АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0011970 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Кемерово Російської Федерації, громадянки України,

яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 ,

раніше не судимої, за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року,

за участю прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 визнана винуватою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Ні підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на неї певних обов`язків з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнана винною у тому, що вона 20.10.2013 року приблизно о 16 год. 52 хв., знаходячись в приміщенні гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К» розташованому по вул. Берковецькій, 6 в м. Києві, скориставшись тим, що за її діями ніхто

______________________

Справа № 11-кп/796/734/2015 Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, діючи умисно, таємно викрала майно ТОВ «Епіцентр К» на загальну суму 1390 грн. 99 коп., після чого перетнувши лінії кас, вчинивши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, а саме винісши викрадене майно, зайшла до жіночого туалету, чим отримала реальну можливість розпорядитись викраденим, після чого, через деякий час вийшла з нього та помістила товар у камеру схову, чим завершила реалізацію злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна.

Крім того, ОСОБА_5 20.10.2013 року приблизно о 17 год. 05 хв., повернувшись до торгівельної зали, повторно з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що її діями ніхто не спостерігає, викрала майно ТОВ «Епіцентр К» на загальну суму 730 грн. 42 коп., втім довести свій злочин до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони гіпермаркету.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та кваліфікувати дії ОСОБА_5 за ст. ст. 15, 185 ч.1 КК України, як замах на крадіжку та пом`якшити призначене покарання.

Вважає, що в діях ОСОБА_5 були ознаки продовжуваного злочину, а тому з точки зору кваліфікації діяння означає, що воно розглядається як один злочин, а не як повторність злочинів.

Вказує, що якщо брати до уваги товар, який ОСОБА_5 намагалась винести з торгівельного залу, а також той товар, що був поміщений до камери схову, який не повторюється, а доповнює попередній, а також враховуючи, що всі дії ОСОБА_5 продовжують одна другу, мають послідовність, більш того, ОСОБА_5 фактично ще не розпорядилась тим товаром, що помістила до камери схову, бо він знаходився на території магазину, її дії слід кваліфікувати за ст. ст. 15, 185 ч.1 КК України замах на крадіжку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник підтримала апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, сторін кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за наведених у вироку обставин ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з дотриманням вимог ст. 94 КПК України, що не оскаржується в апеляційній скарзі.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та замах на таємне викрадення майна (крадіжка), вчинене повторно, коли злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі, відповідає встановленому у суді.

Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікації її дій, підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_9 , як понятої, яка бачила в кімнаті охорони на столі товари, які ОСОБА_5 пронесла повз касу без оплати, серед яких був ключ від камери схову, де вони виявили сумку з неоплаченим товаром. При цьому свідок звертає увагу на те, що ОСОБА_5 була у нормальному стані, переважно мовчала і на запитання не відповідала.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що коли він помітив підозрілу особу, то повідомив про це службу відеонагляду, а коли ця особа не розрахувалась за товар, то її запросили до кімнати охорони. Вказує, що ОСОБА_5 ходила по залу тривалий час і вела себе адекватно, але привернула увагу тим, що складала товар до своєї сумки, хоча у неї була корзина для цього. В подальшому він спостерігав за нею біля кас, коли вона оплатила товар в корзині і не заплатила за товар у сумці. Перший раз, коли ОСОБА_5 вийшла з товаром за лінію кас, вона поклала товар до камери схову і знову повернулась до торгового залу.

Свідок ОСОБА_11 зазначив, що бачив ОСОБА_5 з неоплаченим товаром в кімнаті охорони, а потім, коли викликали слідчо-оперативну групу, був ще виявлений неоплачений нею товар у камері схову.

З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_5 винесла товар з магазину та склала його до камери схову, а потім знову повернулась до магазину, після чого була затримана працівниками служби охорони магазину. Речі, які вона поклала до камери схову були неоплачені. ОСОБА_5 затримали, коли вона намагалась вдруге вийти за лінію кас з неоплаченим товаром.

Показанням ОСОБА_5 про те, що вона безцільно ходила по торгівельним рядам, не збираючись нічого купувати, і чому поклала речі до сумки без оплати, вона не знає та не пам`ятає, суд першої інстанції дав належну оцінку та критично оцінив їх у сукупності з іншими дослідженими доказами, і прийшов до правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, і доводи апеляційної скарги захисника про те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки продовжуваного злочину, що з точки зору кваліфікації діяння означає, що воно розглядається як один злочин, а не як повторність злочинів, цього не спростовують.

Сама ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду показала, що дійсно вона частину товару клала до корзини в магазині, а частину ховала до своєї сумки та за який не сплачувала на касі.

Таким чином, доводи захисника про те, що ОСОБА_5 була в депресивному стані і не розуміла, що робить, колегія суддів вважає надуманими і такими, що задоволенню не підлягають.

За висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 130 від 24.06.2014, на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 не виявляла ознак будь-якого психічного захворювання чи психічного розладу, в тому числі і тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтвердив висновки експертизи у повному обсязі.

Що стосується призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_5 , то воно є правильним, обраним у відповідності до вимог ст. 65 КК України.

Отже, на підставі викладеного, колегії суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і таким, що має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 без задоволення.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, не встановлено.

Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3