Справа № 164/2058/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 січня 2015 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за ч. 2 ст. 125 КК України, -
15 листопада 2014 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поряд з приміщенням колишнього магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вона перебуває на незначній відстані від металевих вхідних дверей вищевказаного магазину та може отримати тілесні ушкодження в результаті його фізичних зусиль, наніс один удар долонею лівої руки у ділянку обличчя, від якого остання ударилася головою у металеві замкові дуги дверей та, згідно висновку судово медичної експертизи №145 від 20 листопада 2014 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми: струсу головного мозку, підшкірної гематоми і садна лівої скронево потиличної ділянки волосистої частини голови. За ступенем тяжкості закрита черепно мозкова травма: струс головного мозку належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (від 6 до 21 дня) розлад здоров`я, решта тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , як кожне окремо, так і увесь їх перелік, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, показав, що 15 листопада 2014 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до своєї співмешканки ОСОБА_6 , яка разом зі своєю сестрою ОСОБА_4 перебувала в смт. Колки Маневицького району в приміщенні магазину ОСОБА_7 , де допомагали робити ремонт. У вказаному торгівельному закладі між ним та ОСОБА_4 виник конфлікт, під час якого наніс потерпілій один удар долонею лівої руки у ділянку обличчя, від якого остання вдарилася головою в металеві дуги вхідних дверей. На даний час щиро розкаюється у вчиненому, зазначив, що приходив в лікарню до ОСОБА_4 просити пробачення. Цивільний позов Маневицької районної прокуратури в інтересах держави в особі управління фінансів Маневицької РДА про стягнення з нього 2 465 гривень 90 копійок, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої, визнав повністю та не заперечував щодо його задоволення.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 у інкримінованих йому злочинах, його винуватість у вчиненому стверджується наступними зібраними та дослідженими по справі доказами.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 15 листопада 2014 року перебувала в приміщенні магазину ОСОБА_7 , якій разом зі своєю сестрою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 допомагали робити ремонт. Біля 17 години 30 хвилин в приміщення вказаного торгівельного закладу прийшов ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Між ними виникла словесна суперечка, оскільки обвинувачений ображає її сестру, батьків та дітей, з приводу чого неодноразово зверталась в правоохоронні органи, а тому вирішила заступитись за родичів. Проте ОСОБА_5 , в присутності неповнолітніх дітей, наніс їй удар лівої рукою у ділянку обличчя, в результаті чого вона сильно вдарилася головою у металеві замкові дуги дверей. Після удару з голови текла кров і вона себе дуже погано почувала та потребувала медичної допомоги, а тому ОСОБА_7 викликала міліцію та «швидку». В подальшому понесла значні витрати на лікування, відшкодування яких просила покласти на ОСОБА_5 та наполягала на суворій мірі покарання. Зазначила, що зрозуміла, що обвинувачений не покаявся щиро, а тому хвилюється, що в подальшому він і далі буде ображати її сестру, неповнолітніх дітей та батьків пенсіонерів, у зв`язку з чим просила суд прийняти відповідні міри.
Статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження стосовно юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини, її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Судом установлено, що згідно заяви ОСОБА_4 та протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 та 16 листопада, відповідно, потерпіла повідомила про нанесення їй 15 листопада 2014 року тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (а.с.24-25).
Відповідно до висновку судово медичної експертизи №145 від 20 листопада 2014 року у ОСОБА_4 «було виявлено слідуючі тілесні ушкодження: закрита черепно мозкова травма: струс головного мозку; підшкірна гематома і садно лівої скроневої потиличної ділянки волосистої частини голови. За ступенем тяжкості ЗЧМТ: струс головного мозку належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (від 6 до 21 дня) розлад здоров`я (п.2.2.3. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року); решта тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , як кожне окремо, так й увесь їх перелік, відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. вищезазначених «Правил») (а.с.26-27).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2014 року із фототаблицями зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_5 , чітко та послідовно розповідає, а також демонструє яким чином та у яку ділянку тіла наніс потерпілій ОСОБА_4 удар (а.с.28-30).
Свідок ОСОБА_6 показала, що приблизно о 16 годині 15 листопада 2014 року зідзвонилась із ОСОБА_5 , який є її співмешканцем. Сама на той час разом із сестрою, потерпілою у даній справі, а також ОСОБА_8 , перебувала в магазині ОСОБА_7 , де виконували певні ремонтні роботи. Біля 18 години туди приїхав обвинувачений, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тому між ними виникла сварка. У конфлікт вступила також потерпіла, яка зробила зауваження ОСОБА_5 , який у відповідь почав її ображати. ОСОБА_4 , вийшовши на вулицю слідом за обвинуваченим, ніби замахнулася на нього, після чого ОСОБА_5 розвернувся та наніс удар потерпілій в обличчя, від чого остання, падаючи, вдарилась головою у металеві дуги дверей. Підтвердила, що дана подія відбувалася в присутності її неповнолітніх дітей.
Свідок ОСОБА_9 показала, що працює в Маневицькому РВ УМВС і на початку листопада 2014 року у зв`язку зі службовою необхідністю вона перебувала в опорному пункті міліції в смт. Колки. Туди також прийшла ОСОБА_6 і сказала, що її співмешканець ОСОБА_5 дебоширить, у зв`язку з чим телефонували до його сина та просили вказану особу втихомирити. Доповнила, що охарактеризувати обвинуваченого не може, так як не була з ним знайома.
Таким чином, з врахуванням визнавальних показань самого обвинуваченого, показань потерпілої, свідків та досліджених письмових доказів, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки він своїми умисними діями заподіяв ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний (від 6 до 21 дня) розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 125 КК України суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
А тому, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та особу винного, його позитивну характеристику за місцем проживання та за місцем роботи, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та є працездатним, суд, беручи до уваги зміст ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, вважає доцільним призначення ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт в максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що в державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Зважаючи на вищевикладене та визнання обвинуваченим цивільного позову, заявленого прокурором Маневицького району в інтересах держави в особі управління фінансів Маневицької РДА, суд приходить висновку про задоволення позову та стягнення з обвинуваченого до районного бюджету 2 465 гривень 90 копійок, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від злочину.
Потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов заявлено не було.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначивши йому покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий