Справа № 1- 33/2008р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2008 року Бобринецький районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді - Сарапа М. Б.

при секретарі - Могиленко
Н.Г.

з участю прокурора -
Мельник О.А.,

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Бобринець, в залі судового засідання Б
справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця села Могильне, Гайворонського району
Кіровоградської області,
проживаючого в селі Буховецьке
Бобринецького району
Кіровоградської області,
українця, громадянина України,
одруженого, з вищою освітою, не
працюючого, немаючого судимості, в скоєнні
злочину передбаченого ч. 2 ст.
364 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Органом досудового слідства ОСОБА_2,
обвинувачуються в тому, що , обіймаючи
з 1994 року по 2004 рік посаду голови сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Буховецькиий» села Буховецьке Бобринецького району
Кіровоградської області, ОСОБА_2., являючись службовою особою, наділеною
організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов'язками, в
період з 13 серпня 2003 року по 18 серпня 2003 року, діючи умисно та
протиправно, зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи про
наявність рішення Бобринецького районного суду про стягнення заборгованості на
користь Бобринецького районного центру зайнятості, будучи попереджений про відповідальність за розтрату та
відчуження арештованого майна, всупереч
акту опису і арешту майна НОМЕР_1 від 13 серпня 2003 року, незаконно реалізував
зерно ячменю в кількості 196 тон вартістю 3000 грн. за 1 тону, а всього на суму
58800 грн., а отримані кошти направив на здійснення господарської діяльності
СВК «Буховецький», чим Бобринецькому районному центру зайнятості спричинено
матеріальних збитків на суму 36239.11 гривень, що є тяжкими наслідками.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2. у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, вину свою не визнав та пояснив
суду, що дійсно працюючи головою
сільськогосподарського виробничого кооперативу
«Буховецький» села Буховецьке Бобринецького району
Кіровоградської області, будучи
службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими функціями, при обставинах зазначених в
обвинуваченні, знаючи
про наявність рішення Бобринецького районного суду про стягнення заборгованості
на користь Бобринецького районного центру зайнятості, будучи попереджений про відповідальність за розтрату та
відчуження арештованого майна, всупереч
акту опису і арешту майна НОМЕР_1 від 13 серпня 2003 року, незаконно реалізував
зерно ячменю в кількості 196 тон вартістю 3000 грн. за 1 тону, а всього на суму
58800 грн., отримані кошти він не використовував у своїх власних
цілях, а використав для розвитку
сільськогосподарського виробничого кооперативу «Буховецький». Просить суд його суворо не карати, так як він скоїв
злочин не навмисно, та не з
корисливих мотивів.

Незважаючи на
невизнання своєї вини підсудним
ОСОБА_2., його вина у скоєнні
злочину підтверджується доказами, зібраними у ході досудового слідства, та дослідженими в судовому
засіданні.

Допитаний в
судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_4 , суду пояснив, що у 2003 року було відкрито виконавче провадження згідно рішення Бобринецького районного суду про стягнення
заборгованості з СВК « Буховецький » по заробітній платі,
стягненя боргу на користь
Бобринецького районного центру зайнятості, та іншій заборгованості. Ним особисто був складений акт опису та арешту ячменю на току СВК «Буховецький » в селі Буховецьке
Бобринецького району
Кіровоградської області в кількості 196 тон. При опису
та арешту були присутні поняті, та підсудний як керівник.
Всі присутні підписались на акті
опису. ОСОБА_2 як керівник
був офіційно попереджений про кримінальну відповідальність за відчужженя
або продаж описаного ДВС ячменю в
кількості 196 тон. На що
ОСОБА_2дав свою згоду, та обіцяв
виконати вимоги закону.

Приїхавши
через тиждень з перевіркою про
сохранність зерна СВК « Буховецький » вони дізнались від підсудного, що описане та арештоване
зерно ячменю у кількості 196 тон він продав, та купив за ці кошти
паливно-мастильні матеріали для потреби
СВГ « Буховецьке »

Про скоєння ОСОБА_2 злочину він офіційно повідомив заявою у правохоронні органи.

