Справа № 615/1199/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.07.2014 м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю представника потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Валківського РВ (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 14 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000043, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2014 року потерпілий ОСОБА_6 , в особі представника адвоката ОСОБА_3 , - звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Валківського РВ (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 14 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000043.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що 21 листопада 2012 року він звернувся до Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області із заявою в порядку ст. 214 КПК України за фактом вчинення відносно нього кримінального правопорушення з боку ОСОБА_7 для реєстрації цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Остання, згідно із заявою скаржника, уклала з ним 04 грудня 2000 року договір доручення у формі нотаріально завіреної розписки, зареєстрованої в реєстрі правочинів за №4773 та отримала на підставі цього договору від нього грошові кошти в сумі 208000 грн. для купівлі потерпілому ОСОБА_4 житлового будинку в смт. Пісочин Харківського району Харківської області з терміном виконання зобов`язання до 01.01.2011 року, виконувати взяті на себе зобов`язання відмовилася, грошові кошти йому не повернула розпорядилася ними на власний розсуд. Вказані дії з боку ОСОБА_7 стали причиною звернення ОСОБА_8 04 лютого 2011 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом про розірвання договору від 04 грудня 2009 року та стягнення грошових коштів.

Під час розгляду цивільної справи в порядку забезпечення позову ухвалою суду від 21.02.2011 року було накладено арешт на автомобіль марки LЕXUS GX470, державний номер НОМЕР_1 , що відповідно до довідки УДАІ у Харківській області від 01.02.2011 року за №52/722 належав ОСОБА_7 на праві приватної власності. Але під час виконання ухвали суду з`ясувалось, що вже 08.02.2011 року даний автомобіль знято з обліку для реалізації та перереєстровано на нового власника - її рідну сестру ОСОБА_9 . Іншого рухомого і нерухомого майна ОСОБА_7 немає.

Зазначені обставини, на думку потерпілого ОСОБА_4 , є підтвердженням того, що отримуючи від нього досить велику суму грошей, ОСОБА_7 не мала наміру дійсно виконувати умови договору доручення від 04.12.2009 року та усвідомлювала, що внаслідок відсутності у неї майна, стягнути з неї отримані кошти, навіть за рішенням суду, буде неможливо. Дізнавшись про вказаний вище позов, вона відразу ж перереєструвала належний їй автомобіль на свою рідну сестру та безперешкодно продовжує ним користуватись.

В подальшому ОСОБА_7 протягом всього часу розгляду вказаної цивільної справи у будь-який спосіб ухилялась від явки в судові засідання та намагалась ввести суд в оману, надаючи до матеріалів справи документи, що містять явно неправдиву інформацію.

Зокрема, у судове засідання у Комінтернівському районному суді м. Харкова, що відбулося 11.10.2011 року, представник ОСОБА_10 надав копію рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.07.2011 року у справі №2-2371/11, яким визнано дійсним шлюбний договір від 02.01.2006 року,

укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 . За вказаним шлюбним договором все майно, що було набуте подружжям ОСОБА_10 за час шлюбу, визнавалося власністю ОСОБА_11 .

За результатами оскарження вказаного рішення ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 лютого 2012 року скаргу задоволено, зазначене рішення суду скасовано, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

На думку ОСОБА_4 вказані документи були штучно створені ОСОБА_7 виключно з метою уникнути виконання рішення суду про стягнення з неї грошових коштів в сумі 208000 грн., отриманих від нього згідно нотаріальної заяви від 04.12.2009 року.

В подальшому 12.10.2012 року ОСОБА_7 звернулася до Валківського районного суду Харківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві вона зазначила, що допустилася в тексті заяви від 04.12.2009 помилки та насправді нею отримані грошові кошти не від ОСОБА_4 , а від ОСОБА_12 , про що свідчить той факт, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 дійсно було укладено договір доручення щодо придбання житлового будинку, а нотаріально оформлена заява лише засвідчувала факт отримання зазначених в договорі грошових коштів. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 31.10.2012 заяву ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Скаржник вважає, що зазначені дії ОСОБА_7 спрямовані на те, щоб створити штучні докази того, що грошові кошти в сумі 208000 грн. вона нібито отримала від ОСОБА_13 , а не ОСОБА_8 , тобто знов таки з метою уникнути повернення йому грошових коштів,

27 листопада 2012 року заяву ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, так як слідчий вбачав у діях ОСОБА_7 склад вказаного злочину. Протиправні дії полягали в тому, що вказана особа шляхом обману заволоділа чужим майном у великому розмірі, навмисно не повернувши ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 208000 грн.

