Справа №1-12/2007 р
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 9 січня
2007 р м.Броди

Бродівський
районний суд Львівської
області

в складі головуючого судді Тропак О.В.

при секретарі Королишин А.В.

3 участю потерпілого ОСОБА_2

представника
потерпілого ОСОБА_3.

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Броди кримінальну справу
про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Володимир
Во­линський Волинської області,
проживаючого АДРЕСА_1, українця, громадянина на
України, військовозобов'язаного, перебуваючого на
обліку в Бродівському райвійськкоматі, одруженого,
не працюючого, раніше не
судимого

- у
вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 cт. 125 КК України;

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 обвинувачується потерпілим
ОСОБА_2 в тому, що 02 січня
2004 року, приблизно о
10 годині 30
хвилин, безпричинно умисно наніс
останньому удар кулаком в
обличчя , від чого
потерпілий впав на
землю і вдарився
головою, внаслідок чого йому були
заподіяні підсудним-легкі тілесні
ушкодження з короткочасним
розладом здоров»я.

Розглянувши
всі обставини справи
в їх сукупності
і оцінивши, досліджені судом
дока­зи, суд, пред'явлене
ОСОБА_1 обвинувачення,
визнає недоведеним. До та­кого
висновку суд дійшов
з наступних підстав:

Так, ОСОБА_1 винним
у вчиненні, інкримінованого йому
потерпілим, злочину, передбаченого
ч.2 ст.125 КК України,
себе не визнав
і показав:

що в ніч
на 02.01.2004 року він
ночував будинку АДРЕСА_2 і
зранку подзвонив батькові, що
в частині будинку, яка
належить батькові, відключено опалення і
батько прийшов в
згаданий будинок. Прийшовши, батько
запитав його чи
є в другій
частині будинку ОСОБА_2 на
що він відповів, що
не знає. Тоді батько
сказав, щоб він забирав
свої речі і йшов
додому. Він став збирати
речі, а батько вийшов
з будинку і
він почув на
вулиці сварку. Взявши пакети з
речами він закрив
двері,пішов до хвіртки
і став чекати
на батька. Він чув
розмову батька з
ОСОБА_2 Потім побачив
як батько пішов
до хвіртки, а ОСОБА_2 побіг
за батьком, послизнувся і
впав на прохідну
частину подвір'я, де дід
ложив бляху, обличчям вниз, а
коли встав, то його
обличчя було в
крові. Вони з батьком
відкрили хвіртку і пішли з подвір"я
додому, а ОСОБА_2.
побіг до сусіда
ОСОБА_5. Допомоги ОСОБА_2 він
не надавав поскільки ОСОБА_2
конфліктував з приводу
користування будинком і оплати за
комунальні пос­луги і
він не відчував
до нього милосердя.

Інші докази по
справі,зокрема:

Покази
свідків ОСОБА_6 і
ОСОБА_5., які
були допитані по
клопотанню ОСОБА_2 /ас 40,121/,
скарги і пояснення
потерпілого та його
покази при розгляді
справи попереднім складом
суду, висновки
судово-медичного експерта та
проведений судом огляд
місця події, також не доводять
винності підсудного.

Так свідок ОСОБА_6 /батько підсудного
/ показав, що 02
січня 2004 року, знаходя­чись на
АДРЕСА_2, після розмови
з ОСОБА_2, яка відбувалася
на стежці між будівлями
хліва і житлового
будинку, він пройшовши кілька
кроків почув, що
щось впало і повернувшись побачив,
що на руках
і ногах піднімається
ОСОБА_2, в якого
з носа тече кров.

Свідок ОСОБА_5
показав, що 02.01.2004 року
він побачив ОСОБА_1 через
вікно свого будинку, а потім
почув крик ОСОБА_2
"сусід вийди сюди, ходи
подивися ,хто мене
побив і вони тікають".

Отже , свідки не
підтвердили того, що підсудний
наносив удар ОСОБА_2

При виході на
місце події 01.12,2006 року, було
встановлено, що на подвір'ї
будинку АДРЕСА_2 є мощена
доріжка шириною 70
см , на якій
як по показах потерпілого так
і по показах
свідка ОСОБА_6 знаходився
ОСОБА_2. перед падінням.
Вказана доріжка обкладена
бордюрними блоками, з
арматурними прутами всередині
і бордюрні блоки вздовж
всієї доріжки виступають
внутрішнім краєм над поверхнею
доріжки. Потерпілий ОСОБА_2.
під час огляду
місця події показав, що
, коли ОСОБА_1 підійшов до
нього, то він стояв біля
веранди в тому
місці , де до
добудови була ринва.