Допитаний в судовому
зсіданні в якості свідка ОСОБА_5, суду показав, що він в період з 1999 по 2003
роки працював завідуючим току СВК «Буховецький» село Буховецьке Бобринецького
району Кіровоградсчької області. В серпні 2003 року на територію току приїхали
працівники виконавчої служби і в присутності понятих було складено акт опису та
арешту про опис зерна ячменю. При описі й арешті зерна ячменю був присутнім і ОСОБА_2.
Продаж зерна ячменю відбувався за документами, які були підписані
головою СВК «Буховецький» та головним бухгалтером і без яких зерно не
вивозилося б з току.

Акт опису й арешту підписував
він та працівники, які знахордилися на
току. Після реалізації зерна також було виплачено і працівникам СВК
«Буховецьке» заробітну плату.

Допитаний в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду показав, що він працював в СВК
«Буховецький» на посаді інженера по 2003 рік. Коли працівниками виконавчої
служби проводився арешт та опис зерна ячменю він був присутнім, так як підписав
акт опису й арешту зерна ячменю. Чи був
при проведенні процесуальних дій
керівник СВК «Буховецький»
ОСОБА_2., він не памятає, так, як це
було давно, однак
продаж описаного, та арештованого зерна здійснювалась за вказівкою, та підписом голови СВК «Буховецький»
ОСОБА_2 , та головного бухгалтера.

Крім того вина підсудного
ОСОБА_2підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами
кримінальної справи:

Акт опису й арешту майна від
13.08.2003 року (а.с.44-45);

Висновок про ринкову вартість
ячменю, станом на 14.08.2003 року (а.с.47);

Постанови про відкриття виконавчого
провадження про стягнення з СВК «Буховецький» на користьпрацівників СВК
заробітної плати (а.с. 48-73);

Оцінив та дослідивши зібрані по справі докази
в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_2. у скоєнні ним злочину
доказана повністю, однак органами досудового слідства дії підсудного не вірно кваліфіковані за ч. 2
ст . 364 КК України оскільки він скоїв розтрату
майна шляхом зловживання службовою
особою своїм службовим становищем, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, а тому суд перекваліфіковує дії
підсудного ОСОБА_2. з ч. 2 ст. 364
КК України на ч. 2 ст. 191
КК України.

Призначаючи покарання підсудному
ОСОБА_2суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудним вчинено злочин віднесений
до категорії середньої тяжкості.

Підсудний вину у скоєнні злочину визнав,
не визнавши його кваліфікацію за
ч. 2 ст. 364 КК України, у скоєному розкаявся, а тому ці обставини суд зараховує як обставини
які пом'якшують його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2, в
судовому засіданні не встановлено.

Характеризуючи
особу підсудного ОСОБА_2. суд, враховує
характеристики з місця проживання та роботи, згідно яких за місцем проживання,
та роботи він характеризується
позитивно.

Беручи до уваги вище наведене, обставини
справи, вік, особу підсудного, стан його
здоров'я суд, вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_2.
можливе без ізоляції від суспільства,
призначив йому покарання в межах
санкції статті у вигляді обмеження волі з застосуванням ст . 69
КК України без позбавлення права обіймати певні
посади, та займатись певною
діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України підсудного
ОСОБА_2. від відбування призначеного
покарання звільнити з випробуванням та іспитовим строком на один рік. Обраний ОСОБА_2такий вид покарання,
за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину,
обставинам справи, але й особі
підсудного, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Керуючись
ст.ст. 321- 324 КПК України , суд , -

З А С
У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України
та призначити покарання у вигляді обмеження волі на
строк 2 роки, із застосуванням ст. 69
КК України без позбавлення
права обіймати певні посади, та займатись певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
від відбування призначеного
основного покарання звільнити з випробуванням та іспитовим строком на один
рік, зобов'язавши ОСОБА_2 у відповідності до ст. 76 КК
України повідомляти
органи кримінально виконавчої системи, про зміну місця
роботи та проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2.
на період апеляції залишити
підписку про невиїзд.

Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області
через Бобринецький районний суд
на протязі 15 діб з моменту його
проголошення.

Суддя
(підпис)

Копія вірно

Суддя М.
Б. Сарап