АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1291/15 Справа № 207/4026/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

16 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000699 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, раніше судимого 6 травня 1988 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 81, ст. 14 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, звільненого у 1991 році по відбуттю строку призначеного покарання; 18 жовтня 1991 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 206 КК України 1960 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого у 1993 році по відбуттю строку призначеного покарання; 24 січня 1994 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 222, ст. 42 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, звільненого у 1996 році по відбуттю строку призначеного покарання; 20 листопада 1997 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України 1960 року до 5 років позбавлення волі, звільненого 4 травня 2002 року по відбуттю строку призначеного покарання; 7 травня 2003 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 263, ст. 75, ст. 76 КК України 2001 року з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 8 липня 2003 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України 2001 року до 4 років позбавлення волі, звільненого у листопаді

Провадження № 11-кп/774/1291/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
2006 року умовно-достроково на 5 місяців 13 днів; 1 березня 2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 69 - ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців 26 днів позбавлення волі, з-під варти звільненого із зали суду за відбуттям призначеного судом покарання, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого до засудження у АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На зазначений вирок обвинуваченим ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати вирок та застосовувати до нього статті 69, 75 КК України.

В якості доводів принесеної апеляційної скарги, ОСОБА_7 вказує на незаконність та необґрунтованість судового рішення, допущені, зі сторони суду, порушення вимог викладених в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, обвинувачений зазначає, що органом досудового розслідування та судом було порушено його право на захист, яке мало місце через його юридичну неграмотність, в той час коли визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень було здобуте незаконним шляхом.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 , 24 квітня 2014 року, приблизно о 17 годині, знаходячись біля будинку № 45, по вулиці Республіканській, у м. Дніпродзержинську, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до раніше йому незнайомої ОСОБА_8 та вирвав з її руки, майно відображене у вироку, на загальну суму 1, 880 гривень, чим завдав останній матеріальної шкоди на вказану суму.

19 липня 2014 року, у період часу з 3 години до 4 години, ОСОБА_7 , знаходячись біля будівлі КЗОЗ ДОР «ЦПМСД № 2», по вул. Дніпропетровській № 1, у м. Дніпродзержинську, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до раніше йому незнайомого ОСОБА_9 .. Застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, у спосіб та за обставин відображених у вироку, навмисно, відкрито, з корисливих мотивів заволодів майном потерпілого, зазначеного у судовому рішенні на загальну суму 1, 545 гривень, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

24 липня 2014 року, приблизно о 8 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 19, по вулиці Бесєдова, у м. Дніпродзержинську, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до раніше йому незнайомої ОСОБА_10 і вихопив з її руки, майно, перелік якого викладений у вироку, на загальну суму 3 662 гривні 70 копійок, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

26 липня 2014 року, приблизно о 7 годині, ОСОБА_7 підійшов до автомобіля «Део Нексія», д.н.з НОМЕР_1 , який знаходився на проїжджій частині на перехресті вулиць Менделєєва та Тульської у м. Дніпродзержинську та який належить на праві власності ОСОБА_11 .. Реалізуючи свій злочинний раптово виниклий намір на таємне викрадення чужого майна, навмисно, таємно, з корисливих мотивів, через відкрите вікно автомобіля викрав з переднього пасажирського сидіння, майно потерпілого, визначене у вироку на суму 2,065 гривень, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив пом`якшити призначене йому покарання шляхом застосування ст. 69, 75 КК України.

На думку прокурора, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, в тому числі і ступеню тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання колегія суддів вважає безпідставними.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, виходячи з санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують покарання.

Щире каяття ОСОБА_7 , повне визнання ним вини у вчинених кримінальних правопорушень та часткове відшкодування потерпілим заподіяних збитків суд об`єктивно відніс до обставин, що пом`якшують покарання.

Однак, обираючи вид та розмір покарання, враховуючи, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, по даному кримінальному провадженні вчинив чотири злочини, три з яких віднесені до категорії тяжких, суд обґрунтовано призначив обвинуваченому за правилами ч. 1 ст. 70 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Таке покарання в повній мірі відповідає передбаченим ст. 65 КК України загальним засадам призначення покарання, є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, за вказаних обставин, підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання з тих мотивів, які він привів в апеляції, по справі не має.

Спростовуються матеріалами кримінального провадження і доводи апеляції обвинуваченого про те, що органом досудового розслідування та судом було порушено його право на захист, а визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень було здобуте незаконним шляхом.

Як свідчать наявні матеріали, під час судового розгляду ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а клопотання про залучення захисника не заявляв як під час досудового слідства, так і в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення задовольнити, а вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області