Дата документу Справа № 320/6605/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/6605/14-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/478/15 ОСОБА_1
Категорія ст. 128 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Новоданилівка Якимівського району Запорізької області, громадянка України, не заміжня, яка має на утриманні дітей, яка має вищу освіту, є приватним підприємцем, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнана винною у пред`явленому їй обвинуваченні за ст. 128 КК України та призначено їй покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 59 691,50 гривень, моральну шкоду в розмірі 8000 гривень.

Згідно вироку, 07 квітня 2014 року, приблизно о 09-50 годині, знаходячись перед домоволодінням АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 в ході раптово виниклої сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , маючи достатній життєвий досвід в силу досягнутого віку, проявляючи злочинну недбалість, а саме не передбачаючи можливості настання суспільно- небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла передбачити їх настання, відштовхнула від себе ОСОБА_9 руками в область грудної клітини, внаслідок чого ОСОБА_9 впала на бетонне покриття на праву руку, а також вдарилася головою об металеві в`їзні ворота, отримавши при цьому тілесні ушкодження закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, що кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний (більше 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я; закритий крайовий перелом правої променевої кістки в нижній третині без зміщення відламків, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, які потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я; синець правого плеча у верхній третині, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачена, не заперечуючи доведеність вини та кваліфікацію її дій, просить вирок змінити у зв`язку з його суворістю і невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, і призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт. Крім того, просить змінити вирок в частині вирішення цивільного позову, зменшити суму моральної шкоди до 500 грн., та відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, яка на думку обвинуваченої, належним чином не доведена.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 вказує, що призначене ОСОБА_7 покарання є обґрунтованим та достатнім для виправлення останньої. Крім того, вказує, що суд обґрунтовано вирішив цивільний позов. На підставі чого, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 належним чином повідомлена про розгляд справи в апеляційній інстанції та заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченої та захисника в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора щодо законності і обґрунтованості вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні зазначеного у вироку злочину та кваліфікація її дій за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

При апеляційному розгляді справи не встановлені обставини для висновку, що призначене покарання щодо ОСОБА_7 за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через його суворість.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції виконав вимоги ст. 65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу винної.

Так, суд врахував, що ОСОБА_7 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, таким чином, врахувавши усі обставини справи і дані про особу обвинуваченої, на які посилається обвинувачена, та обґрунтовано призначив самий м`який вид покарання, передбачений ст. 128 КК України, в межах санкції цієї статті, у розмірі близькому до мінімального.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, а посилання в апеляційній скарзі на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, визнає не обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вирішено судом першої інстанції згідно з вимогами цивільного та кримінального процесуального законодавства.

Потерпілою ОСОБА_9 заявлені позовні вимоги щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 76 308 грн. та моральної шкоди в розмірі 15 000 грн, які суд задовольнив частково.

Суд врахував, що позови випливають з обвинувачення визнаного доведеним та розглянув питання цивільного позова в частині моральної шкоди з дотриманням вимог ст. 1167 ЦК України, а матеріального позова - ст. 1198 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців.

З висновку експерта № 236 від 25.04.2014р. (а.с. 75 - 76) вбачається, що тілесні ушкодження в області правої променевої кістки є тілесними ушкодження середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_9 .

В судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 наголошували, що потерпіла у квітні місяці 2014 року не могла працювати через травму, що спростовує доводи апеляційної скарги про недоведеність того, що ОСОБА_9 втратила заробіток через ушкодження здоров`я, завдане обвинуваченою.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновок експерта № 236 від 25.04.2014 року, відповідно до якого ушкодження в області правої променевої кістки ОСОБА_9 , потягли за собою тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я, та взявши до уваги, що інших доказів щодо тривалості розладу здоров`я потерпілої не надано, справедливо дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення втраченого доходу підлягають задоволенню частково, а саме за 21 календарний день.

За таких обставин судом обґрунтовано визначено суму втраченого доходу у розмірі 51 691,50 грн., оскільки розмір доходу за попередній рік підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 за 2013 рік (а.с. 44 - 46), довідкою про доходи, виданої Мелітопольською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (а.с. 150).

При вирішенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд врахував наявність такої шкоди, внаслідок злочинних дій, винність особи в її спричиненні, обсяг фізичних та душевних страждань, настання негативних змін в здоровї, погіршення здібностей потерпілої та позбавлення можливості їх реалізації, а також врахував вимоги розумності і справедливості. За таких обставин немає підстав вважати, що цивільний позов про відшкодування і моральної шкоди вирішено неправильно.

З огляду на викладене, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, при розгляді справи колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: 1 2 3