Справа № 449/1156/14-к
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.02.2014 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участі

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000509 від 02.08.2014р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В С Т А Н О В И В:
Як випливає з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 1 серпня 20014 року перебуваючи біля бару ПП «Марцишин» в селі Великі Глібовичі Перемишлянського району Львівської області наніс один удар пивним бокалом по голові ОСОБА_5 чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді однієї рани на голові, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

На думку сторони обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями вчинив злочин передбачений ч.2 ст.125 КК України: легке тілесне ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину не визнав. Пояснив, що 1.08.2014 року біля 17 год. він зайшов до кафе-бару ПП «Марцишин» і замовив бокал квасу, з яким вийшов на вулицю і сів біля входу в бар за столик. Через деякий час з приміщення бару вийшов ОСОБА_5 (потерпілий), а згодом ОСОБА_6 (землевпорядник). Ще задовго до того, з даними особами в обвинуваченого склались неприязні відносини через те, що вони чинили перешкоди обвинуваченому у оформленні прав на земельну ділянку. Потерпілий ОСОБА_5 підійшов до обвинуваченого та хотів вияснити з ним відносини. Між ними почалась суперечка та шарпанина. В якийсь момент обвинувачений вилив в обличчя потерпілого ОСОБА_5 залишки квасу. Після цього обвинувачений помітив, як ОСОБА_6 (свідок) замахнувся до нього пляшкою, однак він встиг відхилитись і ОСОБА_6 вдарив цією пляшкою потерпілого ОСОБА_5 по голові. Після цього обвинувачений ОСОБА_4 відбіг в сторону разом з бокалом і згодом пішов до дому. Обвинувачений заперечував проти того, що він наносив потерпілому ОСОБА_5 будь-які тілесні ушкодження, а тим паче не бив останнього по голові.

Потерпілий ОСОБА_5 дав суду наступні покази. Він є депутатом місцевої ради і з обвинуваченим перебуває у поганих відносинах. ОСОБА_4 зводить по всьому селі наклепи та обвинувачує у діях, які він не вчиняв (пов`язаних з його депутатською діяльністю). 1 серпня 2014 року біля 17 години потерпілий із знайомим ОСОБА_6 перебуваючи в приміщені кафе-бару ПП «Марцишин» побачили обвинуваченого ОСОБА_4 , який замовивши квас вийшов на вулицю. Потерпілий захотів порозмовляти з ним і вияснити відносини. Він вийшов на вулицю і підійшов до столика за яким сидів обвинувачений. Між ними почалась розмова, яка тривала декілька хвилин. Під час їх розмови з бару вийшов його знайомий ОСОБА_6 . Побачивши, що розмова не складається потерпілий ОСОБА_5 розвернувся йти в напрямку свого знайомого ОСОБА_6 (який стояв неподалік) і в цей час обвинувачений став з за столу і вдарив його ззаду по голові (як показав потерпілий в судовому засіданні удар нанесено в верхню частину чола). Оскільки, в момент удару він стояв до обвинуваченого спиною, то удару не сподівався, а тому захиститися не міг. Після чого обвинувачений вибіг на вулицю і втік до дому. Потерпілому дали пляшку види він помився і поїхав до лікарні.

В судовому засіданні був також допитаний свідок ОСОБА_6 , який дав суду такі покази. Він працює землевпорядником в сільській раді. З обвинуваченим ОСОБА_4 перебуває в поганих відносинах, оскільки останній зводить на нього та потерпілого ОСОБА_5 наклепи. 1 серпня 2014 року біля 17 години свідок з потерпілим перебували в приміщені кафе-бару ПП «Марцишин». Побачили як до бару зайшов обвинувачений ОСОБА_4 , замовив квас і вийшов на вулицю. Потерпілий ОСОБА_5 захотів порозмовляти з ним і теж вийшов на вулицю. Свідок ОСОБА_6 пішов за потерпілим. Коли він вийшов, - то побачив як потерпілий ОСОБА_5 стоїть напроти столику за яким сидів обвинувачений ОСОБА_4 та сваряться. В якийсь момент обвинувачений ОСОБА_4 встав з за столу та замахнувся бокалом і вдарив потерпілого цим бокалом по голові в верхню частину чола (по голові спереді). Потерпілий ОСОБА_5 підняв руку і намагався захиститися однак не зміг цього зробити. В момент удару бокал розбився, квас розлився і в потерпілого ОСОБА_5 почала текти кров. Після цього обвинувачений вибіг на вулицю і через незначний проміжок часу пішов. Свідок ОСОБА_6 наполягав на тому, що бокал обвинуваченого розбився на місці спричинення тілесних ушкоджень (від удару чи від падіння на землю).

Свідок ОСОБА_7 в суді дала такі покази. 1 серпня 2014 року біля 17 години до бару зайшов ОСОБА_4 (обвинувачений), який замовивши бокал квасу вийшов його пити на вулицю. В цей час в приміщенні бару сиділи ОСОБА_5 (потерпілий) та ОСОБА_6 , які також пили квас. Після того як ОСОБА_4 вийшов на вулицю за ним вийшов ОСОБА_5 (потерпілий) та ОСОБА_6 . Десь за 30 хвилин до бару зайшов ОСОБА_6 і взяв пляшку води. Пояснив, що його знайомому ОСОБА_5 розбили голову. Що відбувалось на вулиці весь це період часу свідок ОСОБА_7 не бачила. В барі грала голосно музика, а двері були зачинені. При цьому свідок пояснила, що ніякого розбитого скла вона не бачила і бокал ніхто не розбивав.

