Справа №1/0306/208/11
Головуючий у І інстанції Панасюк
Провадження № 11/0390/219/2012
Доповідач Міліщук С.Л.
Категорія: ч.2 ч.3 ст.296 КК України
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2012 року
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого -судді Міліщука С.Л.,

суддів -Хлапук Л.І., Матата О.В.

з участю прокурора -Кухтей-Хилюк Л.В.,

захисників -ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

засудженого -ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
кримінальну справу за апеляціями
засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_4, та їх
захисників ОСОБА_3, ОСОБА_1 на вирок
Ковельського міськрайонного суду від 07
грудня 2011 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Ковеля Волинської області, житель
АДРЕСА_1, громадянин України, з неповною
середньою освітою, не працюючий,
розлучений, згідно ст.89 КК України не
судимий,

засуджений:

за ч.2 ст.296 КК України, на 2 (два) роки
позбавлення волі.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець м.
Ковеля Волинської області, житель
АДРЕСА_2, громадянин України, з
середньою освітою, судимий 17 вересня 2010
року Ковельським міськрайонний судом
Волинської області за ч.1 ст.296 КК
України до покарання у виді штрафу в
сумі 12000 грн., штраф не сплачений,

засуджений:

за ч.3 ст.296 КК України на 3 (три) роки
позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до
покарання, призначеного за цим вироком,
повністю приєднано невідбуту частину
покарання за вироком Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 17 вересня 2010 року, яка
(невідбута частина) складає 12000 грн.
штрафу, і за сукупністю вироків
визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 (три)
роки, а також у виді штрафу в сумі 12000
(дванадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком
законної сили залишено щодо засуджених
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 попередній -утримання
під вартою.

Строк відбуття покарання постановлено
рахувати ОСОБА_4 - з 16 березня 2011 року,
ОСОБА_5 -з 14 травня 2011 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ОСОБА_6 в рахунок
відшкодування завданої йому моральної
шкоди 3000 (три тисячі) гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4
та ОСОБА_5 про відшкодування завданої
йому майнової шкоди в сумі 13400 грн.
відмовлено.

Звернуто стягнення на мобільний
телефон «Самсунг С3010»з стартовим
пакетом мобільного оператора «Ді
Джус»у відшкодування завданої
потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди.

Розглядаючи справу в апеляційному
порядку, колегія суддів судової палати,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який
був раніше судимим за ч.1 ст.296 КК
України і судимість не погашена,
визнані винними і засуджені за те, що 18
листопада 2010 року біля 04 год.,
перебуваючи неподалік приміщення
нічного клубу «Кіно»по вул.
Театральній, 18 в м. Ковелі, групою осіб
грубо порушуючи громадський порядок з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалось особливою
зухвалістю, беспричинно побили ОСОБА_6,
нанісши йому численні удари руками і
ногами по різним частинам тіла,
внаслідок чого заподіяли йому легкі
тілесні ушкодження.

В поданих апеляціях засуджений ОСОБА_5
та в його захисник ОСОБА_3, не
погоджуючись з вироком суду просять
його скасувати, а ОСОБА_5 виправдати.
Зазначають, що висновки суду про
доведеність вини останнього в
інкримінованому йому злочині не
відповідають фактичним обставинам
справи. Поклавши в основу вироку
суперечливі показання потерпілого,
свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суд в той же
час не навів переконливих мотивів, чому
відхилив показання свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які фактично
заперечують присутність ОСОБА_5 на
місці події під час хуліганських дій
щодо ОСОБА_13 Посилаються, що ні
органами досудового слідства, ні судом
не перевірено показання ОСОБА_5, що на
час інкримінованих йому дій він
перебував взагалі в іншому населеному
пункті.

Захисник ОСОБА_1 просить вирок суду
скасувати, а ОСОБА_4 виправдати.
Посилається на однобічність
досудового та судового слідства,
оскільки показання ОСОБА_5 про його
перебування під час інкримінованих
йому дій в іншому населеному пункті, не
перевірені і не спростовані. Вказує, що
в основу вироку суд поклав суперечливі
показання потерпілого, свідків ОСОБА_7
та ОСОБА_8 не навівши при цьому мотивів,
чому він відхилив показання інших
свідків, які виправдовують його
підзахисного.

Засуджений ОСОБА_4 в апеляції та
доповненні до неї просить його
виправдати або повернути справу для
проведення додаткового розслідування.
Посилається на неповноту та
однобічність досудового і судового
слідства. Зазначає, що інкримінований
йому злочин не вчиняв, оскільки лише
розбороняв потерпілого і незнайому
йому особу під час бійки між ними.
Вказує, що суд в основу вироку поклав
суперечливі показання потерпілого та
свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8, та
безпідставно відхилив показання інших
свідків, які спростовують пред'явлене
йому обвинувачення.

