Справа № 161/4677/15-к
Провадження № 1-кс/161/1296/15
У Х В А Л А

м. Луцьк 29 березня 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання старшого слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури м. Луцька Волинської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 , повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Так, 24.03.2015 року близько 22.00 години, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник на грунті постійних неприязних відносин. Діючи з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, наніс своєму вітчиму ОСОБА_7 близько десяти ударів кулаками обох рук та близько трьох ударів правою ногою у взутті, у життєво-важливий орган голову. В результаті чого потерпілому спричинено тілесні ушкодженні у вигляді забою головного мозку з крововиливами під оболонки, множинних зламів кісток лицевого і мозкового черепа, відкритої черепно-мозкової травми, від яких останній помер в ніч з 24 на 25 березня 2015 року.

Своїми умисними діями, які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.

27.03.2015 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

28.03.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 свою вину визнав у повному обсязі та детально повідомив про обставини вчинення ним злочину.

Разом з тим, вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами ОМП від 27.03.2015 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами.

У досудового слідства наявні обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як ОСОБА_5 відразу після вчинення злочину переховувався від правоохоронних органів і був затриманий тільки на третій день в результаті проведення оперативно-розшукових заходів, окрім того встановлено, що останній постільну білизну та частину шпалер з місця злочину (кімнати) та на яких знаходилися сліди крові, з метою знищення доказів вчинення злочину, сховав в підсобному приміщенні.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий умисний злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, не має постійного місця проживання, так як проживав у будинку покійного, немає рідних та близьких, постійного джерела доходів, схильний до насильства відносно інших осіб, тому є достатні підстави вважати, саме застосування до нього виняткового запобіжного заходу тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого умисного злочину проти життя особи, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що підозрюваний не має на даний час місця проживання. Запобіжний захід у вигляді застави не можу бути застосовано відносно ОСОБА_5 , оскільки на даний час в останнього відсутні кошти, які згідно ч. 5 ст.182 КК України необхідно внести на спеціальний рахунок. Також запобіжний захід у вигляді застави не може бути обраний до ОСОБА_5 , оскільки даний злочин було вчинено із застосуванням насильства до потерпілого, що призвело до загибелі потерпілого.

З огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також враховуючи наявність вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, виникла необхідність у застосуванні щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 на шістдесят днів.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання з підстав у ньому викладених. Просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання підлягає до задоволення, при цьому надати будь-які обгрунтовані пояснення на підтримання клопотання не зміг, лише висловився загальними фразами, які на його думку повністю обґрунтовують клопотання слідчого. Просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що в нього мається житло в м. Луцьку де проживають його дід і баба, він не хотів вбивати вітчима, наносив останньому удари руками та ногами лише в голову, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та врахувати, що на його утриманні перебувають дитина з дружиною.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання щодо обрання у відношенні його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та пояснив, що його підзахисний має постійне місце проживання, не ухилятиметься від слідства, слідчим не доведено доказами обґрунтування тримання під вартою. Просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, свідків, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_5 24.03.2015 року в період часу з 21.45 години до 22.30 годин, перебуваючи за місцем свого проживання та реєстрації, в житловому будинку АДРЕСА_1 . На грунті неприязних відносин, які виникли між ним та ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, зав`язалася бійка. В результаті якої, вони наносили руками один одному удари в різні частини голови. Окрім того ОСОБА_5 , усвідомлюючи значення своїх дій, став наносити ОСОБА_7 удари ногами по голові. В результаті нанесення ОСОБА_5 ногою останнього удару ОСОБА_7 по голові, останній впав спиною на ліжко і став шипіти та не зміг більше піднятися. Відповідно до довідки СМЕ від 27.03.2015 року, смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті заподіяння підозрюваним ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді забою головного мозку з крововиливами під оболонки, множинних зламів кісток лицевого і мозкового черепа, відкритої черепно-мозкової травми, від яких останній помер.

Підозрюваний ОСОБА_5 органами досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Також встановлено, що органи досудового розслідування вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України обгрунтовують зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Таким чином у відповідності до ст. 12 КК України ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що стороною кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, в результаті якого настала смерть ОСОБА_7 . При цьому завдання кримінального провадження чітко визначає, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Також судом встановлено і це вбачаться із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження у своєму клопотанні вказується про наявність таких ризиків, як може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак в ході судового розгляду клопотання по суті, судом достовірно встановлено, а стороною кримінального провадження доведено наявними в матеріалах клопотання, наявність такого ризику, як знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При цьому стороною кримінального провадження суду не доведено достатніми, достовірними, допустимими та належними доказами наявність таких ризиків, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також судом встановлено і це вбачається із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження у своєму клопотання в повній мірі обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, який знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду клопотання по суті.

При цьому суд приходить до висновку, що неможливим є обрання у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, так як він скоїв кримінальне правопорушення в результаті чого наступила смерть потерпілого, і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше десяти років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів враховує вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи, щире каяття.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Судом при розгляді клопотання достовірно встановлено і це підтверджується письмовими матеріалами клопотання, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, який спричинив загибель ОСОБА_7 . А тому за таких обставин, суд приходить до висновку не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Судом при розгляді клопотання встановлено і цього не заперечувалося самим підозрюваним, що 27 березня 2015 року о 18.30 годині ОСОБА_5 було затримано працівниками Луцького МВ УМВС України у Волинській області. При цьому він не чинив будь-якого спротиву, до нього не застосовувалась фізична сила. Про затримання ОСОБА_5 було складено протокол в порядку передбаченому ст. 208 КПК України.

Таким чином термін тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 починається з 18.30 годин 27 березня 2015 року і закінчується о 18.30 годині 26 травня 2015 року.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в результаті якого настала смерть потерпілого ОСОБА_7 , наявність такого ризику як знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, який знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду клопотання по суті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи, щире каяття. А тому за таких обставин суд приходить до висновку про задоволення клопотання та застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання. При цьому суд приходить до висновку, що неможливим є обрання у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, так як він скоїв кримінальне правопорушення в результаті чого наступила смерть потерпілого, і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше десяти років.

Керуючись ст. ст. 115, 176, 177, 178, 183, 194, 197 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова вища, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою упродовж шістдесяти днів, взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення ухвали.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою починається з 18.30 годин 27 березня 2015 року і закінчується о 18.30 годині 26 травня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1