АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Вотьканича Ф.А.,

суддів - Стана І.В.,
Лізанця П.М.,

за участю прокурора - Фотченка С.І.,

засудженого ОСОБА_1., , -

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляцією яку подав засуджений ОСОБА_1. на вирок В.Березнянського
районного суду від 19 січня 2007 року. Цим
вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1, гр. України, з середньою спеціальною освітою,
розлучений, тимчасово не працює, судимий 09
грудня 2003 року В.
Березнянським районним судом за ст. 121
ч. 1 КК
України на п'ять років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з
випробуванням з іспитовим строком три роки, засуджений за ч. 2 ст. 332 КК України на
чотири роки в позбавлення волі з конфіскацією засобів вчинення злочину.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання приєднано частину
не відбутого - два роки
позбавлення волі за вироком В.Березнянського районцого суду від 09 грудня 2003 року й остаточно
до відбуття ОСОБА_1. призначено шість років позбавлення волі з конфіскацією
засобів вчинення злочину.

Запобіжний захід
щодо ОСОБА_1. до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під
вартою, а початок відбуття покарання визначено рахувати з 31 жовтня 2006 року.

Мобільний
телефон MapKH«Nokia 3220»
-конфісковано в доход держави. Речові докази-документи, залишено при
справі.

Згідно вироку,
ОСОБА_1. визнаний винуватим і засуджений за вчинений злочин при таких
обставинах

30-31 жовтня 2006 року ОСОБА_1. за
попередньою змовою групою осіб вчинив організацію незаконного переправлення
чотирьох осіб через державний кордон України, керував такими діями, надавав
вказівки та поради, здійснив супроводження нелегальних мігрантів від околиці с Зарічево
Перечинського району в район 140
прикордонного знаку

Справа № 228, категорія 11-а
номер рядка статистичного звіту- 14
Головуючий у суді першої інстанції. Цибик І й доповідач- стан і.в.

2

державного кордону України, що розташований на території
В.Березанського району на кордоні з Словаччиною,' надавав вказівки щодо
найбільш зручного маршруту руху та місця подолання державного кордону України,
керував діями нелегальних мігрантів під час руху, забезпечував їх охорону.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1. вказує про те, що вирок суду є незаконним та
необгрунтованим, що висновки суду не узгоджуються з фактичними обставинами
справи. Вважає, що як органом досудового слідства так і судом не здобуто даних
про те, що він з ким-небудь домовлявся про вчинення злочину, зокрема, про те,
які саме дії кожний згідно домовленості повинен був учинити. На місце події, де
зустрів чотирьох нелегальних мігрантів прийшов з метою порибалити. Ці його
доводи у судовому засіданні не спростовані і їм не дана належна оцінка.
Представниками органів досудового слідства щодо чотирьох невідомих йому осіб,
які виявились нелегальними мігрантами застосовувались фізичне та психологічне
насильство, тому вони обмовили його у вчиненні злочину. Судом необгрунтовано
відмовлено у задоволенні заявленого ним клопотання про його повторне
пред'явлення для впізнання нелегальним мігрантам. Висновки суду про його
причетність до вчинення злочину ґрунтуються на припущеннях. При прийнятті
рішення судом не дана оцінка показанням свідка ОСОБА_2. про його непричетність
до вчинення злочину й у вироку не вказується про те, приймає суд чи відхиляє
показання цього свідка. Судом у вироку також не наведені докази у підтвердження
висновку про те, що саме він організував незаконне переправлення осіб через
державний кордон України, керував діями нелегальних мігрантів, давав їм
вказівки та поради щодо найбільш зручного маршруту їх руху, місць подолання
державного кордону, що забезпечував їх охорону.

Просить вирок
суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за
відсутності у його діях складу злочину.

Іншими учасниками процесу апеляція на вирок не
подавалась.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду про суть вироку, повідомлення про те, ким і в
якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляції, пояснення засудженого
ОСОБА_1., який підтримав доводи поданої ним апеляції, пояснення прокурора, який
вважав вирок суду законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає, що вирок
суду підлягає до зміни з таких підстав.

Доводи апеляції засудженого
ОСОБА_1. про те, що вирок суду є незаконним та необгрунтованим, що висновки
суду не узгоджуються з фактичними обставинами справи, що як органом досудового
слідства так і судом не здобуто даних про те, що він з ким-небудь домовлявся
про вчинення злочину, що висновки суду про його причетність до вчинення злочину
ґрунтуються на припущеннях, колегія суддів відхиляє з таких підстав. Зібраними
органом досудового слідства та перевіреними у судовому засіданні доказами
достовірно підтверджено, що засуджений ОСОБА_1. своїми діями сприяв незаконному
переправленню осіб - нелегальних
мігрантів через державний кордон за попередньою змовою групою осіб.

Так, із перевірених у судовому
засіданні показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6вбачається, що в
серпні 2006 року
вони в офіційному порядку прилетіли з Індії в м. Київ з метою подальшого
переправлення через державний кордон України в країни Західної Європи. Приблизно
20 жовтня 2006 року на
легковому автомобілі їх доставили до одноповерхового будинку, що розташований
серед гір. У будинку їх розмістили в одній із кімнат і замкнули на ключ. 31 жовтня 2006 року приблизно о
18-й годині
до будинку, де вони знаходились прийшов невідомий їм чоловік, на обличчі якого
була маска і жестами наказав їм виходити з будинку й слідувати за ним, що вони
і зробили. Вийшовши з будинку, сіли в автомобіль і поїхали до державного
кордону України зі Словаччиною. Проїхавши приблизно 25-30 хвилин
автомобіль зупинився і на переднє сидіння сів, як в подальшому виявилось,
ОСОБА_1.. Проїхавши ще 25-30
хвилин автомобіль зупинився й водій жестом наказав їм виходити. Вийшовши з
автомашини, побачили, що знаходяться в лісистій місцевості, а також ще одного
чоловіка, який був у масці. З автомашини також вийшов ОСОБА_1.. Одразу ж після
цього чоловік у масці наказав їм

з

слідувати за ним і вони почали рухатись один за одним
углиб лісу, а позаду них замикав колону ОСОБА_1.. Під час руху чоловік у масці
періодично спілкувався з ОСОБА_1., однак про що вони говоримли їм невідомо,
оскільки не розуміють мови, на якій вони розмовляли. Приблизно через 7-10 хвилин ходу по
лісу чоловік у масці наказав їм присісти й бути тихо, а сам направився углиб
лісу. ОСОБА_1. залишився разом із ними. Через деякий час їх затримали
прикордонники.

Свідки ОСОБА_7.
та ОСОБА_8., - прикордонники
прикордонної застави Великий Березний показали, що 31 жовтня 2006 року вони разом
перебували в прикордонному наряді «Чатовий кордону» й несли службу в районі 135-140 прикордонних
знаків. Приблизно о 19-й годині під час їх пересування по лісу, почули попереду
себе підозрілі шуми, які могли бути утворені від кроків у зв'язку з
проходженням групи осіб. Вони прийняли рішення замаскуватись і почали вести
приховане спостереження за місцем, звідки доносився шум. У зв'язку з тим, що
шум почав віддалятися, вони пішли вслід за цим шумом. Наблизившись до річки
Убля, ввімкнули ліхтар і на відстані приблизно 10 метрів побачили групу невідомих осіб. Підійшовши до групи
осіб, побачили, що на землі сидять чотири невідомі особи, схожі на вихідців із
країн південно - східної
Азії, а поруч з ними сидів невідомий чоловік європейської зовнішності, яким
виявився ОСОБА_1.. Місце виявлення вказаної групи осіб знаходилось приблизно на
відстані 300 - 350 метрів
від лінії державного кордону./Під час розмови вони з'ясували, що ОСОБА_1. є
мешканцем АДРЕСА_1, а чотири невідомі особи, які лежали поруч із ним на землі,
є громадянами Індії. Після/ цього по радіостанції вони викликали з прикордонної
застави «Великий Березний» прикордонний наряд «оперативно- пошукова група» і
конвоювали всіх до автомобільної дороги. По дорозі під час розмови ОСОБА_1. не
вказував про те, що мав які -небудь речі, а запропонував їм по 100 доларів США за те, щоб його
відпустили.

З протоколів
впізнання від 7 листопада
2006 року
вбачається, що ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 впізнали ОСОБА_1., як
особу, що приймала участь в їх незаконному переправленні через державний кордон
України (т.1, а. с 107-108;
109-110; 111-112; 113-114 ), - а з протоколів очних ставок проведених між вищевказаними
свідками та ОСОБА_1., - що саме
ОСОБА_1. супроводжував їх в автомобілі та в пішому порядку з метою незаконного
переправлення через державний кордон України (т. 1, а. с. 158-159
;160-161;162-163;164-166 ).

З протоколів
відтворення обстановки й обставин події, проведеного за участю свідків громадян
Індії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що свідки добровільно розповіли й на місця
показали про обставини незаконного переправлення 31 жовтня 2006
року ОСОБА_1. та іншими невідомими їм особами їх та ще двох громадян Індії
через державний кордон України (т.1, а. с. 104-108, 109-113), а з протоколів
відтворення обстановки й обставин події, проведеного за участю свідків
прикордонників застави «Великий Березний» ОСОБА_7. та'ОСОБА_8 ., - що свідки на
місці події дали детальні показання про обставини виявлення й затримання ними 31 жовтня 2006 року в районі 140 прикордонного
знаку на ділянці прикордонної застави «Великий Березний» групи нелегальних
мігрантів - громадян
Індії та ОСОБА_1., який їх супроводжував до державного кордону України з метою
їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України (т.1, а. с. 138-142 ; 143-146 ).

Протоколами огляду місця події від 1 листопада 2006 року та
додаткового огляду місця події від 23
листопада того ж року підтверджено, що місце події ,де 31 жовтня 200б року
прикордонний наряд виявив чотирьох нелегальних мігрантів громадян Індії та гр.
України ОСОБА_1. знаходиться в районі 140
прикордонного знаку на ділянці прикордонної застави «Великий Березний». Під
час огляду місця події будь- яких речей чи документів, які б мали відношення до
справи, в тому числі вудочки, гачків, звареної перлової каші, виявлено не було
(т.1, а. с. 63-71; т. 2,
а. с. 147-152 ).

4

З протоколу
особистого огляду ОСОБА_1. від 31
жовтня 2006 року
вбачається, що під час затримання в ОСОБА_1. виявлено та вилучено мобільний
телефон марки «Нокія 3220»
сірого кольору й не виявлено будь- яких інших речей (т.1, а. с. 11 ).

З протоколу
огляду мобільного телефона
та постанови про визнання речовим доказом, вбачається, що мобільний телефон
визнаний речовим доказом у справі (т.1, а. с. 153,154,155).

З показань
ОСОБА_1. вбачається, що винним себе в інкримінованому йому злочині він не
визнавав і показував, що 31
жовтня 2006 року
приблизно о 17- 18-й
годині він вийшов з будинку по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 й направився в
напрямку пункту пропуску через державний кордон України зі Словаччиною на річку
Ублянка ставити ночники
на рибу. Струну, гачки та зварену перлову кашу він приніс із собою з с Зарічево, де
проживає в колишньої дружини. Перебуваючи на березі річки, почув шурхіт у кущах
і, підійшовши ближче, побачив чотирьох раніше невідомих йому осіб. Він подумав,
що це також рибаки і попросив у них закурити. Одразу ж побачив, що це
нелегальні мігранти й запитав у них, хто вони й звідки, однак відповіді від них
не отримав. Вирішив повертатися до річки і після цього його й нелегальних
мігрантів затримав прикордонний наряд прикордонної застави. Знаходячись на
заставі довідався, що його затримали разом із чотирма громадянами Індії.

Свідок ОСОБА_2.
показала, що 31 жовтня 2006 року приблизно в
обідній час брат ОСОБА_1. прийшов додому й узяв від неї ключі від слюсарки
батька, що у дворі, для того, щоб взяти вулиці й гачки для вилову риби. Через
декілька хвилин ОСОБА_1. повернув ключі й повідомив їй, що прийде наступного
дня для того, щоб разом піти на могилу матері. Під час розмови не повідомляв їй
куди направляється й з якою метою. Наступного дня їй зателефонували з
прикордонної застави й попросили принести паспорт брата' що вона зробила. їй
було повідомлено, що брата затримали з нелегальними мігрантами.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано відхилив показання засудженого
ОСОБА_1. про його непричетність до вчинення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України
злочину, в тому числі показання про те, що на місце події, де зустрів чотирьох
нелегальних мігрантів прийшов з метою порибалити, оскільки вони спростовуються
сукупністю вищенаведених доказів, які об'єктивно узгоджуються між собою й з
вищенаведених підстав також відхиляє доводи апеляції в цій частині. Судова
колегія також відхиляє доводи апеляції ОСОБА_1. про те, що судом не дана оцінка
показанням свідка ОСОБА_2. про його непричетність до вчинення злочину, оскільки
зі змісту показань цього свідка не вбачається причетний чи непричетний ОСОБА_1.
до скоєння злочину.

У справі
відсутні будь-які дані про те, що у свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
були підстави для обмови ОСОБА_1. у вчиненні злочину, на такі не вказував як
під час досудового так і судового слідства засуджений ОСОБА_1., а також доводи
апеляції ОСОБА_1. про те, що представниками органів досудового слідства щодо
вищевказаних осіб застосовувались фізичне та психологічне насильство, тому вони
обмовили його у вчиненні злочину, оскільки останні про зазначене в своїх
показаннях не вказували, -
в підтвердження цих доводів у справі відсутні будь-які дані й ОСОБА_1. в апеляції не
наводить докази в їх підтвердження.

Таким чином
вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину засудженого ОСОБА_1. в
сприянні незаконному переправленню осіб -
чотирьох нелегальних мігрантів через державний кордон України, вчиненому за
попередньою змовою групою осіб.

Дії засудженого ОСОБА_1. за ст. 332 ч. 2 КК України
кваліфіковані правильно.

Як
необгрунтовані й такі,що не узгоджуютъся з вимогами закону, колегія суддів
вважає доводи апеляції про те, що судом необгрунтовано відмовлено в задоволенні
заявленого ним клопотання про його повторне пред'явлення для впізнання
нелегальним мігрантам. У справі відсутні будь-які дані про те, що впізнання
ОСОБА_1. проведено з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства,
а зі змісту показань ОСОБА_1. вбачається, що саме він був затриманий разом із
цими особами.

Доводи апеляції про те, що судом у
вироку не наведені докази у підтвердження висновку про те, що саме він
організував незаконне переправлення осіб через державний

5

кордон України, керував діями
нелегальних мігрантів, давав їм вказівки та поради щодо найбільш зручного
маршруту їх руху, місць подолання державного кордону, колегія суддів
задовольняє, оскільки вони узгоджуються з матеріалами кримінальної справи, в
яких відсутні будь-які дані про те, що саме ОСОБА_1. організував незаконне
переправлення осіб через державний кордон України, керував діями нелегальних
мігрантів, давав їм вказівки та поради щодо найбільш зручного маршруту їх руху
і місць подолання державного кордону й виключає з мотивувальної частини вироку
висновки про наявність у діях ОСОБА_1. цієї об'єктивної сторони злочину.

З урахуванням
ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, в тому числі того,
що ОСОБА_1. злочин учинив під час іспитового строку встановленого йому згідно
вироку В. Березнянського районного суду від 09 грудня 2003
року, а також враховуючи те, що об'єм пред'явленого ОСОБА_1. обвинувачення
істотно зменшився, судова колегія вважає за необхідне пом'якшити призначене
йому за ч. 2 ст. 332 КК України
покарання.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

апеляцію, яку подав засуджений ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок В.
Березнянського районного суду від 19
січня 2007 року
щодо засудженого ОСОБА_1 змінити :
пом'якшити призначене йому за ст. З ЗІ ч. 2 КК України покарання до трьох років одного місяця
позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до цього покарання приєднати частину не відбутого - два роки
позбавлення волі за вироком В. Березнянського районного суду від 09 грудня 2003 року й остаточно
до відбуття ОСОБА_1. призначити п'ять років один місяць позбавлення волі з
конфіскацією засобів вчинення злочину.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Головуючий - суддя