АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-о/793/2/15 Справа № 1-14/2009 Категорія: ст. 459 КПК України 2012 рокуГоловуючий у І інстанції Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

представника засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження за заявою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 23 серпня 1988 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. ст. 94, 208, 194 ч. 1 КК України 1960 року до 14 років позбавлення волі, звільненого 05 грудня 2001 року по відбуттю строку покарання,

про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2009 року, ухваленого апеляційним судом як судом першої інстанції відповідно до положень КПК України 1960 року, яким він був засуджений за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2009 року, ухваленого апеляційним судом як судом першої інстанції відповідно до положень КПК України 1960 року, ОСОБА_6 був засуджений за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.

Згідно з вироком суду (Т-3, а.с. 184-191), ОСОБА_6 був засуджений за те, що він, будучи раніше судимим за вчинення умисного вбивства, 07 лютого 2008 року за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 близько 21 години на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно убив свою дочку ОСОБА_9 , завдавши їй сильного удару емальованою каструлею в ділянку тім`яної частини голови. З метою приховання трупу дочки ОСОБА_6 розібрав у будинку цегляну грубу та сховав у ніші труп потерпілої, замурував грубу, після чого протягом 20 годин спалював у ній дрова.

Вказаний вирок суду був залишений без змін ухвалою Верховного Суду України від 23 березня 2010 року (Т-3, а.с. 247-249).

Заява ОСОБА_6 про перегляд чинного вироку суду за нововиявленими обставинами вже була предметом розгляду суддею Апеляційного суду Черкаської області ( ОСОБА_10 ) щодо вирішення питання про відкриття кримінального провадження, й ухвалою судді-доповідача від 16 липня 2013 року було вирішено відмовити у відкритті провадження (Т-4, а.с. 69-70).

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2014 року указана вище ухвала від 16 липня 2013 року була скасована з призначенням нового розгляду заяви в суді апеляційної інстанції за правилами КПК України 2012 року (Т-4, а.с. 197).

16 січня 2015 року суддя-доповідач ОСОБА_1 отримав для розгляду це кримінальне провадження в порядку його перерозподілу після звільнення у відставку судді Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_11 , який в свою чергу отримав його в порядку перерозподілу, у зв`язку із самовідводом 08 грудня 2014 року судді Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_12 .

17 січня 2015 року ухвалою судді-доповідача ОСОБА_1 провадження за заявою ОСОБА_6 було відкрито з призначення судового розгляду на 27 січня 2015 року на 14 годину 30 хвилин.

У своїй заяві про перегляд чинного вироку суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_6 вказує, що докази, на підставі яких його визнали винуватим у вбивстві доньки, були створені штучно, а також вказує на численні порушення норм матеріального та процесуального законодавства в ході досудового слідства та судового розгляду справи, фальсифікацію матеріалів кримінальної справи, технічну неможливість вчинення ним описаного в обвинуваченні злочину (Т-5, а.с. 100-110). Зокрема, наступні:

- в матеріалах справи відсутня постанова, якою слідчий постановила прийняти справу до свого провадження, а також немає даних про направлення такої постанови прокурору;

- слідчий завідомо неправильно під час порушення кримінальної справи кваліфікувала діяння за ч. 1 ст. 115 КК України, знаючи, що, якщо в умисному вбивстві підозрюється особа, яка раніше була судима за умисне вбивство, то це діяння має кваліфікуватися за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України;

- кримінальна справа була підслідна слідчому іншого підрозділу органу внутрішніх справ, а не слідчому ОСОБА_13 , хоча саме цей слідчий 11 лютого 2008 року порушив кримінальну справу, а 12 лютого 2008 року притягнув його як обвинуваченого у справі за ч. 1 ст. 115 КК України;

- слідчий ОСОБА_13 завідомо неправильно застосувала закон, щоб провести слідчі дії без участі захисника, оскільки при кваліфікації діяння за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України відповідно до ст. 45 КПК України участь захисника є обов`язковою, що призвело до незаконного обвинувачення;

- слідчий ОСОБА_13 умисно 11 лютого 2008 року об 16 год. 30 хв. до затримання провела допит ОСОБА_6 у якості підозрюваного без захисника, протокол допиту у якості підозрюваного не підписаний адвокатом, а у протоколі затримання ОСОБА_6 наполягає на залученні адвоката;

- 11 лютого 2008 року слідчий ОСОБА_13 проводить огляд місця події за участю підозрюваного, але без участі захисника, при цьому огляд місця події проводиться до його затримання, а також до його допиту у якості підозрюваного;

- 11 лютого 2008 року слідчий ОСОБА_13 провела слідчу дію, а саме відтворення обстановки та обставин події за участю підозрюваного та адвоката з порушенням норм КПК України, оскільки слідчий не мала права проводити слідчі дії з підозрюваним, не вживши законних заходів щодо його затримання;

