СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1052/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2013 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва Заєць Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Святошинського району м. Києва, щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

31.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із скаргою про витребування у прокурора Святошинського району м. Києва заяви №1817 від 16.07.2013 року про кримінальні правопорушення, вчинені слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва Макаренком В.В., передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 375, ч. 1 ст. 396 КК України, визнання бездіяльності прокурора Святошинського району м. Києва щодо не внесення відомостей до ЄРДР про кримінальні правопорушення, вчинені слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва Макаренком В.В., зобов'язання прокурора Святошинського району м. Києва виконати дії, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України, внести відомості за заявою №1817 від 16.07.2013 року про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати розслідування. Скарга передана слідчому судді 02.08.2013 року.

Скарга обґрунтована тим, що 19.07.2013 року ОСОБА_1 на адресу прокурора Святошинського району м. Києва поштою надіслав заяву №1817 від 16.07.2013 року про кримінальні правопорушення, вчинені слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва Макаренком В.В. Прокуратура Святошинського району м. Києва отримала дану заяву 22.07.2013 року, однак на момент звернення до суду із скаргою, відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочато та не здійснюється, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, відповідно до якої, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, чого в даному випадку зроблено не було.

ОСОБА_1 викликався до суду за допомогою телефонограм та повістками 11 разів, проте, до суду не з'являвся. У скаржника є адвокат, який також не з'являвся до суду. Доказів неможливості з'явитися до суду скаржник та його адвокат не надали.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вжив усіх заходів для дотримання права скаржника знати про дату, час і місце розгляду справи та бути присутнім в судовому засіданні, але останній, зловживаючи своїми правами, не з'являється на розгляд справи, а тому доцільним в такому випадку є розгляд скарги ОСОБА_1 за його відсутності.

Прокурор прокуратури Святошинського району м. Києва до суду не з'явився, причин неявки не повідомив.

Вивчивши скаргу та докази, якими обґрунтовується скарга, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, зокрема, у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Встановлено, що 19.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою №1817 до прокурора Святошинського району м. Києва про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, вчинені слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва Макаренко В.В., передбачені ч. 2 ст. 364 КК України, ч. 2 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 375 КК України, ч. 1 ст. 396 КК України (а. с. 6 - 10). Заяву прокурором Святошинського району м. Києва отримано 22.07.2013 року (а. с. 12). Заява до прокуратури подавалася у зв'язку із винесенням слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва Макаренко В.В. ухвал, які, на думку заявника, є завідомо неправдиві.

24.07.2013 року Прокуратурою Святошинського району м. Києва надано відповідь на вказану заяву. Заявник неодноразово звертався до прокуратури з подібними скаргами, на які йому надавали відповіді, що відповідно до ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб'єктом злочину. Стаття 375 КК України передбачає кримінальну відповідальність за постановлення суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови. Неправосудним є судове рішення, в якому завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, яке постановлено з грубим порушенням норм процесуального права, або в якому завідомо є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Заявнику повідомляли, що його звернення не містить достатніх даних про вчинення злочинів, не відповідають ч. 5 ст. 214 КПК України, у зв'язку із чим підстав для внесення відомостей до ЄРДР не встановлено.

За таких обставин, прокурором Святошинського району м. Києва заява ОСОБА_1 розглянута, про що надано письмову відповідь.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов'язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Рекомендація СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи від 17.11.2010 року щодо незалежності, ефективності та обов'язків суддів, містить положення про те, що виконавча та законодавча влада повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, які можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.

Як зазначено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав та свобод людини і громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Незалежність та недоторканність суддів гарантують статті 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Законом України "Про судоустрій і статус суддів" визначено умови виконання професійних обов'язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів. Зокрема, статтею 6 Закону встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Згідно положень ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 року № 8, положення частини другої статті 126 Конституції України про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об'єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Пунктом 10 вказаної постанови зазначено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Органи, які вирішують питання про дисциплінарну відповідальність та відповідальність за порушення присяги судді, не наділені законом повноваженнями оцінювати законність судового рішення.

Процедура притягнення судді до кримінальної відповідальності не може бути використана для здійснення тиску на суддю з метою прийняття ним "потрібного" судового рішення. Незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.

Скарга ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, враховуючи те, що заява про злочин була подана у зв'язку із незгодою з ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва Макаренка В.В., яка на той час не була скасована та не була переглянута компетентним судом в порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вона ухвалена, а виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Заява скаржника розглянута прокуратурою Святошинського району в загальному порядку і доказів звернення скаржника до органів, які вирішують питання про дисциплінарну відповідальність та відповідальність за порушення присяги судді суду не надано. Суддя є спеціальним суб'єктом права і незгода з прийнятим судовим рішенням не може бути підставою для реєстрації заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення. Заява ОСОБА_1 про вчинення суддею кримінального правопорушення по суті зводиться до його незгоди з винесеними ухвалами, що не може бути приводом до реєстрації заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення.

Керуючись ст. 126 Конституції України, ст.6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. ст. 306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Святошинського району м. Києва яка полягає у невнесенні відомостей по заяві про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Копію ухвали направити до прокуратури Святошинського району м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ Т.О.ЗАЄЦЬ