УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 12"
вересня 2007 р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого,
судді Лагнюка M.M.

суддів Таргоній
С.В., Коваль С.М.

за участю
прокурора Решетняк Н.О.

захисника
засудженого ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою
захисникаОСОБА_1 і апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок
Дарницького районного суду м. Києва від 05 березня 2007 р.

Цим вироком

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець м. Києва, з
неповною середньою освітою,
який не працює, проживає за
адресою: АДРЕСА_1 судимий: - вироком Харківського районного суду м. Києва від
26.05.1998 р. за ст. 229-6 КК України 1960 р. на два роки шість місяців
позбавлення волі з застосуванням ст, 14 КК України 1960 p.,
24.07.1998 p. невідбутий
строк скорочено на 1/2, звільнений
14.07.1999 р. по відбуттю строку покарання;

-
вироком Харківського районного суду м. Києва від 17.10.2000 р. за ст. 229-6 ч.
2 КК України 1960 р. на два роки десять місяців позбавлення волі, звільнений
23.04.2003 р. по відбуттю строку покарання;

-
вироком Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2005 р. за ст. ст. 15 ч.
2, 185 ч. 2 КК України 1960 р. на один рік вісім місяців позбавлення волі,
звільнений 07.10.2005 р. по відбуттю покарання;

- засуджений за
ст. 187 ч. 2 КК України на дев'ять років
позбавлення волі з конфіскацією
майна, яке є власністю засудженого.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_2: на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди - 17257 грн. 67
коп., у відшкодування

Справа №
11-а-1214

Категорія КК:
ст. 187 ч. 2

Головуючий у
першій інстанції Росык Т.В.

Доповідач в
апеляційній інстанції Таргоній С.В.

моральної шкоди
- 5000 грн.; на користь ОСОБА_3.
у відшкодування матеріальної шкоди - 1862 грн. 25 коп., у відшкодування
моральної шкоди - 5000 грн.; у відшкодування витрат на лікування особи, яка
потерпіла від злочину, -5029 грн. 58 коп.

Згідно з
вироком ОСОБА_2 визнаний
винним у вчиненні таких злочинів.

ОСОБА_2 21.11.2005 р.
приблизно о 23 год. у під'їзді
АДРЕСА_2 вчинив розбійний напад на ОСОБА_4, застосував насильство небезпечне
для життя та здоров'я потерпілого, наніс удар кулаком по голові потерпілого
ззаду після чого декілька ударів по обличчю, унаслідок чого ОСОБА_4. упав на
підлогу та від ударів втратив свідомість, а в цей час ОСОБА_2 заволодів майном
ОСОБА_4: сумкою вартістю 100 грн., записною книжкою - 20 грн., шкіряними
рукавицями - 50 грн. шкіряним гаманцем - 60 грн., грошима - 597 грн., мобільним
телефоном «Сименс-С-35» вартістю 360 грн., сім-карткою - 50 грн. на рахунку
якої знаходилось 80 грн., посвідченням заступника голови комітету у справах
ветеранів вартістю 20 грн., посвідченням інваліда війни другого ступеню
вартістю 15 грн., пластиковою карткою-перепусткою вартістю 18 грн.,
посвідченням віце-президента фонду соціальних гарантій вартістю 7 грн.,
перепусткою до клінік Кабінету Міністрів України вартістю 10 грн., а всього
заволодів майном ОСОБА_4 на суму 1287 грн.

Згідно з
висновком судово-медичної експертизи № 36/Є від 10.02.2006 р.ОСОБА_4заподіяно
легкі тілесні ушкодження, які потягли розлад здоров'я понад 6, але менше 21 дня.

Крім
того, ОСОБА_2
11.12.2005 р. приблизно о 04 год.
30 хв., знаходячись біля будинкуАДРЕСА_3будучи особою, яка раніше вчинила
розбій, вступив у злочинну змову з двома невстановленими особами на вчинення
розбою.

Діючи обопільно
та згідно з розподіленими ролями ОСОБА_2
підбіг до ОСОБА_5 та, застосовуючи насильство небезпечне для життя та
здоров'я, наніс ОСОБА_5 кілька ударів кулаком по обличчю, унаслідок чого
потерпіла упала, після чого ОСОБА_2
продовжував наносити потерпілій удари ногами та руками по голові, від яких
остання втратила свідомість. Після цього ОСОБА_2,
скориставшись безпорадним станом потерпілої, заволодів майном ОСОБА_5:
сумкою «Chloe» вартістю 15000 грн., мобільним телефоном «Нокія 6230-і»
вартістю 1800 грн., сім-карткою вартістю 50 грн., на рахунку якої знаходилось
25 грн., гаманцем - 250 грн., грошима в сумі 600 грн., 100 євро, що відповідно
з курсом валют НБУ станом на 11.12.2005 р. складає 594, 082 грн., 100
швейцарськими франками, що відповідно з курсом валют НБУ станом на 11.12.2005
р. складає 386, 0935 грн., 50 дол. США, що відповідно з курсом валют станом 11.12.2005
р. складає 252, 5 грн., ключами від квартири, які матеріальної цінності не
становлять, помадою марки Х.Р. вартістю 300 грн., помадою-бальзамом вартістю 50
грн., светром вартістю 1500 грн., гребінцем, який матеріальної цінності не
становить, дзеркалом вартістю 30 грн.,
пластиковою платіжною карткою
«Райффайзен-

банку» на ім.'я ОСОБА_5, яка матеріальної цінності не становить, а
всього майном ОСОБА_5 на
загальну суму 20837, 76 грн.

В цей
час одна з невстановлених осіб, реалізуючи єдиний з ОСОБА_2 та іншою
невстановленою особою злочинний намір на вчинення розбою, діючи згідно з
розподіленими ролями, підбігла до ОСОБА_3.,
застосувала насильство небезпечне для життя та здоров'я потерпілої ОСОБА_3., нанесла кулаком
удар в обличчя ОСОБА_3.,
і вирвавши з рук, заволоділа сумочкою вартістю 400 грн., піджаком 320 грн.,
плеером «Трансепт-610»
вартістю 650 грн., браслетом вартістю 100 грн., сережками вартістю 60 грн.,
шкіряним гаманцем вартістю 200 грн., грошима 250 грн., електронною платіжною
карткою «Правекс-банку» на ім'я ОСОБА_3., двома студентськими квитками, що
матеріальної цінності не становлять, двома пляшками лаку для нігтів - 25 грн.,
тінями для повік - 32 грн., заколкою для волосся - 15 грн., а всього майном
ОСОБА_3. на загальну суму 2237 грн. Від нанесених ударів потерпіла ОСОБА_3. впала, а
невстановлена слідством особа нанесла їй кілька ударів по голові, від яких
потерпіла втратила свідомість.

Невстановлена
слідством особа та ОСОБА_2,
скориставшись безпорадним станом потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_3., побігли з місця
події, сіли в автомобіль ВАЗ 2106,НОМЕР_1, за кермом якого знаходилась інша
невстановлена слідством особа, яка очікувала ОСОБА_2 та іншу невстановлену слідством особу з метою допомогти
зникнути з місця вчинення злочину, і на автомобілі з місця вчинення злочину
зникли, а викраденим майном розпорядилися.

Згідно з
даними, які містяться у висновках судово-медичних експертиз: у акті № 2375/є
від 10.01.2006 р. -
ОСОБА_3. заподіяні легкі тілесні ушкодження, які потягнули за
собою короткочасний розлад здоров'я на строк понад 6, але менше 21 дня; у акті
№ 211/и від 07.03.2006 р. - ОСОБА_5 заподіяні легкі тілесні ушкодження, які
потягли за собою розлад здоров'я понад 6 днів, але менше 21 дня.