Таким чином, покази потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 суперечать показам обвинуваченого ОСОБА_4 (який заперечує свою вину та стверджує, що тілесні ушкодженя були заподіяні ОСОБА_5 допитаним в суді свідком ОСОБА_6 ) та не узгоджуються з показами свідка ОСОБА_7 (яка не підтвердила слова свідка ОСОБА_6 щодо розбитого бокалу).

З показів потерпілого та свідка ОСОБА_6 випливає, що з моменту як вони вийшли з бару і до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 пройшло біля 5 хвили після чого ОСОБА_6 купив в барі воду щоб змити кров. Однак, зі слів свідка ОСОБА_7 . ОСОБА_6 повернувся до бару через 30 хвилин після того, як вийшов з потерпілим на вулицю.

Крім цього, покази потерпілого ОСОБА_5 (який стверджував, що в момент удару знаходився до обвинуваченого спиною, а лицем до свідка ОСОБА_6 ) дещо суперечливі від показів самого свідка ОСОБА_6 (який стверджував, що потерпілий стояв до обвинуваченого обличчям в момент удару і навіть намагався захиститися піднявши руку, а також стверджував, що на місці заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 було розбито бокал).

Згідно висновку експерта від 05 серпня 2014 року судово-медичний експерт ОСОБА_8 на підставі наданих медичних документів та на підставі даних огляду гр. ОСОБА_5 , 1964 р.н. виявлено: «одну рану на голові, яка виникла від дії тупих твердих предметів, могла виникнути від удару скляним бокалом (пивним) 01 серпня 2014 року при обставинах викладених у постанові та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я».

В судовому засіданні також було допитано експерта ОСОБА_8 , який складав висновок судово-медичної експертизи. На запитання яким предметом на його думку було завдано удар: бокалом (як стверджує сторона обвинувачення) чи скляною пляшкою (як стверджує обвинувачений), - експерт пояснив, що однозначної відповіді дати не може. Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до нього через декілька днів (5 серпня 2014 року) після цього. На голові у нього була рана і накладені шви. Згідно медичної документації це була рвано-різана рана, яка не могла утворитись просто від дії (удару) тупого предмета (бокала чи пляшки). Такі рани утворюються від предметів з гострими краями. Від удару бокалом чи пляшкою могла утворитись хіба що рвана рана, однак визначити яка це була різана чи рвана рана він в момент огляду вже не міг, - бо вона була зашита, оброблена та почала заживати. За таких обставин, на думку експерта можна б було допитати лікаря, який оглядав і надавав медичну допомогу потерпілому і писав виписку, в тому числі якою керувався експерт.

В судовому засіданні було допитано лікаря-хірурга ОСОБА_9 , який оглядав і надавав медичну допомогу потерпілому ОСОБА_5 в день заподіяння йому тілесних ушкоджень. Свідок ОСОБА_9 дав суду такі покази. 1 серпня 2014 року до нього звернувся з медичною допомогою ОСОБА_5 . В останнього була виявлена на голові рвано-різана рана, яка ним була оброблена та зашита. Після чого він повідомив в міліцію про тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_5 . Лікар також повідомив, що на даний момент точно пригадати потерпілого та саму рану не може, однак зазначаючи, що рана є рвано-різана він брав до уваги як зовнішній вигляд самої рани так і слова ОСОБА_5 , який стверджував, що рану йому заподіяно краєм скла. Також лікар повідомив, що в медичній документації записано, що «висічення країв рани не проводилось». Даний запис означає, що краї рани добре прилягали один до одного. Через 7-8 днів лікарем знімались шви і наскільки він пригадує рана загоїлась добре. Щодо характеру і способу нанесення тілесного ушкодження він висловитися не може, оскільки це компетенція судово-медичного експерта.

В судовому засіданні було також досліджено виписку від 01.08.2014 року складену о 18год. 30 хв. лікарем-хірургом ОСОБА_9 , згідно якої у ОСОБА_5 була виявлена «рвано-різана рана тім`яної ділянки голови з кровотечею». Розмір рани 3х1,5х2 см.

Із висновку експерта та виписки з амбулаторної картки хворого ОСОБА_5 , а також із свідчень експерта ОСОБА_8 та лікаря ОСОБА_9 , який надавав потерпілому медичну допомогу 1 серпня 2014 року однозначно встановити предмет, яким було нанесено тілесні ушкодження, не вдалося.

Знаряддя вчинення злочину суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Частина 2 ст.17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Частина 1 статті 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу на слідчого, прокурора.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що докази, на які покликається прокурор, як на підставу доведеності вини ОСОБА_4 , не доводять вину обвинуваченого та не являються достатніми для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

13.01.2015 року потерпілим ОСОБА_5 через канцелярію суд був поданий цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Однак, такий позов поданий потерпілим вже після початку судового розгляду даної справи, що суперечить ч.1 ст.128 КПК України. З огляду на це, даний цивільний позов розгляду не підлягає.Керуючись ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, ст.ст. 17, 91, 92, 128, 368, 370, п.2 ч. 1 ст. 373, 374, 376 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні ним злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України та виправдати за недоведеністю у вчиненні цього злочину.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Перемишлянський районний суд Львівської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити підсудному та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1