- слідчий ОСОБА_13 створила штучні докази обвинувачення, а саме протокол огляду місця події від 11 лютого 2008 року та протокол відтворення обстановки та обставин події від 11 лютого 2008 року, вказуючи в них, що в різний час були виявлені та вилучені з ніші груби рештки обгорілих кісток, що також в порушення ст. 192 КПК України було зроблено без присутності експерта-криміналіста чи лікаря. При цьому слідчий фіксує у протоколі: які саме фрагменти кісток були знайдені, в якій кількості, в якому розташуванні одна до іншої вони знаходилися, не роблячи при цьому фотофіксації знайдених решток, не склавши креслень розмірів ніші печі та схеми самої печі;

- 13 лютого 2008 року у протоколі відтворення обстановки та обставин події після проведення слідчої дії та після того, як учасники слідчої дії підписали протокол, слідчий ОСОБА_13 дописала власною рукою дрібним почерком «спалював труп протягом 20 годин», адже без цієї фрази обвинувачення не мало б підґрунтя, оскільки у протоколах допитів у якості підозрюваного та обвинуваченого було вказано, що піч топилася відповідно 3 години і 7 годин. При цьому свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 відповідно показували, що з 7 по 11 лютого в домі ОСОБА_6 світло не горіло і піч не топилася, й що ОСОБА_6 не було стільки дров, щоб топити піч 20 годин;

- протокол його допиту у якості підозрюваного від 11 лютого 2008 року і протокол його допиту у якості обвинуваченого від 12 лютого 2008 року були роздруковані на комп`ютері й відрізняються один від одного лише датою, вказуючи на те, що таких допитів не проводили, а його почерк в протоколі і підпис підтверджують, що на нього в цей час здійснювався моральний і психологічний тиск;

- слідчий ОСОБА_16 у протоколах завідомо спотворив факти, включаючи у їх зміст неправдиву інформацію, з метою створення враження про начебто можливість вчинити злочин технічно, адже у грубу, в якій начебто було спалено труп, помістити тіло людини технічно неможливо;

- слідчим ОСОБА_17 03 вересня 2009 року ухвалюється постанова про виїмку речових доказів з бюро судово-медичної експертизи у м. Черкаси, але цих речових доказів немає у кримінальній справі, тобто органами слідства створюється штучний доказ протокол виїмки;

- апеляційним судом було визнано, що знайдені рештки кісток не ідентифіковані, але слідчий ОСОБА_17 в протоколі почерком слідчого ОСОБА_16 дописує, кому саме належать знайдені рештки кісток, умисно не зазначаючи у протоколі виїмки: чи оглядалися речові докази під час виїмки, чи ні; ким була опечатана і чи не була порушена цілісність упаковки речових доказів; ким були підписані відповідні бирки на упаковці речових доказів і якою датою. При цьому місцем проживання понятих у протоколі указана адреса Черкаського обласного бюро СМЕ;

- щодо висновку Одеського обласного бюро СМЕ, слідчий умисно в обставинах справи не вказав, що судом рештки були визнані не ідентифікованими, а також не поставив питання про час утворення решток. Слідчий умисно всупереч позиції суду конкретизує обставини справи «вбив, замурував, спалив», чим створює штучний доказ, уводячи в оману експертів;

- 04 березня 2008 року була проведена виїмка зразків крові ОСОБА_6 з Черкаського обласного бюро СМЕ. В протоколі виїмки слідчий умисно не вказує, які саме зразки крові були видані обласному бюро СМЕ і умисно не вказує дату зразків крові. Кров, надана слідчим ОСОБА_16 на дослідження в Одеське бюро СМЕ, не має жодного відношення до зразків крові ОСОБА_6 , оскільки туди були надані речові докази з іншої події;

- судово-медичний експерт ОСОБА_18 12 лютого 2008 року не знайшов матеріалу для проведення передбачених правилами обов`язкових досліджень трупа: гістологічного, цитологічного, токсикологічного, імунулогічного;

- 31 жовтня 2011 року ОСОБА_6 було подане звернення до Черкаського обласного бюро СМЕ з проханням вказати дати та установи, куди направлялися рештки кісток на дослідження. 07 листопада 2011 року він отримав відповідь, що Черкаське обласне бюро СМЕ не має інформації про потерпілого. Це підтверджує той факт, що знайдені рештки залишаються не ідентифіковані, а докази стосовно їх ідентифікації є штучними;

- слідчий ОСОБА_13 з метою погіршення характеристик обвинуваченого підробив довідку з Черкаської наркологічного диспансеру, підробивши підпис лікаря від 25 березня 2008 року, де вказано, що ОСОБА_6 перебуває на обліку з 2007 року з діагнозом «алкогольна залежність», тоді як відповідно до відповіді цієї лікарні на запит ОСОБА_6 № 67 від 18 березня 2013 року, він на обліку в цій лікарні не перебував;

