Справа №451/46/15-к
Провадження № 1-кп/451/26/15
ВИРОК
іменем України
18 березня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000620 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, безробітного, одруженого, освіта середньо-спеціальна, уродженця с.Сабанівка Радехівського району Львівської області та жителя АДРЕСА_1 , не депутат, військовозобов`язаний, згідно ст.89 КК України, раніше не судимий,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в:

За обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 30 листопада 2014 року о 13 годині, перебуваючи в м.Радехів на вул.Стонівській неподалік АЗС ОККО, на грунті неприязних відносин з ОСОБА_4 , під час суперечки, виражався до останнього нецензурною лайкою, при цьому наніс йому удар кулаком руки в обличчя, спричинивши ОСОБА_4 тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості у виді садна на обличчі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав, та дав суду показання, що він 30 листопада 2014 року в м.Радехів на вул.Стоянівській напроти автозаправки ОККО продавав яблука, мав біля себе 10 ящиків. Біля 11 години 50 хвилин біля нього зупинився автомобіль Део Ланос, за кермом якого сидів зять ОСОБА_6 . Автомобіль зупинився так близько до коробок, що ОСОБА_7 , яка сиділа в салоні автомобіля не змогла відкрити двері, тоді зять від`їхав на метрів 20 та вийшов з автомобіля й почав йти йому на зустріч. Підійшовши ближче вимагав від нього ключі від будинку, виражався до нього нецензурними словами на що він йому також відповідав нецензурною лайкою. Із автомобіля вийшла ОСОБА_7 його дочка підтримавши свого чоловіка почала викрикувати до нього, та наказала зятю ОСОБА_8 сісти в автомобіль, що він і зробив та вони поїхали. Жодних ударів ОСОБА_4 не наносив, лише виражався в його сторону нецензурними словами. Через деякий час зять почав йому безперестанку дзвонити на мобільний телефон, однак він трубки не піднімав, зібрався та поїхав до матері. Приїхавши до матері ОСОБА_9 в с.Сабанівка Радехівського району Львівської області десь о 12 годині 20 хвилин він передав матері трубку, щоб вона поспілкувалася із ОСОБА_6 , так як він не знає, що йому у нього потрібно. Мати ОСОБА_9 поговорила із зятем по телефону та він їй сказав, що вони погані люди. Крім цього, просив звернути увагу суду, що в цей день та на наступний він розмовляв із дочкою, яка по телефону не висловлювала жодних невдоволень щодо побиття її чоловіка. Також такі невдоволення зять не висловлював розмовляючи 30.11.2014 року із ОСОБА_9 . На його думку все це тому, що він не наносив йому жодних ударів. В даний час в с.Тетевчиці Радехівського району Львівської області проживає один, зареєстрованими із ним значаться дружина ОСОБА_10 та дочка ОСОБА_11 . Конфлікти із зятем та дочкою виникають останнім часом постійно, так як дочка підтримує дружину у всьому, яка говорить їй неправду. Дружина, дочка та зять на протязі 6 місяців не проживають у будинку. Замок в будинку змінив, оскільки з будинку почали пропадати речі. Ключів до будинку дружина не має, але вона знає місце їх зберігання переховування, він весь час залишав ключі у відповідному місці, відомому дружині. Визнав що у них із зятем був конфлікт, однак вони лише сварилися та виражалися один до одного нецензурними словами, проте він стверджує суду, що жодних ударів йому на наносив і не міг їх нанести так вони стояли один він другого на відстані 1,5 метра, а між ними стояли коробки. Коли зять до нього наближався ближче та вимагав від нього ключі від будинку, тоді він сказав йому, що він є ніхто, та ключів він йому не надасть, що і викликало у нього обурення. Окрім цього, повідомив суду, що на досудовому слідстві слідчий ОСОБА_12 зачитував йому його пояснення, однак не читав речення, де зазначено, що він відштовхнув ОСОБА_13 в обличчя, тоді він і написав, що ним все прочитано та з його слів записано вірно, про що і підписався. Не читав особисто, що підписував, бо погано бачить, про це він повідомляв слідчому, чим останній, на його думку і скористався. Просив не притягати його до кримінальної відповідальності, оскільки його знають усі в населеному пункті як добросовісного громадянина, який робить лише добро, й врахувати, що він будь-яких ударів ОСОБА_8 не наносив.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 30 листопада 2014 року біля 11 години він з дружиною ОСОБА_7 їхали в м.