справа №176/1596/15-к
провадження №1-кс/176/143/15
УХВАЛА
27 липня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

особи, бездіяльність якої оскаржується - начальника СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 18.07.2015 року про порушення досудового кримінального провадження відносно суддів апеляційного суду Кіровоградської області в складі суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.374, ч.1 ст.375 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 22.07.2015 року, звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із скаргою на бездіяльність начальника слідчого відділу Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 18.07.2015 року про порушення досудового кримінального провадження відносно суддів апеляційного суду Кіровоградської області в складі суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.374, ч.1 ст.375 КК України.

Свою скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що 18 липня 2015 року він звернувся з письмовою заявою про кримінальне правопорушення до першого заступника начальника Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області начальника слідчого відділу ОСОБА_5 про порушення досудового кримінального провадження відносно суддів апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.374, ч.1 ст.375 КК України. Заява прийнята 21.07.2015 року.

Станом на 22.07.2015 року, всупереч вимог ст.214 КПК України, зазначена заява не зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, йому не надано копії витягу з ЄРДР, копії постанови про початок досудового провадження та визнання його потерпілим у справі.

Просив зобов`язати першого заступника начальника Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області начальника слідчого відділу ОСОБА_5 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою №41 від 18.07.2015 року про порушення досудового кримінального провадження відносно суддів апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.374, ч.1 ст.375 КК України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 скаргу підтримали за обставин, викладених в ній. Окрім того, представник заявника просив суд винести окрему ухвалу на бездіяльність посадових осіб Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області по вище зазначеним фактам, яку направити на адресу начальнику ГУМВС України в Дніпропетровській області та начальнику СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Начальник СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 бездіяльність якої оскаржується, в судовому засіданні скаргу не визнала, заперечувала щодо її задоволення. Суду пояснила, що обставини, викладені ОСОБА_3 в своїй заяві про кримінальне правопорушення, не свідчили про вчинення кримінального правопорушення, про яке йшлося в заяві.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши скаргу з доданими до неї матеріалам, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Скарга ОСОБА_3 подана в строки, встановлені ч. 1 ст. 304 КПК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частина 4 цієї статті КПК України визначає, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 КПК України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Єдиний реєстр досудових розслідувань утворено та ведеться відповідно до вимог КПК України, Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року.

Відповідно до п. 1.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повинні відповідати вимогам пункту п. 4 ч. 5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Пункти 1.3, 1.4 зазначеного Положення передбачають, що особа, яка подає заяву про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Заява про кримінальне правопорушення вважається поданою з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність.

Заяву про кримінальне правопорушення від 18.07.2015 року ОСОБА_3 подано до канцелярії Жовтоводського міського відділу міліції. Зазначена заява не містить у собі попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Тобто із зазначеного слідує, що ОСОБА_3 не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, суд вважає необхідним зазначити наступне. Зокрема, те що скаржник просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення та розпочати відносно суддів апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . При цьому, в заяві ОСОБА_3 відсутні відомості про наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто про ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення.

Прийняття суддями процесуального судового рішення під час розгляду кримінального провадження/справи, є наслідком виконання своїх повноважень по відправленню правосуддя.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав та свобод людини і громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Незалежність та недоторканність суддів гарантують статті 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Законом України Про судоустрій і статус суддів визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів. Зокрема, статтею 6 Закону встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Статтею 47 Закону передбачено засоби забезпечення незалежності суддів, до яких належать: особливий порядок призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення суддів, недоторканість, імунітет та незмінюваність судді; порядок здійснення судочинства, встановлений процесуальним законом, таємницю ухвалення судового рішення; заборону втручання у здійснення правосуддя; відповідальність за неповагу до суду чи судді; окремий порядок фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлений законом; належне матеріальне та соціальне забезпеченням судді; функціонування органів суддівського самоврядування; визначені законом засоби забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також інші засоби їх правового захисту; право судді на відставку.

Реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави (статті 3, 8, 55 Конституції України).

Офіційне тлумачення вищевказаних положень Конституції України стосовно незалежності і недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб надано Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Відповідно до частини другої статті 47 Закону суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

Конституційний Суд України в Рішенні від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011 У справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України Про Вищу раду юстиції встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції України.

Законом України від 5 червня 2012 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення гарантій незалежності суддів обмежено право органів прокуратури ініціювати розгляд питань щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності або щодо їх звільнення з посади.

Незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.

Аналізуючи норми ст.ст. 214, 303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування у кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР, крім того містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає, як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної, кримінальної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою і підстав для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, про яке іде мова в заяві, не має.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 214,303,304,306,307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 18.07.2015 року про порушення досудового кримінального провадження відносно суддів апеляційного суду Кіровоградської області в складі суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.374, ч.1 ст.375 КК України відмовити.

У відповідності до ч. 3 ст. 307 КПК України ця ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя