У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Скотаря А.М.,

суддів

Кравченка К.Т., Жука В.Г.

розглянула
у судовому засіданні 22 березня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Московського районного суду м.
Харкова від 23 вересня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 18 травня 2006 року.

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця та жителя м. Харкова,

раніше судимого Московським районним

судом м. Харкова:

- 11 вересня 1990 року за ч.3 ст.140 КК
України 1960 року

на 4 роки позбавлення волі;

-16 жовтня 1996 року за ч.1 ст.2296 КК України
1960 року на 1 рік позбавлення волі;

- 31 серпня 1999 року за ч.1 ст.142 КК України 1960 року
за ч.1 ст142 КК України,

засуджено за ч.4 ст.187 КК України на дев´ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
що є його особистою власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у доход
держави 853 грн. 55 коп. судових витрат.

Як визнав суд, 16 лютого 2002 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи на ринку біля станції метро
“Студентська” у м. Харкові, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбійного
нападу на потерпілу, прослідував за ОСОБА_2 до рогу будинку АДРЕСА_1, де із
застосуванням насильства, небезпечного для здоров´я потерпілої, напав на останню та заволодів її майном на
загальну суму 10 436 грн. 47 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2006 року
апеляція засудженого залишена без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
судові рішення щодо нього скасувати, а справу направити прокурору для
проведення нового розслідування. Зазначає, що його дії невірно кваліфіковані за
ч.4 ст.187 КК України, досудове та судове слідство проведено неповно та
однобічно з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, матеріали
справи сфальшовано, на досудовому слідстві до нього застосовувалися незаконні
методи тому він був змушений себе обмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарги засудженого, колегія суддів не
вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду першої інстанції, щодо доведеності
винності ОСОБА_1 у
розбійному нападі на потерпілу ОСОБА_2, за обставин вказаних у вироку, за що
його і засуджено, стверджується сукупністю зібраних та перевірених судом
доказів, і є правильним.

На обґрунтування свого висновку суд підставно послався на
показання потерпілої, котра стверджувала, що 16 лютого 2002 року приблизно о 20
годині, біля будинку АДРЕСА_1, її наздогнав ОСОБА_1 і вдарив металевим
предметом у підборіддя та скроню. Від заподіяних ударів впала на землю і
втратила свідомість. Коли отямилася, то засуджений знімав з неї шубу та закривав їй рота рукою.
Намагаючись вчинити опір вона вкусила його за палець правої руки. Однак
ОСОБА_1, продовжуючи утримувати її в лежачому положенні, зняв з неї шубу,
шапку, годинник та заволодів іншими речами.

Показання потерпілої повністю узгоджуються із іншими
доказами у справ, і зокрема із даними, що є у протоколі пред'явлення осіб для
впізнання, з якого видно, що ОСОБА_2 впевнено впізнала ОСОБА_1 та пояснила, що
саме ця особа напала на неї та заволоділа її майном.

Крім того, із даних, що є у
висновку судово-медичної експертизи убачається, що на тильній поверхні першого
пальця правої руки ОСОБА_1 виявлено шрам, утворення якого внаслідок заживання
рани від укусу зубів людини, не виключається.

Винність ОСОБА_1 у розбійному нападі
стверджується також і даними, що є у протоколах очної ставки між потерпілою та
засудженим, відтворення обстановки та обставин події, висновках
судово-медичних, почеркознавчої та
товарознавчої експертиз, іншими доказами у справі, яким суд дав належну оцінку
та підставно поклав в основу обвинувального вироку.

За таких
обставин вважати, що досудове та судове слідство проведено неповно та
однобічно, і що матеріали справи щодо ОСОБА_1
сфальшовано, немає підстав.

Сукупність зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, дала суду
усі підстави зробити обґрунтований висновок щодо винуватості ОСОБА_1 та
кваліфікувати його злочинні дії саме за ч.4 ст.187 КК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на досудовому слідстві до нього
застосовувалися незаконні методи, було предметом перевірки і не знайшло свого
підтвердження.

Так, зі
справи видно, що за заявою засудженого про застосування до нього незаконних
методів співробітниками УБОЗ УМВС України в Харківській області, прокуратурою
Харківської області проведено відповідну перевірку. Старшим прокурором відділу
нагляду за виконанням законів спеціальними підрозділами та іншими державними
органами, котрі ведуть боротьбу з організованою злочинністю та корупцією 17
серпня 2003 року винесено обґрунтовану постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи щодо співробітників міліції Буравльова С. та Ординського Ю.
(т.1 а/с 299-300).

Що
стосується посилань засудженого на порушення кримінально-процесуального закону
під час судового слідства, а саме ст.871 КПК України, то воно було
предметом перевірки і не знайшло підтвердження.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд урахував тяжкість вчиненого ним злочину,
дані про особу засудженого, і умотивував своє рішення щодо призначення
покарання саме у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім. Підстав
для пом'якшення покарання не знайдено.

Не вбачаючи підстав для задоволення касаційної скарги
засудженого, колегія суддів не знаходить підстав і для призначення справи до
касаційного розгляду з викликом осіб, зазначених у ст.384 КПК України.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженому ОСОБА_1
відмовити.

Судді:

Кравченко К.Т. Скотарь А.М. Жук В.Г.