Судово-медичний експерт Бекар В.М. в судовому засіданні15.XI.2006р показав, що під час, проведеного ним 05 січня 2004
року огляду потерпілого, у останнього
були виявлені ті тілесні
ушкодження, які зафіксовані
в акті, інших
пошкоджень не було. Про
те ,що потерпілий падав і
вдарився в потилицю, потерпілий при
проведенні огляду 05.01.2004р йому
не говорив. Якби сказав
це, то він би
це обов'язково зазначив.

Той факт, що
ОСОБА_2. дійсно не говорив 05.01.2004 року судово-медичному експерту
про те, що падав на землю потилицею, підтверджується і відсутністю відомостей
про це в акті судово-медичного
дослідження від 14 .01.2004
р № 2/2004
/ас 11/.

Не зазначено
про те, що потерпілий
падав тілом назад
і у висновку
судово-медичного експерта за №
321/2004 від 18.12.2004 /ас
24/.

Вперше, про те,
що потерпілий падав на спину, він повідомив в апеляції від 20.01.2005 року/ас 27/, а
вдруге - судово-медичному експерту
17.04.2006р /ас
95/.

В поясненні
від 02.01.2004 р, відібраному
дільничним інспектором від
ОСОБА_2, той пояснював:
що" ОСОБА_1 безпричинно
вдарив мене кулаком
руки в об­ласть
лиця/носа/, внаслідок чого я
впав на землю
і вдарився головою
об землю. Після чого з
носа пішла кров", а
ОСОБА_1 розвернувся і пішов до
хати" /ас 4/.

В скарзі
в порядку ст.27 КПК
України від 14.01.2004 р
ОСОБА_2. вказував: "піді­йшов ОСОБА_1
і ,безпричинно , умисно
наніс мені удар
кулаком в обличчя, від
чого я впав
на землю і
вдарився головою" /ас 17/.

Будучи попередженим
про кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиве пока­зання
, ОСОБА_2 показав в
судовому засіданні 02.03.2006 року /ас
90,ап-4/:"ОСОБА_1 вдарив
мене , я
впав і вдарився
головою об ринву, кров
пішла з носа."

Згідно з
висновком судово-медичного експерта
від №82/2006 17.04.2006 року/ас
95/, у ОСОБА_2 при
звертанні за медичною
допомогою та під
час судово-медичного огляду
05 січня 2004 року
було виявлено: синець в
ділянці лівої очниці, синець на
переніссі, садно на спин ці
носу зліва, перелом кісток
носу, тріщина носової перетинки. Вказані тілесні
ушкод­ження утворились від
дії тупих предметів, могли бути
спричинені 02 січня
2004 року як вна­слідок нанесення
удару кулаком в лице , так
і при падінні
і ударі тілом
до виступаючих предметів.

В судовому
засіданні 2 9.01.2007
року судово-медичний експерт
Бекар В.М. не підтвер див
категоричності
вищезазначеного висновку в тій частині,
що згадані тілесні
ушкодження могли бути спричинені
потерпілому при падінні
і ударі тілом
до виступаючих предметів. Не заперечуючи теоретичної,
можливості утворення ушкоджень
, виявлених у потерпілого
, при падінні і ударі
тілом до виступаючих
предметів, експерт зміну висновку
щодо механізму спри чинення
ушкоджень мотивував тим, що
при дачі висновку
№321/2004 від 18.12.2004
р/ас 24/ йому не
були відомі обставини
падіння потерпілого, характер поверхні
на якій це
відбувалося, а після проведення
огляду місця події
і заслуховування учасників
судового розгляду йому стало
відомо, як падав потерпілий,
на що падав
, які ділянки
тіла контактували з
поверх нею під час
падіння і тому,
виходячи з того
,що у потерпілого
під час його
огляду 05.01. 2004 р
не були виявлені
ушкодження на кистях
рук, а були
виявлені ізольовані ушкодження, розташовані тільки
на обличчі, тому,
на даний час
він стверджуємо ці
ушкодження не могли бути
спричиненні при падінні
і ударі тілом
до виступаючих предметів. Таким чином,
не під­твердження судово-медичним експертом в
судовому засіданні висновку
від 18.04.2006 р не є
категорично позитивним, чи
категорично негативним ,а
є ймовірним і
є результатом оцінки експертом обстановки
на місці події
через три роки
після події, показами
потерпілого в суді і
тим, що у потерпілого
при огляді не
було виявлено ушкоджень
на кистях рук.

