Справа № 591/2972/13-к Провадження № 1-кп/591/133/13
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2013 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого - Сидоренко А.П.

з участю секретаря - Світличної Т.І.

прокурора - Мошкіна К.О.

потерпілого - ОСОБА_1

представника потерпілого - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілого ОСОБА_1 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України , -

в с т а н о в и в :

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України .

В судовому засіданні від потерпілого ОСОБА_1 надійшло клопотання, яке обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вина в якій ОСОБА_3 доведена матеріалами кримінального провадження, йому була спричинена матеріальна та моральна шкода в загальному розмірі 35809 грн. 17 коп., про що ним заявлено цивільний позов. Посилаючись на вимоги ст. 171 КПК України просить з метою забезпечення відшкодування відповідачем ОСОБА_3 позовних вимог забезпечити відчуження майна, а саме транспортного засобу ВАЗ-21099 н.з. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію є ОСОБА_3

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала клопотання про арешт майна.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що вчора автомобіль був ним проданий батьку.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

З ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого ОСОБА_1 про заборону відчуження транспортного засобу ВАЗ-21099 н.з. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію є ОСОБА_3, доведені в судовому засіданні, є співрозмірними, а тому дане клопотання підлягає задоволенню.

Доводи обвинуваченого з приводу того, що вказаний транспортний засіб він відчужив не підтверджуються жодними належними доказами, а тому у суду відсутні підстави вважати, що вказаний транспортний засіб не належить на праві власності обвинуваченого ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 61, 170-173, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Клопотання потерпілого ОСОБА_1 - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 відчуження транспортного засобу: ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1, зареєстрованого за ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2, дата реєстрації 17 листопада 2008 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1, до набрання судовим рішенням по кримінальному провадженню законної сили.

Виконання ухвали покласти на Сумський МВ УМВС України в Сумській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя А.П.Сидоренко