Ухвала

іменем україни

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі ОСОБА_6,

розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Красний Луч Луганської

області, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1,

про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв'язку із закінченням строків давності,

за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2013 року,

за участю прокурора Саленка І.В.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з доповненнями до неї потерпілий ОСОБА_2, не погоджуючись із судовими рішеннями, постановленими щодо ОСОБА_1, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги потерпілий мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_1, не врахував того, що слідчий не ознайомив його з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Посилається на те, що суд першої інстанції у порушення вимог кримінального процесуального закону провів підготовче судове засідання у його відсутність, не перевірив причин закінчення строків давності, які, на його думку, полягали в неефективному розслідуванні кримінального провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2013 року, звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Положенням ч. 1 ст. 286 КПК України визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності із закриттям на підставі ч. 3 ст. 288 КПК України кримінального провадження у зв'язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, яким є злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки, і підозрюваний чи обвинувачений проти закриття кримінального провадження з цієї підстави не заперечує.

Частиною 3 ст. 49 КК України визначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків давності особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, встановивши, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_1 вчинив протягом травня - жовтня 2005 року, перебіг давності строків притягнення до кримінальної відповідальності перервався через вчинення останнім 20 червня 2007 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, строк давності закінчився у червні 2010 року, обґрунтовано, на думку колегії суддів, дійшов висновку про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності. Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні виявив бажання про закриття кримінального провадження щодо нього у зв'язку з закінченням строків давності.

Ухвала суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 288, 370 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції за апеляційною скаргою потерпілого, яка є аналогічною доводам його касаційної скарги, проаналізував зазначені доводи, дав на них вичерпну відповідь, вказавши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2013 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_4