Суд критично
оцінює покази потерпілого
дані ним під
час судового слідства, та
під­стави зміни висновку
судово-медичного експерта в
судовому засіданні 27.01.2007 р
з наступ них причин:

Ні потерпілим
не було подано
суду доказів того, що
він падав на
руки, ні свідок ОСОБА_6
не показував , що
потерпілий падав на
руки, ні підсудний
не показував, що потерпі­лий
падав на руки,
тому наявність чи
відсутність у потерпілого
ушкоджень на кистях
рук, не виключає можливості
утворення ушкоджень на
обличчі потерпілого в
результаті контакту цієї обмеженої частини
тіла потерпілого з
твердою поверхнею. Суд вважає
за необхідне зазначити також, що потерпілий
доповнив в судовому
засіданні про те, що
у нього по
наслідках події була розсічена
з середини верхня
губа і травматолог
зазначив це у
медичних документах, а
експерт не зазначив
у акті дослідження
від 14.01.2004 року/ас 11/. Отже, хоча експерт
не зазначив в акті
огляду від 05.01.2004р факту
ушкодження губи у
потерпілого, то це не
озна­чає, що губа у
потерпілого не була
розсічена.

Слід вказати
також, що в акті від 14.01.2004 р/ас
11/ відсутньо зазначення, що інших ушкоджень крім синця в ділянці лівої очниці,
синця на переніссі садна на спинці носу злі ва, перелому кісток носу, тріщини
носової перетинки не було виявлено. Тому у суду є сумніви щодо підставності
зміни експертом свого
висновку.

Крім цього
зміна висновку експерта
обґрунтована ним результатами
, проведеного су­дом огляду
місця події, тобто доказом, який
здобуто під час
судового слідства. Оскільки кри­мінально-процесуальним законодавством не
передбачено покладення на
суд обов'язку збирати докази в
підтвердження винності чи
невинності підсудного, то з
цих підстав, суд не
може покласти в основу
вироку, ймовірний ,а
не категоричний висновок
експерта, який був зміне­ний
ним за результатами
процесуальних дій,
проведених судом.

Отже,
потерпілим не надано
суду і в
суді не здобуто
доказів нанесення підсудним умисного удару
потерпілому і спричинення
потерпілому умисного легкого
тілесного ушкодже­ння з
короткочасним розладом здоров'я.

У
відповідності до вимог ст.22
КПК України, суд не
вправі перекладати обов'язок доказування невинуватості на
обвинуваченого.

-3-

3 врахуванням
конституційних положень,
закріплених в ст.62
Конституції України, про
презумпцію не винуватості
обвинувачуваної особи у
вчиненні злочину, доки
її вину не
буде доведено в законному
порядку, про неприпустимість покладення
на підсудного доведення
своєї невинуватості та необхідність
тлумачення сумнівів щодо
доведеності вини особи
в користь останньої, суд
вважає, що потерпілим не
надано суду доказів, достатніх для
висновку про наявність події
злочину, передбаченого ч.2
ст. 125 КК
України .

Тому,
суд дійшов висновку, що
по справі не
доведено наявності законних
правових підстав для притягнення
ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності, а наявні
підстави для його
виправдання за ст.125
ч.2 КК
України, в зв'язку з
відсутністю події злочину.

При виправданні
підсуднього за відсутністю
події злочину, в цивільному
позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.323,324
КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 ,в
пред'явленому йому обвинуваченні
за ч.2 ст.125 КК
України, визнати невинним і
по суду виправданим.

В
задоволенні цивільного позову
відмовити.

На вирок
може бути подана
апеляція в апеляційний
суд Львівської області
через Бродівський районний суд ,
протягом п'ятнадцяти днів
з моменту його
проголошення.

Суддя О. Тропак