У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Коротких О.А.,

розглянувши в
судовому засіданні в м. Києві 12 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Хмельницької області на вирок
Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2006 року щодо
ОСОБА_1,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця та
жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

в силу ст. 89 КК
України не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладені обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про зміну свого місця
проживання.

У апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він на початку жовтня
незаконно проник в приміщення житлового будинку ОСОБА_2, звідки таємно викрав
майно потерпілого загальною вартістю 350
грн.

У касаційному поданні прокурор просить вирок скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд у зв'язку з істотними порушеннями
кримінально-процесуального закону. Такими порушеннями вважає те, що суд у
мотивувальній частині вироку не зазначив місце та час вчинення ОСОБА_1 цього
злочину.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи подання, колегія суддів вважає,
що воно не підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджені дослідженими у судовому
засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, і правильно кваліфікував його
дії за ч. 1 ст. 162 КК України, що не оспорюється у касаційному поданні.

Як убачається з протоколу судового засідання, ОСОБА_1
повністю визнав свою вину у тому, що він на початку жовтня 2005 року незаконно
проник до житла потерпілого ОСОБА_2, що знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Достовірність цих показань об'єктивно підтверджується
іншими наведеними доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_2, даними, що
містяться у протоколах огляду місця події та огляду і вилучення майна, яке було
викрадено засудженим за обставин, встановлених судом.

Тому в даному конкретному випадку посилання прокурора на
те, що суд не зазначив час та місце вчинення злочину у мотивувальній частині
вироку, не є підставою для його
скасування, оскільки це порушення не перешкодило чи могло перешкодити суду повно та
всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий
вирок.

При призначенні покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд
урахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого. Обране покарання є необхідним і
достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Не вбачаючи підстав для призначення справи до касаційного
розгляду з викликом осіб, зазначених у ст. 384 КПК України, та керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційного подання заступника прокурора
Хмельницької області

Судді:

Синявський О.Г. Коротких
О.А. Глос Л.Ф.