- огляд місця події проводився слідчим тричі, а саме двічі 11 лютого 2008 року і 13 лютого 2008 року, при цьому предмети, які надалі стали речовими доказами (халат, спортивні штани і светр зі слідами крові), були знайдені лише під час третього огляду, тоді як при перших двох оглядах нічного підозрілого знайдено не було;

- 29 серпня 2008 року та 02 лютого 2009 року Апеляційним судом Черкаської області було вказано, що каструля, яка була визнана органами досудового слідства знаряддям злочину, не досліджувалася. Слідчий ОСОБА_17 на виконання вказівки суду ухвалив постанову про дослідження цього предмету, в якій поставив навідне питання: «Чи могла виникнути деформація каструлі від удару нею людини по голові у тім`яну частину?»

- суд під час ухвалення вироку послався на покази свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які є родичами засудженого, й на досудовому слідстві показали, що засуджений вів аморальний спосіб життя і заважав їм повноцінно жити, у зв`язку з чим вони були змушені продати квартиру і переїхати у село. Вказані свідки не були допитані у судовому засіданні і безпосередньо заслухані, а зазначені їх покази не відповідають дійсності;

- свідок ОСОБА_22 в суді 18 серпня 2008 року дала покази про його невинуватість, а саме про те, що вона з 07 по 11 лютого 2008 року бувала у будинку ОСОБА_6 і не помітила, щоб груба в хаті була розібрана. Вказаний свідок невдовзі була вбита з метою приховати її покази, які могли виправдовувати засудженого;

- 11 лютого 2008 року він подав до Чигиринського РВ УМВС заяву про зникнення його доньки, й саме після цієї заяви шляхом морального та фізичного тиску він написав зізнання у її начебто вбивстві;

- вказує, що його донька ОСОБА_9 жива, перебуває у Російській Федерації в Підмосков`ї, не може повернутися в Україну, оскільки тут її відразу знищать з метою приховати факт фальсифікації справи. Свідоцтво про смерть доньки було видане Худоліївською сільською радою Чигиринського району Черкаської області незаконно, оскільки знайдені рештки кісток не були ідентифіковані, й відповідні посадові особи сільради мають нести за це кримінальну відповідальність;

- у 2010 році його начебто загиблою донькою ОСОБА_9 була подана скарга у Європейський суд з прав людини щодо порушення її прав, й у 2010 році він також подав скаргу в цю установу.

У підсумку ОСОБА_6 просить суд зупинити виконання вироку Апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2009 року, скасувати цей вирок, взяти під захист суду його живу доньку ОСОБА_9 , скасувати вирок відносно нього та ухвалити нове судове рішення згідно з законом. Також просив розглядати його заяву у його присутності.

В судовому засіданні ОСОБА_6 подану заяву підтримав з мотивів, які в ній наведені. Пояснив, що кримінальна справа щодо нього була сфальсифікована. В ході досудового слідства та судового розгляду були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, пов`язані зі штучним створенням доказів його начебто винуватості у вбивстві. Заявив, що кримінальна справа була сфальсифікована проти нього з метою відібрати у нього та його доньки і продати двох малолітніх дітей (його онуків).

Представник засудженого ОСОБА_23 та захисник ОСОБА_8 також підтримали заяву засудженого, просили її задовольнити. Вказали, що вирок суду відносно ОСОБА_6 має бути переглянутий за вказаними засудженим нововиявленими обставинами.

Прокурор заперечив проти заяви засудженого, просив відмовити у її задоволенні, не вбачаючи законних підстав для перегляду вироку. Зазначив, що наведені засудженим обставини не можна вважати нововиявленими, оскільки всі вони були наявні на час розгляду по суті кримінальної справи за його обвинуваченням, були предметом розгляду в касаційному порядку Верховним Судом України.

Заслухавши доповідача, учасників судового засідання, вивчивши матеріли кримінальної справи та оцінивши доводи заяви, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 459 КПК України 2012 року, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Аналізуючи доводи засудженого, які викладені в його заяві, колегія суддів вбачає, що подана ним заява не містить посилань на нововиявлені обставини, тобто не містить посилань на обставини, які існували на час розгляду справи судом, однак не були відомі суду з певних причин, крім вказівки засудженого на те, що його начебто загибла від його руки донька насправді жива.

