Справа № 11-1155/11 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Категорія ч.1 ст. 190, ч. 4 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України Доповідач: Вовк А. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: Вовка А.С.

суддів: Романюка М.Ф., Марітчака Т.М.

з участю прокурора: Шахрайчук Н.І.

захисника ОСОБА_1

підсудного ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_3 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 2 вересня 2011 року, якою

кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України повернуто прокурору Личаківського району м. Львова для проведення додаткового розслідування;

запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 залишено попередньо обраний взяття під варту,

запобіжний захід підсудному ОСОБА_2 залишено попередньо обраний заставу,

колегія суддів

в с т а н о в и л а:

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 18.07.2009р. близько 22 год. 15 хв., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись на території бази відпочинку Винниківське озеро, що у м. Львів-Винники, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_2, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підійшли до ОСОБА_5, та безпричинно з хуліганських спонукань, почали наносити удари руками та ногами в різні частини тіла потерпілому, при цьому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме горловинами розбитих пляшок, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_4 в той же час за вищенаведених обставин, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_2, маючи умисел на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, почали наносити удари руками та ногами в різні частини тіла потерпілого ОСОБА_5, при цьому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме горловинами розбитих пляшок, чим спричинили потерпілому три рани на спині зліва, з них верхня з ушкодженням мязів, середня поверхнева і нижня з проникненням в черевну порожнину. Кожна з ран заподіяна загостреним предметом. Верхня рана на спині зліва відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя, середня до легкого тілесного ушкодження і нижня до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння.

Вищезазначені дії ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковані за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України.

Підсудний ОСОБА_2 органами досудового слідства обвинувачується в тому, що маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, 18.07.2009р. близько 12 год. 30 хв., перебуваючи на території бази відпочинку Винниківське озеро, що у м. Львів-Винники, в ході бесіди з ОСОБА_6, мотивуючи тим, що йому потрібен його мобільний телефон марки ОСОБА_7 2 600 грн., разом із сім-картою вартістю 10 грн., чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2 610 грн.

Крім того, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 18.07.2009р. близько 22 год. 15 хв., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись на території бази відпочинку Винниківське озеро, що у м. Львів-Винники, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_4, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підійшли до ОСОБА_5, та безпричинно з хуліганських спонукань, почали наносити удари руками та ногами в різні частини тіла потерпілому, при цьому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме горловинами розбитих пляшок, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження.

Також ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що в той же час за вищенаведених обставин, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_4, маючи умисел на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, почали наносити удари руками та ногами в різні частини тіла потерпілого ОСОБА_5, при цьому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме горловинами розбитих пляшок, чим спричинили потерпілому три рани на спині зліва, з них верхня з ушкодженням мязів, середня поверхнева і нижня з проникненням в черевну порожнину. Кожна з ран заподіяна загостреним предметом. Верхня рана на спині зліва відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя, середня до легкого тілесного ушкодження і нижня до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння.

Вищезазначені дії ОСОБА_2 досудовим слідством кваліфіковані за ч.1 ст. 190, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України.

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 2 вересня 2011 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України повернуто прокурору Личаківського району м. Львова для проведення додаткового розслідування, оскільки по справі встановлена суттєва неповнота та неправильність досудового слідства, яку неможливо усунути в судовому засіданні.

Мотивуючи рішення по справі, суд першої інстанції покликався на те, що потерпілі ОСОБА_5 (громадянин ОСОБА_8) та ОСОБА_6 (громадянин ОСОБА_9), які лише два роки на час події проживали на території України та не володіли в достатній мірі українською мовою, всупереч ст. 19 КПК України, під час досудового слідства були позбавленні права на дачу показань рідною мовою за участі перекладача. Дана неправильність, на думку суду, не може бути усунута в судовому засіданні шляхом допиту цих осіб в присутності перекладача, оскільки місце їх проживання та перебування не встановлено.

Водночас, неповнота досудового слідства полягає в наступному: не встановлено, чи був повернутий телефон потерпілому ОСОБА_6 та яким чином, не встановлено знаряддя нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5, а також роль кожного з обвинувачених у вчиненні кожного епізоду злочинної діяльності, не досліджено, які саме тілесні ушкодження наносив кожен із підсудних.

У своїй апеляції прокурор, який підтримав державне обвинувачення в суді першої інстанції, просить постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 2 вересня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Спростовуючи мотиви суду, зазначає, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були допитані на досудовому слідстві і жодних заяв з приводу того, що не розуміють українську мову не робили. Більше того, потерпілий ОСОБА_5 був допитаний і в судовому засіданні, яке відбулось 19.02.2010р., де він вільно дав покази українською мовою та відмовився від послуг перекладача.

Доводи суду про те, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 лише два роки на час події проживали на території України, а тому очевидно не володіли в достатній мірі українською мовою, є лише припущенням суду, яке не підтверджується матеріалами кримінальної справи.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляцію, захисника, підсудного, які заперечили апеляцію та просили повернути справу на додаткове розслідування, обговоривши наведені в апеляції доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Постанова суду про повернення справи на додаткове розслідування підлягає скасуванню з таких підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив однобічність і неповноту судового слідства, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 КК України є підставою для скасування судового рішення.

За змістом ст. 281 КПК України та роз'яснень, що містяться у п.8, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду шляхом вчинення процесуальних дій, в тому числі давання судових доручень в порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Рішення про повернення справи на додаткове розслідування суд першої інстанції мотивував неповнотою та неправильністю досудового слідства. Для усунення цього, органові досудового слідства запропоновано: встановити місце проживання чи перебування потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а також встановити: знаряддя нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5, роль кожного з обвинувачених у вчиненні кожного з епізодів злочинної діяльності, а також дослідити які саме тілесні ушкодження наносив кожен з підсудних.

Однак при цьому суд не врахував, що встановлення даних обставин,

не потребує повернення справи на додаткове розслідування.

Разом з тим, судом першої інстанції правильно вказано щодо всебічного, повного й обєктивного дослідження обставин даної справи, долучення матеріалів, яких не має в справі по невідомій причині.

При апеляційному розгляді справи виявлені істотні порушення кримінально-процесуального закону, допущені під час досудового слідства, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні, що згідно п.1, п.3 ч.1 ст. 367 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Так, ні органами досудового слідства, ні судом не було враховано, що згідно зі ст.ст. 426, 430 КПК України справи про злочини, перелічені в ст. 425 КПК України /в тому числі про злочини, передбачені ч.1 ст. 190 КК України/, порушуються прокурором.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону дотримані не були. Кримінальну справу за фактом заволодіння невідомою особою мобільним телефоном марки Соні Еріксон, належним гр. ОСОБА_10 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а в подальшому і відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190 КК України порушено не прокурором, а слідчим СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_11 (т.1, а.с. 48, 108).

Відповідно до ст.ст. 425, 430 КПК України повноваженнями порушувати кримінальні справи про злочини, передбачені ч.1 ст. 190 КК України, наділений прокурор, а в матеріалах справи постанова прокурора про порушення щодо ОСОБА_2 кримінальної справи за ч. 1 ст. 190 КК України відсутня.

З огляду на викладене постанова судді Личаківського районного суду м. Львова від 2 вересня 2011 року підлягає скасуванню, а справа поверненню прокуророві на додаткове розслідування для усунення допущених істотних порушень кримінального закону, та вжиття всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й обєктивного дослідження обставин даної справи відповідно до вимог ст. 22 КПК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора Букаловського Р.О. задоволити частково.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 2 вересня 2011 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_2 скасувати.

Справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України повернути через районний суд прокуророві Личаківського району м. Львова на додаткове розслідування.

Головуючий:

Судді: