РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 511/708/15-к
Номер провадження: 1-кп/511/153/15
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
"20" квітня 2015 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001861 від 01.11.2013 року,-

ВСТАНОВИВ:
18.03.2015 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищезазначений обвинувальний акт .

Ухвалою суду від 19.03.2015 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні учасники кримінального провадження просили призначити справу до судового розгляду, вважали, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття чи зупинення справи немає, справа підсудна Роздільнянському районному суду Одеської області і може розглядатись у відкритому судовому засіданні, вказували, що підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Крім того, потерпілою та її представником було заявлено клопотання про визнання потерпілої цивільним позивачем, а обвинуваченого цивільним відповідачем по справі та прийняття її цивільного позову до спільного розгляду в даному кримінальному провадженні, так як злочином їй завдано матеріальної шкоди у розмірі 18648,18 грн. та моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. Потерпіла в позовній заяві просить суд накласти арешт на рухоме та нерухоме майно обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні проти приєднання до матеріалів справи цивільного позову не заперечував, зазначив, що вимога про накладення арешту на майно обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки потерпілою не зазначено на яке саме майно обвинуваченого необхідно накласти арешт та не надано на підтвердження наявності майна у обвинуваченого необхідних документів.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти заявленого клопотання потерпілої, підтримали думку прокурора, крім того захисник зазначив, що при зверненні потерпілої з цивільним позовом до суду про стягнення моральної шкоди потерпіла від сплати судового збору не звільняється та повинна була сплатити судовий збір.

Заслухавши думку всіх учасників провадження та доводи клопотань, вивчивши обвинувальний акт, а також документи оглянуті та надані в судовому засіданні, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду. Крім того, суд вважає, що клопотання потерпілої щодо приєднання до обвинувального акту цивільного позову підлягає задоволенню, а в задоволенні накладення арешту на майно обвинуваченого належить відмовити з огляду на наступне.

Суд вважає, що справа повинна бути призначена до розгляду, оскільки угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Роздільнянському районному суду Одеської області.

З приводу заявленого цивільного позову, суд вважає, що зазначене клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Крім того, відповідно до ч.2 ст.61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно ч.1 ст.62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов.

Оскільки ОСОБА_5 по справі визнана потерпілою, тому в цій частині суд вважає, що заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, підлягає прийняттю до спільного розгляду з обвинувальним актом з визнанням в якості цивільного позивача потерпілої, а в якості цивільного відповідача обвинуваченого.

Також під час підготовчого судового засідання потерпілою та її представником було заявлено клопотання про арешт майна обвинуваченого, то в цій частині суд вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає у повному обсязі з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати; розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та вартість майна.

В своєму клопотанні потерпіла просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно обвинуваченого, без зазначення відомостей про перелік майна та його вартість.

Суд вважає, що у даному випадку з урахуванням положень ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, яка встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що узгоджується з положеннями ст. 171 ч.4 КПК України.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню (ч. 4 ст. 170 КПК).

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту (ст. 173 ч. 1 КПК України).

Судом враховано, що потерпілою та її представником не надано перелік майна, що належить обвинуваченому, не доведено необхідність арешту майна обвинуваченого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, те, що обвинуваченим вчиняються дії спрямовані на реалізацію майна, та доказів, які б свідчили про реальну загрозу невиконання вироку суду в разі задоволення цивільного позову.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження суд дійшов до висновку, що клопотання потерпілої про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили є необґрунтованим, безпідставним та задоволенню не підлягає.

Згідно з Законом України Про судовий збір ст.5 ч.1 п.6 від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Потерпілою заявлено позов про стягнення як матеріальних збитків, так і моральної шкоди, при цьому судовий збір за подання позову в частині стягнення моральної шкоди не сплачено.

Суд, враховуючи майновий стан потерпілої, відповідно до вимог ст.82 ЦПК України може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше, як до ухвалення судового рішення у справі.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченому на стадії досудового розслідування не обиралася, клопотань щодо обрання міри запобіжного заходу в підготовчому судовому засіданні заявлено не було, суд також не вбачає підстав для обрання жодного із запобіжних заходів до обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 62, 314-316, 372, 376 ч. 2 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Роздільнянського районного суду Одеської області на 27 квітня 2015 року о 14.00 годині.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 в частині пред`явлення цивільного позову - задовольнити.

Прийняти до розгляду заявлений цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним злочином, визнавши в якості цивільного позивача ОСОБА_5 , а в якості цивільного відповідача ОСОБА_6 .

Розстрочити потерпілій сплату судового збору за подання цивільного позову про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди до ухвалення судового рішення по справі.

В задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 щодо накладення арешту на майно обвинуваченого відмовити.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження, свідка обвинувачення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1