дата документу :

Копія
Справа 1-кп/359/5/2015
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАІНИ
14 серпня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Бориспіль кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартусівка, Бориспільського району Київської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого начальником відділу санітарно-технічного забезпечення на ДПМА «Бориспіль», одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту від 10 березня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000606, складеного під час судового провадження у зв`язку зі зміною прокурором обвинувачення з підстав неповного викладення формулювання обвинувачення в попередньо поданому прокурором обвинувальному акті, ОСОБА_12 обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України за наступних обставин.

Так, 03.08.2012 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці - провулку Котляревського в с. Мартусівка Бориспільського району Київської області, біля подвір`я будинку № 10, із хуліганських спонукань, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, безпричинно вчинив напад на ОСОБА_8 , який мив свій автомобіль на вулиці. Під час нападу ОСОБА_12 схопився рукою за ліве передпліччя ОСОБА_8 та повалив останнього на асфальтове покриття дороги, потім наніс йому більше двох ударів кулаком руки по спині. В подальшому ОСОБА_12 з метою подолання опору з боку ОСОБА_8 схопив його рукою за шию, яку стискав пальцями руки протягом невеликого проміжку часу. В результаті протиправних дій ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 11/1 від 17.05.2013 року були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді двох саден в ділянці шиї зліва, двох кровонапливів в ділянці лівого плеча на внутрішній поверхні в середній третині, садна в ділянці лівого ліктьового суглобу на задній поверхні, садна в ділянці правої гомілки на передній поверхні в верхній третині, садна в ділянці лівої ступні на зовнішній поверхні, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_12 , діючи з особливою зухвалістю, що супроводжувалось застосуванням фізичного насильства до жінки, наніс кулаком лівої руки один удар в обличчя, потім правою рукою наніс один удар по голові ОСОБА_9 , чим заподіяв згідно висновку судово-медичної експертизи № 53/Д від 03.04.2013 року ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя, закритого перелому кісток носу, струсу головного мозку, забою м яких тканин шийного відділу хребта, які потягли розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 день, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Окрім цього, ОСОБА_12 , продовжуючи свої хуліганські дії, цілеспрямовано наніс один удар ліктем своєї правої руки у голову 15-ти річній ОСОБА_10 , яка стала на захист своїх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 81/Д від 18.05.2013 року у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин шийного відділу хребта, які потягли розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 день, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, прокурор в обвинувальному акті дійшов висновку, що ОСОБА_12 обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав висунуте ОСОБА_12 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, вважав його доведеним, оскільки докази, надані стороною обвинувачення є достатні та допустимі, які в сукупності дають підстави стверджувати про винуватість ОСОБА_12 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а тому у своїй промові в судових дебатах просив суд визнати його винним та призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Об`єктивно з`ясувавши обставини кримінального провадження, всебічно, повно й неупереджено дослідивши під час судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України є недоведеним, з наступних мотивів з якими суд пов`язував такі висновки.

У відповідності до диспозиції ст. 296 КК України, хуліганством є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Для правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 підлягає всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню та встановленню усі фактичні обставини справи, у тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Прокурором дії обвинуваченого кваліфіковані як хуліганство за ч.1 ст. 296 КК України з тих підстав, що ОСОБА_12 допустив умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, оскільки його дії супроводжувалися особливою зухвалістю, яка полягала у безпричинному завданні потерпілим тілесних ушкоджень у громадському місці, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння.

Проте як роз`яснив Верховний суд України в п. 4 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року за № 10, суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.

Аналогічні роз`яснення відмежування хуліганства від, зокрема посягань проти життя і здоров`я людини були надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Листа «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм матеріального права щодо кваліфікації хуліганства» від 30 січня 2013 року за № 223-192/0/4-13.

Як було з`ясовано судом під час судового провадження з показань, наданих як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні обвинуваченим, ОСОБА_12 , потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідком ОСОБА_13 сприйняті судом безпосередньо під час судового засідання, обвинувачений та потерпілі між собою знайомі досить давно, оскільки їх домоволодіння, в яких вони постійно проживають, межують між собою. Крім того, як зазначили у своїх показах вказані вище особи як на стадії досудового так і на стадії судового провадження, між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з одного боку і ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з іншого боку існують неприязні стосунки на ґрунті користування домоволодіннями вздовж спільної межі земельних ділянок, зокрема неможливість врегулювати питання встановлення спільної межі суміжних земельних ділянок, поливання зелених насаджень на межі земельних ділянках, встановлення паркану, мийки транспортного засобу та ін.