Доводи засудженого про:

- технічну неможливість вчинення ним злочину, оскільки тіло людини не могло вміститися у грубу в його будинку та бути там спаленим згідно з температурним режимом груби;

- про не ідентифікацію виявлених останків та порушення в ході відповідних експертиз;

- про процесуальні порушення з боку слідчих та інших працівників правоохоронних органів щодо проведення окремих процесуальних дій та складання окремих процесуальних документів і ухвалення процесуальних рішень;

- про фальсифікацію та штучне створення доказів стороною обвинувачення;

- про недотримання судом норм матеріального закону;

- про застосування до нього недозволених методів слідства;

- про неналежність і недопустимість окремих доказів його винуватості;

- про поверховий підхід при дослідженні доказів судом;

- про протиріччя між змістом ухвали апеляційного суду щодо направлення справи на додаткове розслідування та змістом вироку суду по суті обвинувачення відносно нього;

- про неповноважний склад суду, який ухвалював вирок, оскільки після скасування ухвали про направлення справи на додаткове розслідування склад суду мав бути іншим;

- про неврахування судом окремих доказів, які його виправдовують,

колегія суддів не може оцінити як нововиявлені обставини.

Всі перелічені в заяві засудженого доводи, крім доводу стосовно живої доньки, за змістом являються доводами щодо намагання засудженого повторно оскаржити чинний вирок суду щодо нього по суті, й не мають відношення до нововиявлених обставин.

Зміст доводів засудженого зводиться до його бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в його кримінальній справі докази, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами глави 34 КПК України 2012 року.

За змістом положень цієї глави КПК України, суд не має права повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним з точки зору заявника порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході досудового слідства чи судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження, що вже мало місце з боку Верховного Суду України.

Ключовою ознакою нововиявленої обставини, яка може бути підставою для перегляду чинного судового рішення, відповідно до змісту п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України 2012 року, є те, що ця обставина не була відома суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення. Тоді як доводи обвинуваченого щодо штучності створення доказів ґрунтуються на даних матеріалів кримінальної справи, які були предметом судового розгляду при ухваленні вироку Апеляційним судом Черкаської області та при розгляді скарги на нього Верховним Судом України.

Відомості, які були додатково здобуті засудженим після вступу вироку відносно нього у законну силу та вкладені в додатках до його заяви й інших наданих суду документах, також не можуть вважатися нововиявленими обставинами, оскільки їх зміст стосується не нових обставин по суті справи, а додаткових аргументів щодо спростування вже давно наявних і досліджених в тому числі й Верховним Судом України по суті у кримінальній справі фактів, доказів, відомостей тощо.

Крім цього, штучне створення або підроблення (фальсифікація) доказів, поєднане з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину, є окремим тяжким злочином, який передбачений ч. 2 ст. 372 КК України, і за вчинення якого окремо передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Це ж стосується і твердження засудженого про те, що свідок ОСОБА_22 була вбита з метою приховати її виправдувальні покази від суду.

Тому твердження засудженого про те, що в ході досудового слідства та/або судового розгляду справи хтось штучно створив докази з метою його безпідставно звинуватити у вчиненні вбивства, за своїм змістом є твердженням про вчинення відносно нього окремого тяжкого злочину, а тому факт такого штучного створення або підроблення доказів має бути підтверджений чинним вироком суду або, принаймні, результатами розслідування за цим фактом.

Так само відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України, лише вироком суду або, принаймні, матеріалами розслідування, має бути підтверджений будь-який факт зловживання слідчого, прокурора, суду під час кримінального провадження, для того, щоб такий факт міг бути прийнятий судом у якості нововиявленої обставини.

Окремим доводом заслуженого, який заслуговує на особливу і якнайбільшу увагу з боку суду, є твердження про те, що його донька ОСОБА_9 , за вбивство якої він засуджений, жива. Таке твердження ґрунтується на тому, що вона у 2010 році подала скаргу про порушення її прав до Європейського суду з прав людини, а також на тому, що, на думку засудженого, свідоцтво про її смерть було видане Худоліївською сільською радою Чигиринського району Черкаської області безпідставно.

Сама донька суду не була представлена, хоча суд неодноразово в ході судового провадження у судовому засіданні наголошував, що готовий надати доньці максимальний захист і вжити відносно неї максимальні заходи безпеки з метою забезпечення її участі в судовому засіданні безпосередньо чи в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду на території України, щоб створити можливість для належної перевірки її особи і з`ясування всіх інших обставин, які стосуються предмету заяви засудженого.

Враховуючи це й не отримавши жодних конкретних даних про фактичне місце перебування живої ОСОБА_9 (крім того, що вона перебуває у Підмосков`ї), суд був позбавлений можливості застосувати до неї заходи безпеки, про що просив засуджений у своїй заяві.

Тому колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення заяви засудженого в цілому, й в тому числі щодо зупинення виконання вироку суду щодо нього.

Враховуючи указане вище, та керуючись положеннями глави 34 КПК України 2012 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2009 року, ухваленого апеляційним судом як судом першої інстанції відповідно до положень КПК України 1960 року, яким він був засуджений за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення шляхом подання скарги безпосередньо до вказаного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження ухвали обчислюється з часу вручення її копії.

Головуючий :

Судді :