Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/717/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.08.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0001707 стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 04.06.2014 року Ленінським районним судом міста Кіровоград за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,
засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.06.2014 року, і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди грошові кошти в сумі 7800 гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи №181 від 18.03.2015 року в кримінальному провадженні в сумі 245 гривень 52 копійки.
ВСТАНОВИЛА
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, за таких обставин.

Так, 02.03.2015 року близько 15 годин 30 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в кімнаті, де проживає ОСОБА_9 , побачив належний останньому ноутбук «Acer V3-731-20204G50Makk». В цей момент у ОСОБА_11 виник умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення вказаного ноутбуку з метою особистого збагачення. Реалізовуючи свої злочині наміри, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою власної наживи, ОСОБА_10 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_9 ноутбук «Acer V3-731-20204G50Makk», вартість якого складає 7800 грн. Після чого ОСОБА_10 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 7800 гривень.
В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок районного суду та закрити справу у зв`яжу з відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення, мотивуючи це тим, що свідок ОСОБА_12 , яка є мати ОСОБА_8 , наголошувала суду, що вона разом зі своїм чоловіком взяли кредит в банку на купівлю цього ноутбуку і придбала його для себе, а щоб її квартирант ОСОБА_9 не найняв іншого житла надала йому цей ноутбук в безстрокове користування, поки він винаймає в них житло. Не розуміючись в оргтехніці Старостіни надали гроші ОСОБА_13 , щоб він вибрав той ноутбук, який підійде за характеристиками, але те, що він оформив ноутбук на своє прозвище вони не знали. При цьому, під час судового засідання на запитання сторони захисту стосовно того чи знав ОСОБА_9 що ОСОБА_14 взяв кредит в банку на придбання ноутбуку та чи цей ноутбук належав ОСОБА_15 , ОСОБА_13 відповів так. Також ОСОБА_12 неодноразово наголошувала суду, що в неї є оригінал договору кредиту і вона готова надати його для огляду суду, але суд на дану обставину не звернув увагу. Крім того щодо показань свідка ОСОБА_16 судом, на думку захисника, була допущена неповнота викладення його показань, а саме він зазначив в своїх показаннях, що ноутбук в неробочому стані. Окрім того, що він показував цей ноутбук майстру з ремонту ноутбуків і після того, як він оголосив ціну за ремонт ОСОБА_17 вирішив його продати. Судом дана обставина не зазначена у вироку, а експертиза проводилась без надання ноутбуку на дослідження. Таким чином, фактичні обставини справи доводять, що ОСОБА_18 був впевнений, що саме цей ноутбук належить його батькам. В судовому засіданні було доведено, що в той кімнаті де мешкав ОСОБА_13 був ще один ноутбук іншого квартиранта, але судом взагалі не зазначена дана обставина, що ОСОБА_18 напевно знав, що інший ноутбук належить іншому квартиранту.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого

ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки його вина в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні, з яких вбачається, що з березня 2013 року він орендував одну кімнату для проживання в квартирі у ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_1 . З ним в кімнаті проживав ще один хлопець на ім`я ОСОБА_19 , який за два місяці до зникнення ноутбука з`їхав, а потім в березні 2014 року заїхав ще один хлопець, якого він не знав, він прожив два дні. Ноутбуки він не ховав, іншим співмешканцю давав користуватися ноутбуками, але виносити не дозволяв. Коли він ( ОСОБА_9 ) повернувся з роботи, то побачив, що ноутбук зник. Від ОСОБА_12 він дізнався, що незнайомий йому хлопець, який проживав з ним в одній кімнаті, до обіду пішов з дому з якоюсь сумкою, сказавши, що повернеться. А вже вечором ОСОБА_12 сказала, що вони перед ним винуваті за пропажу ноутбуку та сказала, що нікуди не треба писати, бо вона разом з чоловіком вирішили відшкодувати йому вартість ноутбука, шляхом взяття кредиту та сплати йому грошових коштів за ноутбук. Через два дні ОСОБА_12 компенсувала йому втрату ноутбуку, передавши йому 4000 грн. Оскільки він вважав, що якщо він проживає в квартирі ОСОБА_12 , то вона відповідає за збереження його речей, а тому на гроші, які йому віддала ОСОБА_12 , та, додавши до них ще своїх 800 грн., він придбав собі на своє ім`я в магазині «Фокстрот» інший ноутбук «Acer» за 4800 грн. В березні 2015 року він проживав в кімнаті з ОСОБА_20 , з яким його пов`язували дружні стосунки. Вхід в їх кімнату завжди був вільний. Він ( ОСОБА_9 ) користувався придбаним ноутбуком, а ОСОБА_21 та обвинувачений претензій щодо права власності на ноутбук до нього не пред`являли. На початку березня 2015 року, в перший понеділок, о 14 год. 30 хв. він пішов на роботу, ноутбук залишився в квартирі, в якій на той момент знаходилися ОСОБА_8 та ОСОБА_21 ( ОСОБА_12 і ОСОБА_15 ). Обвинувачений до цього час жив в квартирі вже два дні. Він не давав обвинуваченому ноутбук, однак останній бачив, що він ( ОСОБА_9 ) працює за ноутбуком, і він вважав, що обвинувачений розуміє, що ноутбук належить йому ( ОСОБА_9 ). Коли він повернувся з роботи десь о 00 год. 30 хв. наступного дня, ОСОБА_12 сказала, що вона знову винна перед ним, так як ОСОБА_22 ( ОСОБА_8 ) «потянув» ноутбук. Даний ноутбук був справний. Наступного дня він о 14 год. 30 хв. знову пішов на роботу, а згодом ОСОБА_23 повідомив йому, що ОСОБА_12 викликала міліцію. Він написав заяву в міліцію в середу, коли у нього був вихідний день.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_10 є її сином, а потерпілий ОСОБА_9 знімає у неї в квартирі кімнату. Раніше коли у ОСОБА_24 ( ОСОБА_9 ) пропав перший ноутбук, вона вирішила, що його взяв співмешканець ОСОБА_24 , а тому, щоб ОСОБА_25 не виїхав з кватири, вона дала йому 4500 грн., які її чоловік взяв в кредит, щоб потерпілий купив собі ноутбук для користування. Вона вважала, що фактично тим самим дає ОСОБА_9 ноутбук в користування, щоб той не виїжджав з її квартири та платив орендну плату, однак ніколи не говорила останньому, що він буде використовувати ноутбук тільки поки живе в її квартирі. При її розмові з ОСОБА_9 про перший ноутбук та умови придбання другого її син ( ОСОБА_10 ) присутнім не був. В один з днів на початку березня 2015 року, її син, коли жив у неї через те, що посварився із своєю дружиною, приблизно о 15годині 30 хвилин взяв якісь речі та пішов з її квартири. Про те, що він зібрався їхати цього дня до дому в м. Кременчук , та йому на це необхідні гроші, ОСОБА_10 їй не казав. Пропажу ноутбука вона помітила десь через півгодини після того як її син пішов, зрозумівши, що ОСОБА_10 не питаючи дозволу взяв ноутбук, яким користувався потерпілий. В телефонній розмові з сином того ж дня вона сказала обвинуваченому, щоб він повернув ноутбук, та нагадала йому, що він знаходиться на іспитовому строку. Потім вона викликала міліцію, щоб її син не встиг позбутися ноутбука.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні зазначив, що обвинуваченому ОСОБА_26 приходиться вітчимом, а потерпілий ОСОБА_9 знімає у них з дружиною ОСОБА_12 в квартирі кімнату. В лютому минулого року він зі ОСОБА_12 вирішили відшкодувати вартість ноутбуку, який був вкрадений в їх квартирі, потерпілому ОСОБА_9 , для чого він ( ОСОБА_15 ) взяв кредит у банку для передачі у власність цих грошових коштів ОСОБА_9 . Він особисто повідомляв потерпілому ОСОБА_9 про їх рішення компенсувати йому вартість вкраденого ноутбуку, а саме гроші передала дружина ( ОСОБА_12 ). Коли зник другий ноутбук ОСОБА_9 в березні 2015 року, в зв`язку з тим, що він з дружиною не могли додзвонитися до ОСОБА_11 , вони вирішили викликати міліцію.