На думку потерпілого ОСОБА_4 з боку ОСОБА_7 мало місце зловживання довірою, що є складовою ознакою такого кримінального правопорушення як шахрайство. Остання використала довірливі відносини, що склались із потерпілим, уклала із ним цивільно-правовий договір, пообіцявши при цьому за отримані грошові кошти придбати будинок для ОСОБА_4 . Фактично останній робив позику коштів добровільно, вважаючи, що все відбувається правомірно з боку ОСОБА_7 та є вигідним для нього, а власне ОСОБА_4 , виконавши свій обов`язок по передачі грошей, отримає взамін житловий будинок.

14 березня 2014 року слідчий ухвалив постанову про закриття кримінального провадження, зазначивши, що в даному випадку відсутній склад злочину, передбачений ч. 3 ст.190 КК України, а мають місце цивільно-правові відносини, які мають вирішуватись в судовому порядку. Свій висновок в постанові слідчий обгрунтовує констатацією факту наявності цивільно-правових відносин між сторонами на підставі відповідного договору, оформленого в установленому законом порядку, при укладенні якого обидві сторони погоджувалися з умовами та наслідками невиконання вказаних умов. Разом з цим ці обставини не перевірено та результати їх перевірки не враховано при винесенні постанови про закриття кримінального провадження.

Посилаючись на те, що постанову про закриття кримінального провадження фактично отримано 24 липня 2014 року, потерпілий ОСОБА_4 просить поновити строк на її оскарження.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_3 підтримав скаргу в повному обсязі, просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження з підстав, викладених в скарзі.

Прокурор та слідчий в судове засідання не прибули. Їх відсутність відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника потерпілого ОСОБА_3 , проаналізувавши доводи скарги ОСОБА_8 , слідчий суддя приходить до висновку про задоволення вимог скарги, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст. 284 КПК України під закриттям кримінального провадження розуміється таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише

після всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження з урахуванням положень ст. 100 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановлен матеріалами кримінального провадження, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, шо є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб, речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає, що слідчий ОСОБА_5 , приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки обставин, про які зазначив ОСОБА_6 в своїй скарзі. Всупереч покладених на слідчого обов`язків щодо доведення обставин, які є підставою закриття кримінального провадження, слідчим не перевірено показання свідків, не витребувано належних допустимих доказів на їх підтвердження, а також не вжито інших слідчих дій та розшукових заходів.

Встановлено, що викладені ОСОБА_15 , вище вказані обставини слідчим не перевірені та не враховані при винесенні постанови про закриття кримінального провадження. В ході досудового розслідування не вчинено необхідних слідчих дій з метою встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_7 суб`єктивних ознак злочину: вини, умислу, мотивів і мети його вчинення. На його думку, слідчий робить нічим не обґрунтований висновок, що неможливо встановити психічне ставлення ОСОБА_7 до укладених договору доручення та розписки.

Зокрема, слідчим не перевірено обставини укладення сторонами договору доручення від 04.12.2009 року, в частині того, чи виконувала ОСОБА_7 будь-які дії на його виконання, чи мала вона реальну можливість повернути отримані від ОСОБА_8 кошти, як розпорядилася даними коштами.

Крім того, слідчим не було перевірено обставини, викладені ОСОБА_7 в заяві до Валківського районного суду про встановлення факту, не встановлена особа ОСОБА_13 , чи дійсно вона отримувала від останнього грошові кошти, з якою метою та на яких підставах і яким чином оформлявся договір.

Крім того, оскаржувана постанова за своєю формою містить порушення норм, встановлених ст. 110 КПК України, оскільки мотивувальна частина постанови не містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Суд також звертає увагу, що подібне рішення про закриття кримінального провадження слідчим Валківського РВ (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 вже приймалось 10 серпня 2013 року і теж було предметом оскарження з боку представника потерпілого ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 28.10.2013 скаргу було задоволено, постанову про закриття кримінального провадження скасовано і визначено перелік необхідних слідчих дій та інших розшукових заходів. Проте до цього часу положення ухвали суду слідчим Валківського РВ (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 не виконано, що призвело до прийняття ним передчасного та необгрунтованого процесуального рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, проаналізувавши доводи скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим належним чином не проведено досудове розслідування, що дає підстави зробити висновок про неповноту та однобічність перевірки заяви

ОСОБА_4 про злочин, у зв`язку з чим оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Поновити представнику потерпілого ОСОБА_4 строк оскарження постанови слідчого Валківського РВ (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 14 березня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000043.

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого Валківського РВ (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 14 березня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000043 задовольнити.

Постанову слідчого Валківського РВ (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 14 березня 2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 27 листопада 2012 року, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1