В
апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 ставить питання про скасування вироку
відносно ОСОБА_2 і
закриття справи за недоведеністю участі засудженого у вчиненні злочину,
посилаючись: на порушення права ОСОБА_2 на
захист і на застосування до ОСОБА_2
незаконних методів ведення дізнання і слідства; на не проведення впізнання
потерпілим ОСОБА_4 особи, яка вчинила розбій; не оформлення процесуально
впізнання потерпілою ОСОБА_5 по фотокартці особи, яка вчинила розбій; не відповідність пояснень
потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_3.
про місце вчинення на них розбійного нападу поясненням конс'єржа, а крім
того, що у ОСОБА_2 не
вилучено предметів, якими заволоділи нападники, що не виконанні окремі
доручення слідчого на а.с. 242, 247, що, на думку захисника, крім того,
свідчить про неповноту досудового слідства.

В апеляційній
скарзі і доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2
просить вирок відносно нього скасувати, справу закрити, посилаючись на те,
що обвинувальний висновок не містить місця його складання, явка з повинною і

показання, в
яких визнавав свою вину, він дав у зв'язку з застосуванням до нього незаконних
методів ведення дізнання і слідства, що потерпілий ОСОБА_4 а також потерпіла ОСОБА_3. не вказали на
нього, як особу, яка вчинила розбійний напад, не були проведенні впізнання
потерпілими особи та не проведені очні ставки, що у нього не вилучені речі, які
вказують на його причетність до вчинення злочину, що покази потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_3. не
відповідають показам конс'єржа будинку ОСОБА_6, що потерпілій ОСОБА_5надавались
фотокартки для впізнання, проте процесуальний документ не складався, тому, на
думку засудженого, суд безпідставно визнав його винним у вчиненні злочинів.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення захисникаОСОБА_1, який підтримав доводи апеляції і
просив вирок відносно засудженого скасувати, а справу закрити, засудженого ОСОБА_2, який також
підтримав доводи своєї апеляції і просив вирок скасувати, а справу закрити,
прокурора Решетняк Н.О., яка вважала вирок законним і обгрунтованим, а апеляції
такими, що не підлягають задоволенню, провівши судові дебати, надавши останнє
слово засудженому ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи всіх апеляційних скарг
колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок
суду про вчинення ОСОБА_2. злочину за обставин, встановлених судом,
підтверджується дослідженими судом і наведеними у вироку доказами, відповідає
фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Доводи
апеляцій захисника і засудженого про порушення на досудовому слідстві права
засудженого на захист і застосування до засудженого незаконних методів дізнання
і слідства перевірялися і не знайшли свого підтвердження.

Як
вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 був
затриманий 14.12.2005 р. і йому були роз'яснені права і обов'язки, в тому
числі, право на захист, проте ОСОБА_2
відмовився від захисника, про що він написав власноручно (т. 1, а.с. 193-194,
195-197, 201, 202-203, 216, 217).

В
матеріалах справи мається явка з повинною ОСОБА_2 від
14.12.2005 р., в якій він
повідомляє про вчинення 21.11.2005 р. розбійного нападу на чоловікаАДРЕСА_2 та
розбійного нападу 11.12.2005 р. на двох жінок, протокол допиту підозрюваного
ОСОБА_2 від 14.12.2005 p., додаткового допиту підозрюваного від 15.12.2005 р., в
яких він також дає пояснення про вчинення 21.11.2005 р. розбійного нападу щодо
потерпілого ОСОБА_4 та 11.12.2005 р. щодо потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_3. (т. 1,
а.с. 189, 204-206, 209-211).

В подальшому
ОСОБА_2 на досудовому слідстві і в суді у присутності захисників пояснював, що
злочини не вчиняв, а явку з повинною і покази, в яких визнавав себе винним, дав
у зв'язку з застосуванням до нього працівниками міліції незаконних методів
дізнання і слідства (т. 1, а.с. 224, 225, 225-231, 237-238).