Таким чином, з наданих як на досудовому так і на судовому слідстві показань учасників кримінального провадження, суд обґрунтовано доходить висновку про те, що обвинувачений та потерпілі знайомі між собою та перебувають в особистих неприязних стосунках.

З наданих в судовому засіданні показань ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, відомості про які викладені в обвинувальному акті як фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим стала поведінка потерпілого ОСОБА_8 , яка полягала в тому, що останній мив свій транспортний засіб на вулиці біля свого будинку, в результаті чого увесь бруд від транспортного засобу потрапляв до подвір`я ОСОБА_12 , який в подальшому попередив ОСОБА_8 про неприпустимість миття автомобіля у такий спосіб з причин забруднення території біля подвір`я ОСОБА_12 , після чого між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 виникла словесна перепалка, яка в подальшому призвела до виникнення події кримінального правопорушення.

За таких фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та містять в обвинувальному акті, доказах, наданих стороною обвинувачення, і підтверджених в судовому засіданні показаннями обвинуваченого ОСОБА_12 потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала неправомірна поведінка самого потерпілого, ОСОБА_8 .

Отже, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_12 , викладена прокурором в обвинувальному акті, - є помилковою та невірною, оскільки діяння обвинуваченого, що складають об`єктивну сторону складу злочину, не можуть бути кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство, оскільки обвинувачений та потерпілі були знайомі, до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках, поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих і простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них, а тому таке суспільно небезпечне діяння в залежності від такого умислу, мотивів, цілей обвинуваченого та обставин учинення ним кримінального правопорушення має бути кваліфіковане за ознаками злочинів, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. В даному випадку не має кваліфікуючого значення вчинення суспільно небезпечного діяння в громадському місці, що свідчить про необґрунтованість посилання прокурора на таку обставину, як основоположну для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст. 296 КК України.

Крім того, посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_12 під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебував у стані алкогольного сп`яніння, не підтверджується належними та допустимими доказами, які об`єктивно та достовірно свідчили про такі фактичні дані, зокрема висновками судово-медичної експертизи чи судово-токсикологічного дослідження чи іншими документами, які б не викликали б сумніву, що в крові обвинуваченого виявлено спирти в концентрації, яка б свідчила про стан алкогольного сп`яніння. В той час, показання потерпілих та свідків не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння. Більш того, обвинувачений та свідки сторони захисту спростовують факт перебування ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння під час події, яка кваліфікована прокурором як суспільно-небезпечне діяння, що викликає сумніви у достовірності фактичних даних, які б свідчили про перебування обвинуваченого в стані сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини кримінального провадження, всебічно, повно й неупереджено дослідивши під час судового розгляду докази, які підтверджують такі обставини, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, як окремо так і в їх сукупності, суд дійшов висновку, що висунуте та пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України за фактичних обставин, викладених прокурором в обвинувальному акті, суд вважає необґрунтованим та недоведеним, оскільки в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_12 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, прокурором були надані докази, досліджені в судовому засіданні, а саме: показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які у своїх показаннях підтвердили викладені в обвинувальному акті обставини; протокол слідчого експерименту від 16 травня 2013 року, проведеного на АДРЕСА_1 , за участі потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідків, статиста та понятих, яким відтворено обставини та обстановку події, яка мала місце 3 серпня 2012 року; висновок експерта № 11/1 від 17 травня 2013 року, висновок експерта № 53д від 3 квітня 2013 року, висновок експерта № 81д від 18 травня 2013 року, якими підтверджено, що виявлені на потерпілих тілесні ушкодження спричинені тупим предметом і за своїм характером тягнуть розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 день, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та могли утворитися в строк 3 серпня 2012 року та за обставин, на які вказано в постанові про призначення експертизи.

В той час, допитані в судовому засіданні як свідки сторони обвинувачення, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 не були очевидцями події кримінального правопорушення і не повідомили суду у своїх показаннях про обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені прокурором в обвинувальному акті та досліджені в судовому засіданні, які вони могли спостерігати особисто, у тому числі чи заподіював ОСОБА_23 тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , механізм та спосіб заподіяння таких ушкоджень здоров`ю потерпілим, а лише повідомили суд у своїх показаннях про наслідки події, яка мала місце 3 серпня 2012 року біля подвір`я ОСОБА_24 .

Однак, обвинувачений, ОСОБА_12 , під час судового розгляду у кримінальному провадженні вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 296 КК України, за фактичних обставин викладених в обвинувальному акті, не визнав повністю та надав суду наступні показання, аналогічні тим, що були надані на досудовому розслідування як підозрюваним, в яких зазначив, що він 3 серпня 2012 року о 20 год. 30 хв. повертався з роботи зі своїми колегами на транспортному засобі, в якому знаходилися він, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 і ОСОБА_14 до домоволодіння ОСОБА_12 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 . Рухаючись провулком, ОСОБА_12 помітив, що біля подвір`я сусідів, ОСОБА_8 мив свій транспортний засіб. Автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_12 , розвернувся в кінці вулиці та зупинився біля подвір`я обвинуваченого, з якого вийшов сам обвинувачений, ОСОБА_25 та ОСОБА_14 , а ОСОБА_26 поїхав автомобілем в магазин. Після цього, ОСОБА_14 вступив до калюжі та почав викручувати носки, при цьому промовив, що у ОСОБА_12 постійно, щось не гаразд із сусідами. У зв`язку із цим, обвинувачений голосно звернувся до ОСОБА_8 із зауваженням щодо неприпустимості миття автомобіля на вулиці, після чого ОСОБА_8 виразився нецензурною лайкою в бік ОСОБА_12 . Після цього обвинувачений зайшов до свого подвір`я, де знаходилася його дружина, син та дочка, яким ОСОБА_12 пояснив ситуацію, що виникла із сусідом ОСОБА_27 та пішов до нього, щоб пояснити йому про неприпустимість миття автомобіля на вулиці. Слідом за обвинуваченим також пішла дружина, ОСОБА_13 та його син, ОСОБА_15 . Обвинувачений підійшов до потерпілого, ОСОБА_8 , який мив транспортний засіб та знаходився на його передньому лівому колесі і запитав, коли він припинить мити транспортний засіб на вулиці, оскільки увесь бруд від автомобіля тече вздовж подвір`я ОСОБА_12 . В цей час дружина обвинуваченого знаходилася біля переднього правого колеса транспортного засобу, а син позаду автомобіля на відстані 3-5 метрів. В цей час з подвір`я ОСОБА_24 вийшла ОСОБА_9 , яка знаходилася біля входу в подвір`я. Між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з одного боку та ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла словесна перепалка, сварки та образи. Під час такої розмови обвинувачений взяв своєю правою рукою за ліву руку ОСОБА_8 для того, щоб показати як бруд від миття автомобіля потрапляє до його подвір`я. В цей момент, ОСОБА_9 нанесла своєю правою рукою удар в обличчя дружини обвинуваченого і попрямувала до ОСОБА_12 . В цей час, обвинувачений продовжував утримувати за руку ОСОБА_8 , який намагався звільнитися з рук обвинуваченого та наносити удари руками та ногами по тілу ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 наблизившись в притул (на відстані близько 20 см.) до обвинуваченого наносила останньому з різних сторін численні удари руками в область голови та плечей. В слід за нею вибігла ОСОБА_10 , яка також наблизилась в притул і почала наносити разом із ОСОБА_9 удари руками по голові та тулубу обвинуваченого мокрою ганчіркою, яку вона взяла з відра, яке знаходилося біля автомобіля. В цей час, обвинувачений відпустив ОСОБА_8 , якого тримав рукою, який після цього упав і поїхав по траві, яка знаходилася на узбіччі дороги. Після цього, обвинувачений захищаючись від ударів потерпілої, яка зростом нижча від нього, закрив обличчя і голову руками зігнутими в ліктях на рівні своїх плечей, відступати назад в бік хвіртки потерпілих, при цьому ухиляючись від ударів, повертаючись в різні боку та змінюючи нахил рук зігнутих в ліктях, в залежності від тих ударів, які йому наносились. При цьому, як показав обвинувачений його лікті знаходились на рівні обличчя потерпілих. Перечепившись за бордюр, ОСОБА_12 підсів на праву ногу. В цей момент, ОСОБА_8 замахнувся, як було в подальшому з`ясовано, гумовим кийком у задню праву бокову частину спини. Другий удар, який був нанесений ОСОБА_8 , обвинувачений відбив і вирвав у нього гумовий кийок та перекинув його через автомобіль. Після цього, обвинувачений, його дружина та син пішли додому.

Аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_12 під час судового розгляду були надані показання свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , про обставини події, яка мала місце 3 серпня 2012 року близько 20 год. 30 хв. на пров. Котляревського біля подвір`їв Вошкулата та Вертелецького. Такі покази є послідовними, не суперечливими між собою та не викликають об`єктивних сумнівів у їх правдивості.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2014 року, за клопотанням сторони захисту, на підставі ст.ст. 240, 333 КПК України, було доручено СВ Бориспільському МВ ГУ МВС України в Київській області, в строк до 15 травня 2014 року, провести за участю обвинуваченого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_28 , з метою перевірки та уточнення їх показань, слідчий експеримент для відтворення дій обвинуваченого ОСОБА_12 , обстановки та обставин події, яка мала місце 3 серпня 2012 року на АДРЕСА_1 , у тому числі встановлення механізму заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_29 та ОСОБА_10 .

Після проведення слідчим СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України у Київській області, ОСОБА_30 , слідчого експерименту, до суду надійшов протокол слідчого експерименту від 12 травня 2014 року, проведеного на АДРЕСА_1 , в умовах найбільш наближених до тих умов, в якій відбулася подія 3 серпня 2012 року. Слідчий експеримент був проведений за участі прокурора ОСОБА_31 , обвинуваченого, ОСОБА_12 , його захисника ОСОБА_11 ,, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 та понятих, ОСОБА_32 та ОСОБА_33 . Протокол проведення слідчого експерименту підписаний всіма учасниками слідчої дії, з доповненнями, що були викладені обвинуваченим ОСОБА_12 , свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_28 з додаванням фотоілюстрації. Під час проведення слідчого експерименту використовувався автомобілі, найбільш наближені тим, що приймали участь в події, яка мала місце 3 серпня 2012 року.

Зі змісту протоколу слідчого експерименту, випливає, що обвинувачений ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_28 , відтворили обстановку та обставини події, яка мала місце 3 серпня 2012 року на АДРЕСА_1 , що зафіксовано в протоколі слідчого експерименту від 3 серпня 2012 року.

Допитані в судовому засіданні поняті ОСОБА_34 та ОСОБА_35 підтвердили обставини за яких був проведений 12 травня 2012 року слідчий експеримент, спроможність показань обвинуваченого та свідків, які відтворили обставини та обстановку події, яка відбулася 3 серпня 2012 року та мала місце на АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року, за клопотанням сторони захисту, на підставі ст.ст. 242, 332 КПК України, призначено у кримінальному провадженні судово-медичну експертизу, проведення якої було доручено Київському обласному бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертизи судом були поставлені наступні питання: чи могли утворитися (виникнути) виявлені у потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тілесні ушкодження при обставинах, зазначених під час проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_28 , проведеного 12 травня 2014 року, а саме тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , у вигляді двох садин в ділянці шиї зліва, садна в ділянці правого колінного суглобу на передній поверхні, двох саден в ділянці правої гомілки на передній поверхні в верхній третині в наслідок того, що обвинувачений взяв потерпілого правою рукою за задню ліву частину шиї та відштовхнув його від себе, внаслідок чого останній впав на асфальтно-бетонне покриття; тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , у вигляді двох кровонапливів в ділянці лівого плеча на внутрішній поверхні в середній третині та садна в ділянці лівої ступні на зовнішній поверхні в результаті того, що обвинувачений взяв потерпілого правою рукою за його ліву руку в області передпліччя, після чого потерпілий вирвався від нього і впав на спину на підвищення на узбіччі; тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , у вигляді садна в ділянці лівого ліктьового суглобу на задній поверхні в наслідок того, що потерпілий впав на узбіччя проїзної частини задньою частиною тіла, після того як потерпілий вирвався від обвинуваченого, коли той взяв його за передпліччя; тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 , у вигляді забою м`яких тканин обличчя, закритого перелому кісток носу, струсу головного мозку, забою м`яких тканин шийного відділу хребта - в результаті того, що потерпіла наблизившись в притул (на відстані близько 20 см.) до обвинуваченого наносила останньому з різних сторін численні удари руками в область голови та плечей. При цьому, обвинувачений захищаючись від ударів потерпілої, яка зростом нижча від нього, закрив обличчя і голову руками зігнутими в ліктях на рівні своїх плечей, відступати назад, при цьому ухилятися від ударів, повертаючись в різні боку та змінюючи нахил рук зігнутих в ліктях, в залежності від тих ударів, які йому наносились. При цьому, лікті обвинуваченого знаходились на рівні обличчя потерпілої. Та чи могла потерпіла отримати виявлені у неї тілесні ушкодження внаслідок контакту з руками потерпілого, якими він блокував удари останньої, коли обвинувачений ухилявся від нанесених ударів; тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , у вигляді струсу головного мозку та забою м`яких тканин шийного відділу хребта за обставин, аналогічним тим, що і ОСОБА_9 . Крім того, на вирішення експертизи було поставлено питання чи підтверджується об`єктивними даними тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та забою м`яких тканин шийного відділу хребта, виявлених у ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 18д від 18 травня 2013 року, складеного експертом ОСОБА_36 .

За наслідками проведення експертом Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, ОСОБА_37 судово-медичних досліджень, ним був наданий висновок експерта за № 6/1 від 22 жовтня 2014 року з докладним описом проведених досліджень та зроблених за їх результатами висновків з відповідями на поставлені судом питання відповідно до яких з урахуванням локалізації та характеру тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і обвинуваченого ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_38 та ОСОБА_28 і даних проведеного слідчого експерименту від 12 травня 2014 року можна сказати про те, що всі вищеописані ушкодження як у потерпілих так і у обвинуваченого могли утворитися при обставинах, які викладені в матеріалах слідчого експерименту, на які вказує обвинувачений ОСОБА_12 . Також, як дійшов висновків експерт, з урахуванням заключень консультантів КОБСМЕ у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних, діагноз: струс головного мозку та забій м`яких тканин шийного відділу хребта не підтверджується об`єктивними клінічними даними, тому при оцінці ступеня тяжкості не може прийматися до уваги згідно МОЗ України від 17.01.1995 року.

Крім того, відповідно до висновку експерта Бориспільського відділення КОБСМЕ, ОСОБА_39 , від 20 червня 2013 року за № 98д, з представленої медичної документації відомо, що у ОСОБА_12 мались тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин із синцем поперекової області зліва, забою лівої нирки. Виявлені тілесні ушкодження спричинені тупим предметом і за своїм характером тягнуть розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 день, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися в строк 3 серпня 2012 року та за обставин, на які вказано в постанові про призначення експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено вимогами ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ст. 22 КПК України).

Таким основоположним принципом кримінального судочинства як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, закладеного в положенні ст. 62 Конституції України та ч.2 ст. 17 КПК України, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини кримінального правопорушення, всебічно повно й неупереджено дослідивши під час судового розгляду окремо з одного боку фактичні дані, що містяться в показаннях ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , протокол проведення слідчого експерименту від 16 травня 2013 року, Висновок експерта № 11/1 від 17 травня 2013 року, висновок експерта № 53д від 3 квітня 2013 року, висновок експерта № 81д від 18 травня 2013 року, а з іншого боку фактичні дані, що містяться в показаннях обвинуваченого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , протоколі слідчого експерименту від 12 травня 2014 року та висновку судово-медичної експертизи за № 6/1 від 22 жовтня 2014 року, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_12 у вчиненні будь-якого суспільно небезпечного діяння, за яке встановлена кримінальна відповідальність згідно зі Законом України про кримінальну відповідальність - поза розумним сумнівом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та обґрунтованих правових підстав для виходу суду, на підставі ч.3 ст. 337 КПК України, за межі висунутого ОСОБА_12 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації, оскільки з одного боку таке процесуальне рішення є правом суду, а не обов`язком, а з іншого боку стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_12 будь-якого іншого суспільно небезпечного діяння - за межами розумного сумніву.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Оскільки в діяннях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_12 у вчиненні такого кримінального правопорушення, яке не підтвердилося та не було доведене під час судового провадження, шляхом надання прокурором достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід не застосовувались.

Речові докази у справі та процесуальні витрати відсутні.

На підставі ст. ст. 369-371, 373, 374, 376 Кримінально-процесуального кодексу України,

З А С У Д И В:
ОСОБА_12 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, та виправдати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду
Київської області (підпис) ОСОБА_1
Згідно оригіналу:

Суддя ОСОБА_1