Справа № 460/1032/15-к
Провадження №1кп-460/243/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Духче Рожищенського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військове звання солдат, раніше не маючого судимості,-
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.3 КК України,-

обвинувачений ОСОБА_4 , який з 21.08.2014 року проходив військову службу за мобілізацією та перебував на посаді номера обслуги гранатометного взводу 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , 23 грудня 2014 року близько 07 год 30 хв без належного дозволу самовільно залишив військову частину і місце служби та прибув в АДРЕСА_1 за зареєстрованим місцем проживання до призову на військову службу, де проводив час на власний розсуд. В денний час 16 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 , де про своє прибуття повідомив командування та приступив до виконання своїх службових обов`язків несення військової служби. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за мобілізацією в період з 23.12.2014 року по 16.02.2015 року самовільно залишив місце служби та військову частину без поважних причин, тривалістю понад місяць, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.3 КК України.
Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.407 ч.3 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав та по суті обвинувачення показав, що до призову на військову службу за мобілізацією він проживав в АДРЕСА_1 разом з дружиною та малолітньою дитиню. В серпні 2014 року він добровільно подав заяву про прийняття на військову службу, після чого був призваний за мобілізацією, пройшов короткотермінові навчання та був зарахований до складу 2 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , після чого був в складі батальйону був відправлений в зону проведення антитерористичної операції на сході України, де знаходився до грудня 2014
року. Після повернення з зони АТО він по сімейних обставинах та стану здоров`я дитини змушений був 23 грудня 2014 року поїхати додому, де допомагав дружині по господарству. В січні 2015 року він дізнався, що його підрозділ знову відправлений на схід України, після чого він самостійно прибув в м.Башкирівка Харківської області, де командир роти повідомив, що його немає в списках і сказав їхати в м.Яворів. 16 лютого 2015 року він самостійно прибув в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження служби. В скоєному він розкаюється, просить суворо його не наказувати.
Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні місця служби та військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць, і його дії за ч.3 ст.407 КК України кваліфіковано правильно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, добровільне припинення злочинного діяння, приймав участь в антитерористичній операції, наявність на утриманні малолітньої дитини. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.
З врахуванням обставин по справі, наявністю декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, його відношення до скоєного злочину та бажання продовжувати військову службу, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання більш м`яке, ніж передбачено в санкції частини статті доведеного злочину, а саме у виді службового обмеження.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, та обрати покарання за ст.407 ч.3 КК України, застосуваши ч.1 ст.69 КК України у виді службового обмеження на строк 06/шість/ місяців, з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків грошового забезпечення.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СУДДЯ: