Справа №1-99/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2007
р. Місцевий
суд Звенигородського

району
Черкаської області

в
складі: головуючої судді Кащук
A.M.

при
секретарі Матвієнко
А.А.

З участю
прокурора Бедей
В.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Звенигородка кримінальну

справу про
обвинувачення -

ОСОБА_1, 01.09.1973 року народження

українку, гр-нку
України, уроженку с.
Шевченкове

Звенигородського
району, Черкаської області, жителька с. Пединівка Звенигородського району, Черкаської області, не військовозобов"язана, освіта середня, не одружена непрацююча, раніше не судима

за ст.
164 ч.1 КК України ,

встановив:

ОСОБА_1.
згідно рішення Звенигородського райсуду Черкаської області № 2-166 від
28.02.2005 р. позбавлена батьківських прав та згідно виконавчого листа №
2-166, виданого Звенигородським районним
судом від 28.02.2005 p., повинна
сплачувати аліменти на користь Звенигородської школи-інтерната на утримання
своїх дітей: ОСОБА_2, 19.12.1998 року
народження, ОСОБА_3, 23.08.1997 року народження, ОСОБА_4,
11.01.1995 року народження в розмірі 1/2 частини всіх видів свого
заробітку щомісячно але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів
громадян на одну дитину, починаючи з
08.02.2005 р. і до повноліття дитини. З часу присудження аліментів 08.02.2005
року по 01.05.2007 року аліменти гр. ОСОБА_1. не сплачувалися, злісно ухиляється від сплати встановлених
рішенням суду коштів на утримання дітей,
не працевлаштовується, до центру
зайнятості з питання працевлаштування не зверталася, на виклики і попередження державного
виконавця не реагувала. Мір до погашення заборгованості по аліментам не
приймала і не приймає, матеріальної
допомоги на утримання дітей не надавала,
по місцю їх проживання не провідувала. Станом на 01.05.2007 року
заборгованість ОСОБА_1. по сплаті аліментів становить 6895.70 грн.

Допитана
в суді ОСОБА_1. вину в пред"явленому звинуваченні не визнала і
пояснила, що аліменти не сплачувала
оскільки не знала, що з неї стягнуто
аліменти рішенням суду на користь Звенигородської школи-інтерната. Про
існування заборгованості дізналася лише в травні 2007 року.

Вислухавши
прокурора, представника потерпілих, підсудну суд вважає, що твердження підсудної ОСОБА_1. про те, що вона не знала про обов'язок сплачувати
аліменти на утримання своїх дітей не знайшли підтвердження, оскільки підсудній вручалася копія позовної
заяви про про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на дітей.
Окрім того її вина у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України доведена також іншими
доказами, а саме:

поданням
відділу ДВС в Звенигородському районі про порушення кримінальної справи в
зв"язку з ухиленням ОСОБА_1. від сплати аліментів, поскільки вона не

працевлаштувалася,
на обліку в центрі зайнятості не стоїть, на виклики в ДВС не з'являється, має велику заборгованість по аліментам і не
приймає мір до її погашення - а.с. 5;

розрахунком
заборгованості - а.с. 7-8 ;

копією
виконавчого листа - а.с. 9;

копією рішення
суду від -а.с. 10

попередженням
про погашення заборгованості по аліментам - а.с. 11;

довідкою
Звенигородського районного центру зайнятості - а.с. 25.

Проаналізувавши
зібрані по справі докази, суд
вважає, що пред"явлене звинувачення
доведене повністю і кваліфікує дії ОСОБА_1 за
ст. 164 ч.1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених
судом аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Обираючи
підсудній покарання, суд враховує
ступінь та характер суспільної небезпеки скоєного, особу підсудної, що по місцю проживання характеризується
посередньо.

Обтяжуючих
покарання обставин суд по справі не вбачає.

Як
пом'якшуючі суд враховую те, що ОСОБА_1.
має дитину віком 3 місяці, а тому суд
вважає за можливе призначити їй покарання у вигляді обмеженням волі, та на підставі ст. 79
КК України звільнити її від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом встановленого судом
іспитового строку не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї
обов"язки згідно до ст. 76 КК України: повідомляти органи кримінально
-виконавчої системи про зміну місця проживання , роботи; не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Керуючись ст.
323, 324 КПК України суд, -

засудив:

визнати
винною ОСОБА_1 у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 164 ч.1 КК України та призначити їй покарання
у вигляді одного року обмеження волі.

На
підставі ст. 79 КК України звільнити засуджену ОСОБА_1 від
відбування призначеного судом покарання якщо вона протягом іспитового строку до
досягнення дитиною семирічного віку не вчинить нового злочину і виконає
покладені на неї обов'язки.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язати засуджену ОСОБА_1
повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання
, роботи; не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.