Радехів на ринок «Торговиця». Напроти заправки ОККО на вул.Стоянівській в м.Радехів побачили батька ОСОБА_14 , який продавав яблука. Він під» їхав до нього, зупинився, вийшов із автомобіля та почав направлятися в сторону ОСОБА_14 , який також йшов йому на зустріч. Він зупинився для того, щоб сказати ОСОБА_14 , щоб останній надав ключі своїй бідній дружині, яку він вигнав з будинку, для того, щоб остання забрала свої речі, ключів від нього не вимагав. ОСОБА_14 підійшовши до нього відразу двома руками одночасно наніс йому удари в область обличчя, тоді почав його шарпати та повторно наніс удар рукою в область лоба зліва, якою саме рукою не пригадує. Тоді дружина вийшла із машини, почала плакати та заставила його сісти в машину, після чого вони заїхали на заправку, тоді на ринок «Торговиця», після чого направилися в с.Тетевчиці Радехівського району. ОСОБА_5 удари наніс йому не сильно, бо якби такі були нанесені сильніше, він би відреагував по іншому і також би йому наніс удари. Неприязні відносини із батьком склалися через те, що в серпні 2014 року під час перебування на відпочинку з дружиною ОСОБА_7 на морі в Одесі, батько по телефону ображав її, тоді він з ним сварився і від тоді все це триває. ОСОБА_14 хоче, щоб всі жили так як він бажає, за його правила, наслідком того, що не всі погоджувалися із ним, стало те, що він вигнав усіх з будинку та залишився проживати один. В даний час він разом із ОСОБА_15 та її матір`ю позбавлені можливості забрати із будинку свої особисті речі, через зміну замка, тому постійно виникають конфлікти. По телефону він йому погрожував фізичною розправою. Сам особисто не бачив як ОСОБА_5 виганяв дружину із будинку, знає це з слів ОСОБА_10 . Йому нічого невідомо про заяву, яку ОСОБА_14 подавав до міліції 1.12.2014 року. 30.11.2014 року не викликав на місце мілію, бо це був вихідний день, на наступний день свято ОСОБА_16 . 2.12.2014 року звернувся до міліції та їздив в м.Кам`янка-Бузька із постановою слідчого до експерта. Із синцями на обличчі його бачили теща ОСОБА_10 , баба ОСОБА_17 , дід ОСОБА_18 його мати ОСОБА_19 . Крім цього суду повідомив, що він помилився в своїх показах про те, що їздив 30.11.2014 року в с.Тетевчиці Радехівського району, він з дружиною в цей день залишився в м.Радехів. Також показав, що при складанні висновку повідомляв експерту, що удари були нанесені тестем ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що 30.11.2014 року біля обіду вона разом із чоловіком їхали на ринок «Торговиця» із с.Тетевчиці Радехівського району. Біля заправки ОККО побачили батька, який продавав яблука. Чоловік зупинив автомобіль десь на відстані 5 метрів від батька, вийшов з автомобіля та направився до батька, щоб останній надав ключі до будинку, замок від якого змінив, щоб забрати з нього речі. Вона в цей час сиділа на передньому сидінні в салоні автомобіля. Ключі були її необхідні задля того, щоб забрати особисті речі. Коли чоловік направлявся в сторону батька, останній йшов йому на зустріч, підійшовши ближче ОСОБА_14 наніс ОСОБА_20 удари двома руками в обличчя, побачивши це вона вимушена була вийти із автомобіля. Тоді почала плакати, кричати до батька ОСОБА_14 , який почав шарпати її чоловіка ОСОБА_13 та повторно правою рукою наніс йому удар в область обличчя (в лоб). Після цього вони поїхали на ринок «Торговиця», тоді до чоловіка додому, а потім повернулися в м.Радехів. В с.Тетевчиці Радехівського району в цей день не їздили, туди поїхали на наступний день. До 30.11.2014 року сварки не грунті неприязних відносин виникали неодноразово, під час яких постійно вони ображали один одного. Також суду пояснила, що коли вона із чоловіком перебувала в Польщі, їм дзвонила мати та повідомила, що батько її вигнав. Про те, що ОСОБА_14 1.12.2014 року подав заяву до міліції їй не було відомо, чи він з цього приводу до неї дзвонив вона не пригадує. В даний час проживає із чоловіком в с.Тетевчиці у бабусі ОСОБА_17 , разом із дідусем ОСОБА_18 та мамою ОСОБА_10 . У будинку батька у залишилися всі їх речі, одяг та меблі, які вони не можуть забрати. Крім цього, звертала увагу суду, що вона разом з мамою ОСОБА_21 неодноразово зверталися до батька за ключами, який поміняв замок, щоб забрати речі, однак ОСОБА_14 не реагує.

Свідок ОСОБА_9 суду показала що вона проживає в с.Сабанівка Радехівського району. 30 листопада 2014 року десь о 12 годині 20 хвилин до неї приїхав син та повідомив їй, що ОСОБА_6 - зять йому погрожував та виражався до нього нецензурними словами. Коли вона із ним спілкувалася по телефону, вимагав віддати одяг, речі. Свідком самого конфлікту не була, син про це їй також не розповідав, а зять коли розмовляв із нею по телефону не обурювався та не висловлював незадоволення відносно нанесення ударів. Дружину, як і дочку з зятем із будинку син не виганяв, вони самі залишили будинок, в будинку їх речей немає, а меблі, які в будинку знаходяться, придбав син ОСОБА_5 ..

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що вона є сусідкою ОСОБА_14 , бачила як дочка із зятем та дружиною забирали свої речі із будинку. Вона розмовляла із ОСОБА_14 біля його криниці та чула як він по телефону сварився із зятем ОСОБА_6 , він передавав їй телефон, щоб вона послухала як зять із ним розмовляє, при цьому вона почула, що він йому погрожував. При конфлікті 30.11.2014 року не була присутня, знає про нього лише зі слів ОСОБА_14 . ОСОБА_10 чоловік із дому не виганяв вона сама пішла.

Свідок ОСОБА_23 суду показала, що вона працювала раніше із ОСОБА_14 . Він приїхав до неї на роботу та розказував, що ОСОБА_6 йому погрожував, постійно йому телефонує та невідомо чого хоче. Тоді він набрав дочку ОСОБА_24 , включив телефон на гучномовець, та з`ясовував у неї, що потрібно ОСОБА_8 , на що остання пояснила, що вона та матір бажають забрати речі із будинку. Тоді ОСОБА_25 їй повідомив, щоб дружина прийшла коли він буде вдома. Також суду ствердила, що під час тієї розмови ОСОБА_7 не висловлювала свої невдоволень щодо побиття її чоловіка. У їх сім`ї виникають конфлікти з приводу спільного проживання. Підтвердила суду, що ОСОБА_5 повідомляв їй про те, що він написав на ОСОБА_13 заяву, остільки останній йому погрожує. Свідком самого інциденту 30.11.2014 року не була, знає про це із слів ОСОБА_14 , який розповідав їй про конфлікт та не повідомляв, що наносив удари зятю. Крім цього, просила суд врахувати, що вона була свідком розмови по телефону, який був увімкнутий на гучномовець, між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , де останній йому погрожував.

Допитаний в якості свідка, слідчий ОСОБА_12 суду показав, що в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні в якості потерпілого був допитаний ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_14 . ОСОБА_6 розповів факти нанесення йому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, зокрема штовхнув кулаком в обличчя. Під час відібрання пояснень у ОСОБА_5 , складання протоколу одночасного допиту осіб, ОСОБА_14 сам особисто все перечитував та власноручно зазначав, що ним такі прочитані та з його слів записано вірно. Будь-яких застережень з приводу того, що у нього поганий зір не висловлював. Висловлював лише недовіру, тому й сам особисто все перечитував та підписував.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_26 суду показала, що до загальної анатомічної ділянки обличчя відносяться: лоб (чоло), щоки, підборіддя, ніс та очі. Дійсно, нею, як експертом, був складений висновок від 2.12.2014 року та були виявлені на одній анатомічній ділянці садна на обличчі, механізм їх утворення виник від дії тупого предмета, можливо від ударів кулаком, при цьому мало бути щонайменше два удари. Два синці, які були виявлені у ОСОБА_13 знаходилися на одній анатомічній ділянці. Окрім цього, суду пояснила, що при складанні висновку вона з`ясовує у особи, якій проводить судово-медичну експертизу, ким саме були нанесені удари відомою чи невідомою особою. Якщо це невідома особа, у висновку вона зазначає, що це невідома особа, а якщо особа відома відповідно відома особа, без зазначення її прізвища та ініціалів.

Незважаючи на невизнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується висновком судово-медичної експертизи №205/2014 (а.с.к.п.11) із змісту якого вбачається, що 30.11.2014 року у ОСОБА_4 виявлено: садна на обличчі, які утворились від дії твердого предмету, що могли виникнути 30 листопада 2014 року й відносяться до легкого ступеня тяжкості ушкодження та протоколом одночасного допиту осіб від 13.01.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з якого вбачається, що ОСОБА_4 підтвердив нанесення йому тілесних ушкоджень (а.к.п.17-18).

Вказані докази визнаються судом належними та допустимими.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні також підтвердила суду факт нанесення ОСОБА_27 ударів ОСОБА_4 .

Твердження обвинуваченого на те, що слідчий не прочинав йому речення де зазначено, що він відштовхнув ОСОБА_13 в обличчя, спростовані свідком ОСОБА_12 та такі не знайшли свого підтвердження і в судовому засіданні, так як сам ОСОБА_5 суду підтвердив, що коли він зазначав, що ним «все прочитано та з його слів написано вірно» у нього була можливість зазначити й інші обставини, зокрема вказати про поганий зір, однак цього не зробив, як ствердив обвинувачений, через довіру до слідчого. Слідчий жодних заборон йому не встановлював та не забороняв зазначити, що бажає обвинувачний, що підтвердив останній у судовому засіданні.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а заперечення обвинуваченого, які спростовуються матеріалами справи та показами потерпілого, свідка, суд розцінює це як форму захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України, оскільки він заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисно легкі тілесні ушкодження.

Пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини судом не встановлено.

Обираючи міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_27 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, та робить висновки про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді штрафу.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі - 680 (шістсот вісімдесять) гривень в дохід держави.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Радехівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1