АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року у кримінальному провадженні № 0008806 від 11.10.2014 року
за обвинуваченням ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Донецьку,
працює директором СП «Тірос Інтернешнл», зареєстрований та
проживає в АДРЕСА_1 , раніше не
судимий, -
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України,
за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_7 ,

сторони захисту: обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених пп. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду 10 жовтня 2014 року приблизно об 11 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні ТОВ «Епіцентр К», який розташований по вул. Григоренка, 40, в м. Києві, умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до побутового відділу, де взяв товар, який належить ТОВ «Епіцентр К», а саме: возик господарський «Берлін ZZ302-B72», артикул 10312093, у кількості 1 шт., вартістю 157 грн. 50 коп. (ціна без ПДВ), на загальною вартістю 189 грн. 00 коп. (ціна з ПДВ).

В подальшому, з метою доведення своїх злочинних дій до кінця ОСОБА_5 , проходячи повз каси магазину, не розрахувався за вказаний товар, однак не зміг довести свої злочинні дії до кінця, так як за касами ТОВ «Епіцентр К» був затриманий охоронцем цього ж магазину.

Не погоджуючись з даним вироком суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі з усунутими недоліками відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції від 11.03.2015 року, просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року відносно ОСОБА_5 скасувати, як незаконний та необґрунтований, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.
На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що підставами для скасування вироку є: а) неповнота судового розгляду, бо не було з`ясовано чи мав місце умисел на таємне викрадення чужого майна та не допитано як свідка продавця магазину ТОВ «Епіцентр К», який допоміг ОСОБА_5 покласти мішок зі шпаклівкою до возика та з яким обвинувачений обговорював зручності цього предмета, а показання свідків, яких було допитано в судовому засіданні, не можуть бути використані як докази винуватості ОСОБА_5 ; б) невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, бо суд першої інстанції не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 , які могли істотно вплинути на його висновки, оскільки обвинувачений стверджував, що, знаходячись біля каси, він пред`явив весь товар та передав касиру достатню суму грошей для придбання товару, в тому числі і для придбання господарського возика, але касир проявила неуважність і не включила вартість господарського візка в суму, яка підлягала до оплати, а, зрозумівши в подальшому свою помилку, обмовила обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, доводи обвинуваченого, який підтримав захисника, висловлення міркувань прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги і вважав вирок законним і обґрунтованим, а тому просив його залишити без зміни, вивчивши матеріали судового провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, обміркувавши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, але вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обґрунтованість вироку означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені обставини повинні бути підтверджені показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.

При цьому суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК.

Як убачається зі змісту вироку суду першої інстанції, на обґрунтування своїх висновків про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, суд навів показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були безпосередньо допитані в судовому засіданні; а також документи, зокрема, протокол огляду місця події від 10.10.2014 року про виявлення ОСОБА_5 , поряд з яким був господарський візок ( т.1, а.п. 35-39); матеріали відеозйомки з камер відеоспостереження гіпермаркету, згідно до яких ОСОБА_5 зайшов до магазину без будь-яких предметів, а господарський возик взяв у магазині ( т.1, а.п. 83).

Проте, прослухавши технічний засіб фіксування кримінального провадження, колегія суддів виявила, що показання зазначених свідків майже не прослуховуються, а при оголошенні вироку суддя обмежився лише переліком їх прізвищ без викладу змісту їх показань щодо відомих їм обставин, тоді як у друкованому варіанті вироку наявний виклад показань цих свідків, зміст яких неможливо співставити з тим, який зафіксований на технічному носії.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Технічний носій інформації наявний у матеріалах провадження, але фіксація судового провадження в суді першої інстанції, зокрема, показання допитаних в судовому засіданні свідків, не відображає зміст цих показань, а тому колегія суддів уважає, що судом не було належно застосовано технічні засоби фіксації, коли це було обов`язковим, що свідчить про порушення вимог ч.6 ст. 107 КПК України та є підставою для визнання фактичної відсутності фіксації судового провадження на технічному носії інформації.

Відповідно до положень ч.1 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 10 грудня 2014 року судом першої інстанції було проведено підготовче судове засідання, в якому згідно до ухвали суду ( а.с.п. 17) було прийнято рішення про призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні цього ж дня відразу після оголошення ухвали.
При цьому зі змісту ухвали слідує, що судом не вирішувалося питання про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, про витребування певних речей чи документів, про вчинення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду, тобто суд першої інстанції обмежився лише визначенням дати та місця проведення судового розгляду.

Згідно до положень ч.2 ст. 316 КПК України судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Відповідно до положень ст. 28 КПК України розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження ( або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Проте, вказані норми процесуального закону, навіть за наявності заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про розгляд справи у більш короткі строки, ( а.с.п. 11) не надавали суду право призначати судовий розгляд відразу після прийняття рішення про його призначення, оскільки обвинуваченим не зазначено обставин, що обумовлюють таку необхідність.

Така поспішність привела до обмеження обвинуваченого ОСОБА_5 в реалізації його права на захист, так як не забезпечила йому можливості особисто обстоювати свої інтереси у кримінальному провадженні всіма доступними засобами і способами, обмежила можливість скористатися допомогою захисника, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону і тягне за собою скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що судом при постановленні рішення були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду належить з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, перевіривши в тому числі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо наявності чи відсутності умислу, мотиву та мети в діях обвинуваченого, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року відносно ОСОБА_5 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог ч.2 ст. 424 КПК України не підлягає.

С У Д Д І:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/658/2015, Категорія КК: ч. 1 ст. 185
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_14
Доповідач ОСОБА_1