Показаннями свідка ОСОБА_27 , яка в судовому засіданні зазначила, що вона добре знає обвинуваченого ОСОБА_8 , так як зустрічалася з ним у минулому, може охарактеризувати його як непогану людину, але дуже брехливого. Приблизно на початку березня 2015 року вона перебувала у своїй матері на ОСОБА_28 в м. Кіровограді. Приблизно о 16.00 год. за даним адресом до неї прийшов її колишній співмешканець ОСОБА_8 та попросив гроші в сумі 30 грн. на таксі, на якому він до неї приїхав. ЇЇ мати дала йому гроші та він розрахувався за таксі. Також він сказав, що зараз він їх поверне, продавши свій ноутбук, який був при ньому в чорному пакеті, та запитав у свідка де можна продати його. ОСОБА_27 сказала, що він може закласти його до ломбарду «Скарбниця». Вона запитала у обвинуваченого за те, кому належить даний ноутбук, на що ОСОБА_8 відповів, що це його ноутбук та він його привіз з м. Кременчуг, де на даний час проживає. Також він пояснив, що вирішив його продати, так як він їде з АТО та йому терміново потрібно доїхати до дому в м. Кременчуг, а грошей не має. Щоб повернути гроші, які він позичив, вона пішла з ним до ломбарду «Скарбниця», розташованого по вул. Попова в м. Кіровограді. Однак, в ломбарді ноутбук оцінили низко і ОСОБА_22 запитав її, чи не знаю вона кому можна продати ноутбук за більшу суму. Вона згадала про свого знайомого ОСОБА_29 та запропонувала піти до нього та запропонувати купити ноутбук. ОСОБА_22 погодився та вони пішли до ОСОБА_29 додому на ОСОБА_28 в м. Кіровограді. Прийшовши до нього цього дня близько 17.00 годин вона запитала його чи не потрібен йому ноутбук, який продає її знайомий, на що той погодився. При цьому ОСОБА_22 запевнив ОСОБА_29 , що ноутбук належить йому. ОСОБА_29 роздивився даний ноутбук та вирішив його придбати за 600 гривень, на що ОСОБА_22 погодився. Він віддав ОСОБА_22 гроші та забрав ноутбук. Після чого ОСОБА_22 повернув їй позичені на таксі гроші та вони розійшлись. На наступний день їй подзвонила мати ОСОБА_8 та сказала, що ОСОБА_22 вкрав ноутбук у квартиронаймача, та просила передати йому, що в міліцію було подано заяву з цього приводу.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні зазначив, що приблизно на початку березня 2015 року він перебував за місцем свого проживання. Приблизно у вечорі до нього додому прийшла його знайома Черчел ОСОБА_30 разом з раніше йому невідомим ОСОБА_8 . Вони запропонували у ОСОБА_8 купити ноутбук, якої марки точно він не пам`ятає, на що він погодився. При цьому він сфотографував паспорт обвинуваченого і запитав ОСОБА_8 , чи часом не крадений він, на що чоловік запевнив, що ноутбук належить чи йому чи його брату та йому терміново потрібні гроші, тому він вирішив його продати. Ноутбук не включався, однак ОСОБА_8 запевнив його, що ноутбук просто розрядився, а він забув взяти з собою зарядний пристрій. ОСОБА_16 роздивився даний ноутбук та вирішив його придбати за 600 гривень, на що чоловік погодився. Він віддав йому гроші та забрав ноутбук, після чого ОСОБА_18 та Черчел пішли. Наступного дня він на Європейському ринку в м. Кіровограді продав даний ноутбук в торговій палатці, яка займається продажем та купівлею б/у комп`ютерної техніки.
Заявою ОСОБА_12 від 02.032015 року поданою на ім`я т.в.о. начальника Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області підполковника міліції ОСОБА_31 , в якій повідомляється про те, що її син ОСОБА_8 02.03.2015 року близько 15:40 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 таємно викрав ноутбук «Аcer» V3Aspire V3, належний ОСОБА_9 (т.1, а.с. 8).
Гарантійною картою на ноутбук «Acer» моделі виробу - V3-731-20204G50Makk, яка підтверджує купівлю потерпілим ОСОБА_9 в магазині «Фокстрот» у 2014 році вказаного ноутбуку (т. 1, а.с. 19).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.03.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 в присутності двох понятих, за загальними рисами та виразом обличчя, впізнав на фото № 2 особу, яка на початку березня продала йому ноутбук «Acer» (т.1, а.с. 29-30). В судовому засіданні 29.04.2015 року обвинувачений ОСОБА_8 , оглянувши зазначений протокол пред`явлення особи для впізнання, вказав, що впізнає себе на фото № 2.
Висновком експерта № 181 від 18.03.2015 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, відповідно до якого ринкова вартість станом цін на 02.03.2015 року не наданого на експертизу ноутбуку «Acer V3-731-20204G50MakkMidnightBlack» в робочому стані, який був придбаний новим 01.02.2014, може складати 7800 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 42-44).
Апеляційні доводи захисту стосовно того, що ноутбук «Acer» належав ОСОБА_15 , а не ОСОБА_9 є такими що не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду оскільки відповідно до заяви про злочин, яку подала ОСОБА_12 , та яка міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 8), остання просила притягнути до кримінальної відповідальності її сина ОСОБА_11 , який 02.03.2015 року таємно вкрав ноутбук «Acer», який належав ОСОБА_9 . Крім того копія гарантійної картки, яка міститься в матеріалах кримінального провадження на ноутбук «Acer» (т. 1, а.с. 19), та підтверджує купівлю саме потерпілим ОСОБА_9 цього ноутбуку.
Ні ОСОБА_12 , ні її чоловік ОСОБА_15 , під час судового розгляду даного кримінального провадження не ставили під сумнів належність викраденого ноутбука потерпілому ОСОБА_9 .
Не відповідають дійсності й апеляційні ствердження захисника про те, що викрадений обвинуваченим ОСОБА_8 ноутбук «Acer» був в неробочому стані, тому що ОСОБА_8 викрав у ОСОБА_9 ноутбук «Acer» без зарядного пристрою, про що підтвердив і сам ОСОБА_32 під час продажі ноутбуку ОСОБА_16 , запевнивши останнього, що ноутбук знаходиться в справному стані, однак його батарея розряджена, а тому не може увімкнутися.

Крім того,обвинувачений ОСОБА_8 , як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду даного провадження, не заперечував того, що саме він взяв, тобто таємно викрав, з кімнати, яку знімав ОСОБА_9 ноутбук «Acer», вважаючи, що він належить його матері, яка і повідомила офіційно письмово міліцію про вчинення її сином ОСОБА_8 крадіжки ноутбука потерпілого ОСОБА_9 . Тобто сам обвинувачений не заперечує те, що він таємно викрав чуже майно, яке йому не належить.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, його особу, зокрема те, що він раніше судимий за скоєння умисного корисливого злочину (т. 1, а.с.63-65) та вчинив новий умисний корисливий злочин під час іспитового строку, через що обґрунтовано призначив останньому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Так як обвинувачений ОСОБА_8 вчинив новий злочин 02.03.2015 року, тобто під час відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з іспитовим строком на 3 роки, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 червня 2014 року, тому суд першої інстанції правильно призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України.
Тому, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2015 року стосовно ОСОБА_8 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2015 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

ОСОБА_8 взяти під варту в залі апеляційного суду Кіровоградської області негайно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 05.08.2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 в тай самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4