

Отже підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

Не підлягають задоволенню і касаційні скарги засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки законних підстав для подальшого пом'якшення покарання і застосування до кожного із них положень ст.75 КК України немає.

Істотних порушень кримінально-процесуального чи неправильного застосування кримінального законів, які б тягли за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень при розгляді справи щодо засуджених не встановлено.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 27 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 8 липня 2014 року щодо ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_18 ОСОБА_17 ОСОБА_16