Заслухавши доповідача, який виклав
суть вироку та доводи апеляцій,
засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_14, їх
захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2, які просили
задовольнити апеляції, прокурора, який
апеляції заперечив та просив залишити
вирок без зміни, перевіривши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів
вважає, що апеляції підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 22 КПК України
прокурор, слідчий і особа, яка
провадить дізнання, зобов'язані вжити
всіх передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, виявивши
як ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдовують обвинуваченого, а
також обставини, що пом'якшують і
обтяжують його відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 323, 327, 334 КПК України
вирок суду повинен бути законним і
обґрунтованим. Обвинувальний вирок не
може ґрунтуватися на припущеннях і
постановляється лише при умові, коли в
ході судового розгляду винність
підсудного у вчиненні злочину
доведена. Мотивувальна частина такого
вироку повинна містити, крім
формулювання обвинувачення, визнаного
судом доведеним, ще й докази, на яких
ґрунтується висновок суду, з
зазначенням мотивів, з яких суд
відкидає одні докази, обставини,
приймаючи за основу інші.

Ці вимоги закону по даній справі
дотримані не були.

Обґрунтовуючи висновки про
доведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
інкримінованому їм злочині, як органи
досудового слідства, так і суд поклали
в основу показання потерпілого ОСОБА_13
та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 Однак, при
цьому ними було залишено поза увагою,
що на досудовому слідстві свідки
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вказували, що у побитті
потерпілого ОСОБА_13, окрім ОСОБА_4
приймав участь лише один із двох
невідомих їм хлопців, які були разом з
останнім. На досудовому слідстві з
даними свідками пред'явлення осіб,
серед яких був би ОСОБА_5, для впізнання
не проводилось, оскільки останні
заявляли, що не зможуть опізнати осіб,
які були з ОСОБА_4, оскільки на вулиці
було темно. Однак в судовому засіданні
свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 дали показання,
що під час побиття потерпілого ОСОБА_13
18 листопада 2010 року біля 04 год.
неподалік приміщення нічного клубу
«Кіно», ОСОБА_5 на місці події не було.

В той же час, ні органами досудового
слідства, ні судом не перевірені
показання ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_12 про
те, що ОСОБА_5 в період інкримінованих
йому дій перебував в с. Грив'ятки
Ковельського району за місцем його
проживання та допомагав останньому по
господарству. Сусіди ОСОБА_12 за місцем
його проживання не встановлені та по
даному питанню не допитані.

Відсутні у справі і результати
перевірки місцезнаходження ОСОБА_5 під
час інкримінованих йому дій, за номером
його мобільного телефону, яка
проводилась органами досудового
слідства.

Не перевірено також і та обставина, чи
дійсно свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
які підтверджують показання ОСОБА_4 про
те, що він потерпілого не бив, а лише
розбороняв бійку між останнім та
незнайомцем, під час вчинення
хуліганських дій щодо ОСОБА_13, були на
місці події, і чи могли вони бачити
обставини того, що відбувалось.

По справі не встановлено особу яка, за
показаннями свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8,
прийшла до місця події разом з ОСОБА_4
та була безпосереднім очевидцем того,
як останній разом із іншою невідомою
особою побили ОСОБА_15, а також і інших
можливих очевидців цих подій.

Суттєві суперечності в показаннях
обвинувачених, потерпілого, свідків
щодо обставин події не усунуті, ставки
віч-на-віч та відтворення обстановки і
обставин події з усіма безпосередніми
очевидцями події не проведено.

Суд першої інстанції не звернувши
уваги на ці недоліки досудового
слідства та за наявності суперечливих
доказів не навівши переконливих
мотивів, з яких відкинув одні докази,
обставини, приймаючи за основу інші,
прийшов до передчасного висновку про
доведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
вчиненні групою інкримінованих їм
злочинів.

Неповнота досудового слідства не може
бути усунута в судовому засіданні,
оскільки для цього необхідно проводити
великий об'єм слідчих та
оперативно-розшукових дій, тому вирок
суду підлягає скасуванню, а справа
поверненню прокурору для проведення
додаткового розслідування.

Під час додаткового розслідування слід
усунути зазначені вище недоліки
досудового слідства, при необхідності
провести також інші слідчі дії.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити
попередній -утримання під вартою, а
ОСОБА_5 змінити з утримання під вартою
на підписку про невиїзд з постійного
місця проживання, звільнивши його з-під
варти негайно.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засудженого ОСОБА_5 та в його
інтересах захисника ОСОБА_3,
засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах
захисника ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Вирок Ковельського міськрайонного
суду від 07 грудня 2012 року щодо ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 скасувати, а справу направити
Ковельському міжрайонному прокурору
для проведення додаткового
розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити
попередній -утримання під вартою, а
ОСОБА_5 змінити з утримання під вартою
на підписку про невиїзд з постійного
місця проживання, звільнивши його з-під
варти негайно.

Головуючий:

Судді: