У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Кармазіна
Ю.М., Школярова В.Ф.

за участю
прокурора та захисника

Колесниченка
О.В. ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 грудня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
першого заступника прокурора Закарпатської області на ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 18 квітня 2007 року.

Постановою Тячівського районного
суду Закарпатської області від 23 березня 2007 року скаргу ОСОБА_2 на постанову
прокурора Тячівського району від 24 січня 2007 року про порушення кримінальної
справи по факту заволодіння чужим майном керівництвом ВАТ «Кордон» за ознаками
злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та на постанову старшого
слідчого СУ УМВС України в Закарпатській області від 3 березня 2007 року про
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого
ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 18 квітня 2007 року за апеляцією ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3 постанову Тячівського районного суду і постанови прокурора
Тячівського району та старшого слідчого про порушення кримінальної справи за
фактом та щодо ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 та ст.
15, ч. 5 ст. 191 КК України, скасовано і в порушенні кримінальних справ
відмовлено.

У касаційному поданні першого
заступника прокурора Закарпатської області порушено питання про скасування
ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд у
зв'язку з істотним порушенням цим судом вимог кримінально-процесуального
закону. При цьому прокурор посилається на те, що апеляційний суд вдався до
оцінки доказів, які стосуються приміщення гуртожитку, а тому дійшов
непереконливого висновку про відсутність у прокурора та слідчого достатніх
приводів і підстав, передбачених ст. 94 КПК України, для порушення кримінальних
справи за фактом і щодо ОСОБА_2 за ознаками незаконного заволодіння чужим
майном.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора про обгрунтованість касаційного подання, пояснення захисника, який
заперечував проти задоволення цього подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 15 ст. 236-8
КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд повинен
перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови,
законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови
про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті
питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Як вбачається із постанови,
суд першої інстанції розглянув скаргу ОСОБА_2 на постанови прокурора і слідчого про порушення кримінальних справ за фактом та
щодо скаржника відповідно до вимог вищевказаного закону. При цьому навів у
своїй постанові належні мотиви відповідності дій прокурора та слідчого вимогам
статей 94 та 98 КПК України.

Незважаючи на вмотивованість
рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався не до перевірки наявності
належних приводів і підстав для порушення кримінальної справи та законності
отриманих джерел даних, які стали підставою для винесення зазначених постанов
про порушення кримінальної справи, а до розгляду і оцінки ряду документів,
у тому числі судових рішень, тоді як
зазначені документи мають розглядатися і отримати відповідну оцінку лише при розгляді справи по суті.

Крім того, скасувавши постанову
суду першої інстанції та постанови прокурора і слідчого, апеляційний суд за
апеляцією ОСОБА_2 відмовив у порушенні кримінальних справ за фактом та щодо
самого ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 та ст. 15, ч.5
ст. 191 КК України.

Приймаючи таке рішення за апеляцією
ОСОБА_2 та захисника, апеляційний суд перебрав на себе невластиві йому
повноваження, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 236-7 та 236-8 КПК України,
скарги на постанови органу дізнання, слідчого та прокурора про порушення
кримінальної справи, а відповідно і рішення щодо законності таких постанов,
можуть бути вирішені по суті в установленому законом порядку лише місцевим
судом з дотриманням правил підсудності.

З урахуванням зазначеного
колегія суддів вважає ухвалу апеляційного суду такою, що постановлена з
порушенням вимог ст. 377 КПК України, у зв'язку з чим ця ухвала підлягає
скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого
суду слід розглянути апеляцію і постановити законне та обгрунтоване
рішення відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 394-394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання першого
заступника прокурора Закарпатської області задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 18 квітня 2007 року про скасування постанови
прокурора Тячівського району від 24 січня 2007 року про порушення кримінальної
справи за фактом заволодіння чужим майном керівництвом ВАТ «Кордон» за ознаками
злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, постанови старшого слідчого СУ
УМВС України в Закарпатській області від 3 березня 2007 року про порушення
кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ст. 15, ч.
5 ст. 191 КК України та постанови Тячівського районного суду Закарпатської
області від 23 березня 2007 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_2
на вищевказані постанови прокурора та слідчого - скасувати, а справу направити на
новий апеляційний розгляд.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Кармазін
Ю.М. Школяров В.Ф.