На досудовому слідстві
постановою слідчого від 07.03.2006 p. матеріали по заяві ОСОБА_2
про застосування до нього незаконних методів дізнання і слідства були
виділенні в окреме провадження (т. 1, а.с. 269-270).

В
судовому засіданні були допитані як свідки працівники міліції: свідок ОСОБА_7, який
пояснював, що він приймав участь у затриманні по підозрі у вчиненні злочинів ОСОБА_2, коли останній
знаходився поруч з будинком, в якому проживає, та біля автомобіля ВАЗ 2106,
НОМЕР_2 Затриманий ОСОБА_2 був
доставлений в Дарницьке РУ ГУ
МВС України, де добровільно давав пояснення про обставини вчинення злочину і
написав явку з повинною, разом з тим при затриманні ОСОБА_2 були застосовані
наручники, оскільки ОСОБА_2
намагався втекти; свідок ОСОБА_8 пояснив, що був присутній при вилучені у ОСОБА_2 документів на
автомобіль ВАЗ 2103, разом з тим застосування до ОСОБА_2 незаконних методів дізнання або слідства не підтвердив
(т. 2, а.с. 98-100, 100-102, 102-103). Також судом були оголошені покази свідка
ОСОБА_9. - заступника начальника відділу карного розшуку, які він дав на
досудовому слідстві і з яких вбачається, що він не підтвердив застосування до
ОСОБА_2 незаконних методів дізнання чи слідства (т. 2, а.с. 102, т. 1, а.с.
172-179).

Постановою
помічника прокурора Дарницького району м. Києва від 08.02.2007 р. в порушенні
кримінальної справи відносно працівників міліції ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11
за ст. ст. 364, 365, 373 КК України відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК
України (т. 2, а.с. 184).

Разом з
тим сукупністю досліджених судом першої інстанції і наведених у вироку доказів
підтверджується винність засудженого у вчиненні злочинів.

Так, з
показань свідка ОСОБА_12. в судовому засіданні вбачається, що він придбав у ОСОБА_2 мобільний
телефон «Сіменс С-35». Такі ж показання свідок ОСОБА_12. давав на досудовому слідстві і підтвердив їх на очній
ставці з ОСОБА_2. (т. 1, а.с. 168-170). Як убачається з протоколу огляду і
вилучена від 14.12.2005 p.,
цей телефон був вилучений у ОСОБА_12. ( т. 1, а.с. 21). Потерпілий ОСОБА_4.
стверджував, що 21.11.2005 р. відносно нього був вчинений розбійний напад і
викрадено майно на загальну суму 1287 грн., в тому числі мобільний телефон
«Сіменс С-35» чорного кольору, який йому був пред'явлений працівниками міліції
і який він впізнав по ряду прикмет як свій.

Твердження
в апеляціях про не проведення впізнання потерпілим ОСОБА_4 особи, яка вчинила
щодо нього розбійний напад, є необгрунтованим, оскільки потерпілий неодноразово
пояснював, що удар йому був нанесений ззаду по голові, а коли він намагався
повернутися, то йому було нанесено ще кілька ударів по голові і він втратив
свідомість. За таких показів потерпілого проведення впізнання є недоцільним (т.
1, а.с. 29-34, 38-39, 40-41).

З показань
потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_3. в суді
вбачається, що 11.12.2005 р. відносно них був вчинений розбійний напад
незнайомою групою осіб, поєднаний із насильством небезпечним для життя і
здоров'я, від якого потерпілі втратили свідомість, а злочинці заволоділи їх
майном і з місця вчинення злочину зникли на автомобілі ВАЗ 2106, НОМЕР_2 При цьому потерпіла ОСОБА_5
стверджувала, що саме

підсудний ОСОБА_2 є однією з тих
осіб, які вчинили розбійний напад, що він наносив їй удари від яких вона
втратила свідомість і заволодів майном. Також потерпіла пояснювала, що після
подачі заяви про вчинення відносно неї розбійного нападу її було викликано до
Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, де під час перегляду фотографій
злочинців в системі «Атлас» вона впізнала чоловіка, який наніс їй тілесні
ушкодження і заволодів майном і що це ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 133-135, 138-140, т.
2, а.с. 45-55). Крім того в справі мається заява ОСОБА_5 про те, що вона
відмовляється від слідчих дій з обвинуваченим ОСОБА_2. За таких даних не
проведення на досудовому слідстві впізнання потерпілою ОСОБА_5 особи, яка
вчинила розбій, не є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального
закону (т. 1, а.с. 141).

Як
убачається з пояснень свідка ОСОБА_6.- конс'єржа будинку, що вона не бачила
самих обставин розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_3., оскільки спала,
проте сліди крові на обличчі потерпілих бачила. За наявності пояснень свідка
ОСОБА_6 про те, що вона спала, посилання в апеляціях засудженого і захисника на
покази цього свідка, як доказ недоведеності вини ОСОБА_2, є
безпідставними (т. 1, а.с. 144).

Щодо
посилань захисника на неповне з'ясування обставин справи і невиконання окремого
доручення слідчого на а.с. 242, 247 у т. 1, то у справі мається постанова
слідчого від 07.03.2006 р. про виділення з кримінальної справи матеріалів
відносно невстановлених слідством осіб (т. 1, а.с. 271-272).

Отже
судом достатньо повно з'ясовані обставини справи, дана належна оцінка всім
доказам у сукупності і дії ОСОБА_2
вірно кваліфіковані за ст. 187 ч. 2 КК України.

Підстав
для скасування вироку і закриття справи відносно ОСОБА_2 за ст. 187 ч. 2 КК України, на що вказується в апеляціях,
не вбачається.

Призначене
судом покарання відповідає тяжкості вчинених ОСОБА_2. злочинних дій, всім даним
про його особу, та обставинам справи.

Разом з тим
підлягає виключенню з вступної частини вироку посилання на судимості за вироком
від 20.01.1989 р. і за вироком від 04.09.1992 р. з таких підстав. Судимість за
вироком Харківського районного суду м. Києва від 20.01.1989 р. за ст. 140 ч. 2
КК України 1960 р. на один рік позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК
України і відстрочкою виконання вироку на один рік -погашена на підставі ст. 55
ч. 1, п. 3-2 КК України 1960 p., оскільки засуджений нові злочини вчинив після сплину
строку відстрочки виконання вироку (в червні 1992 р.) і в справі відсутні
відомості про приведення цього вироку у виконання (т. 1, а.с. 274). Судимість
за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.1992 р. за ст. 215-3
ч. 1, 140 ч. 2, 42 КК України 1960 р. на два роки позбавлення волі з
конфіскацією майна - погашена на підставі ст. 55 ч. 1, п. 5 КК України 1960 p.,
оскільки засуджений за цим вироком був звільнений з місць позбавлення волі
15.06.1994 р. по відбуттю строку покарання, а новий злочин вчинив (11.12.1997
р.) після сплину трьох років з відбуття покарань (т. 1, а.с. 274-289).

Керуючись
ст. ст. 365, 366
КПК України,
колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м.
Києва,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу захисникаОСОБА_1 залишити без
задоволення. Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

У
порядку ст. 365 КПК України вступну частину вироку Дарницького районного суду
м. Києва від 05 березня 2007 р. відносно ОСОБА_2змінити
і виключити посилання на судимості за вироками: Харківського районного суду м.
Києва від 20.01.1989 р. за ст.3а ст. 140 ч. 2 КК України 1960 р. на один рік
шість місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України 1960 р. з
відстрочкою виконання вироку на один рік; Дніпровського районного суду м. Києва
від 04.09.1992 р. за ст. ст. 215-3 ч. 1, 140 ч. 2, 42 КК України 1960 р. на два
роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті цей
вирок відносно ОСОБА_2 залишити без
змін.