У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Таран Т.С., Пекного С.Д.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 22 січня 2008 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на судові рішення щодо
них.

За вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13
грудня 2004 року

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянин України, судимий: 11.03.1994 року за ст. 141 ч.2 КК України на 2
роки 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки згідно ст. 461
КК України; 13.01.1997 року за ст. 141 ч.2 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі. Звільнений 13.09.1999 року у зв'язку з відбуттям покарання,

засуджений: за ст. 186 ч.5 КК України на 9 років 2 місяці позбавлення волі
з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ст. 186 ч.2 КК
України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів суд визначив ОСОБА_1.
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 2 місяці з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
громадянин України, судимий: 21.09.2001 року за ст. 190 ч.2 КК України на 2
роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання та
встановленням іспитового строку на 2 роки згідно ст. 75 КК України,

засуджений
за ст. 186 ч.5 КК України на 8 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків суд призначив ОСОБА_2.
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 8 місяців з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

За цим вироком також засуджено ОСОБА_3, щодо якого скарги та подання не
надходили.

Суд частково задовольнив заявлені по справі цивільні позови і вирішив
стягнути із засуджених в солідарному порядку зазначені у вироку кошти на
користь потерпілих.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 липня 2006 року
указаний вирок було змінено лише у частині вирішення цивільного позову ОСОБА_4.
В решті цей вирок було залишено без зміни.

ОСОБА_1. і ОСОБА_2. визнано винуватими у вчиненні злочинів за наступних
обставин.

19 грудня 2001 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_1. за попередньою змовою
з ОСОБА_3., на тролейбусній зупинці по вул. Танкопія у м. Харкові вирішили
пограбувати ОСОБА_5. і ОСОБА_6. З цією метою вони заманили потерпілих у під'їзд
будинку № АДРЕСА_1 у м. Харкові, де із застосуванням фізичного насильства
відкрито викрали майно ОСОБА_5. на загальну суму 390 грн. та майно ОСОБА_6. на загальну суму 95 грн.

Після вчинення цього злочину, у грудні 2001 року, засуджений ОСОБА_3. з
метою вчинення нових злочинів створив і очолив організовану групу, до якої
увійшли ОСОБА_1. і ОСОБА_2. На основі попереднього досвіду вчинення злочинів,
засуджені розробили та схвалили злочинний план, згідно якого вони підшукували
громадян, що мали при собі цінне майно, після чого заманювали їх у безлюдні місця,
зокрема на сходові майданчики між поверхами у житлових будинках, де самовільно
оглядали кишені потерпілих, а також погрожуючи застосуванням насильства, з
використанням газового балончика та застосовуючи насильство, засуджені відкрито
викрадали майно потерпілих.

За таких обставин, на протязі грудня 2001 року - січня 2002 року засуджені
ОСОБА_1., ОСОБА_3. і ОСОБА_2. вчинили наступні злочини.

24 грудня 2001 року, приблизно о 19 годині, засуджені у складі
організованої групи, за попередньою змовою між собою, діючи згідно попередньо
розробленого плану, біля кіоску на бул. Юр'єва у м. Харкові, підійшли до
ОСОБА_7. і під приводом покликати їх знайому, заманили потерпілого до під'їзду
будинку № 3. На сходах указаного будинку між 3 і 4 поверхами засуджені відкрито
викрали майно ОСОБА_7. на загальну суму 240 грн. При цьому, ОСОБА_2. декілька
раз ударив потерпілого рукою в обличчя.

28 грудня 2001 року, за аналогічних обставин, діючи у складі організованої
групи, за попередньою змовою між собою, у під'їзді будинку №АДРЕСА_2 у м.
Харкові, засуджені відкрито викрали майно ОСОБА_8. на загальну суму 150 грн.,
майно ОСОБА_9. на суму 160 грн. і майно ОСОБА_10. на загальну суму 165 грн.

01 січня 2002 року, приблизно о 13 годині, за аналогічних обставин, діючи у
складі організованої групи, за попередньою змовою між собою, у під'їзді будинку
№ 5 по пр. Жукова у м. Харкові, засуджені відкрито викрали майно ОСОБА_11. на
загальну суму 152 грн. 50 коп. і майно ОСОБА_12. на суму 100 грн.

Того ж дня, приблизно о 14 годині, за аналогічних обставин, діючи у складі
організованої групи, за попередньою змовою між собою, у під'їзді будинку № 2/2
по Стадіонному проїзду у м. Харкові, засуджені відкрито викрали майно ОСОБА_13.
на загальну суму 509 грн. та майно ОСОБА_14. на загальну суму 123 грн.

Того ж дня, приблизно о 15 год. 30 хв., за аналогічних обставин, діючи у
складі організованої групи, за попередньою змовою між собою, у під'їзді будинку
№ 9/23 по вул. Танкопія у м. Харкові, засуджені відкрито викрали майно
ОСОБА_15. на загальну суму 162 грн., майно ОСОБА_16. на загальну суму 174 грн.
50 коп. та майно ОСОБА_17. на загальну суму 114 грн.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_1. просить скасувати постановлені щодо нього судові
рішення і направити справу на новий судовий розгляд. Також він указує на
необхідність перекваліфікації його неправомірних дій з ч.5 на ч.2 ст. 186 КК
України, оскільки вважає, що суд безпідставно зробив висновок про вчинення
засудженими перелічених у вироку злочинів у складі організованої групи. Крім
того, засуджений посилається на застосування до нього в ході досудового
слідства недозволених методів розслідування, обмеження права на ознайомлення з
матеріалами справи, порушення судом першої інстанції вимог ст. 375 КПК України;

засуджений ОСОБА_2., як видно із змісту його скарги, також вважає
необґрунтованим висновок суду першої інстанції про вчинення злочинів
організованою групою, у зв'язку з чим просить відповідно перекваліфікувати його
неправомірні дії. Крім того, засуджений указує на порушення судом першої інстанції
вимог ст. 375 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про необхідність часткового
задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи, викладені у касаційних скаргах засуджених, колегія суддів вважає, що ці
скарги слід задовольнити частково з таких підстав.

В результаті перевірки матеріалів справи встановлено, що за вироком від 10
червня 2002 року за вчинення указаних неправомірних дій, передбачених ст. 186
ч.5 КК України було засуджено: ОСОБА_1. на 9 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; ОСОБА_2. - на 8 років позбавлення волі з конфіскацією
майна, а на підставі ст. 71 КК України, остаточно, на 8 років і 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна. Цей вирок за апеляцією прокурора було
скасовано ухвалою апеляційної інстанції від 24 квітня 2003 року у зв'язку з
допущеним судом першої інстанції порушенням кримінально-процесуального закону,
а справу направлено на новий судовий розгляд. Під час цього розгляду
кримінальну справу щодо цих засуджених було об'єднано зі справою відносно
іншого засудженого - ОСОБА_3

У згаданій апеляції прокурора не ставилось питання про необхідність
застосування закону про більш тяжкий злочин або застосування більш суворого
покарання.

Відповідно до положень ст. 375 КПК України, при новому розгляді справи
судом першої інстанції, зокрема, не допускається посилення покарання, якщо
вирок не було скасовано у зв'язку з необхідністю застосувати закон про більш
тяжкий злочин або призначити більш суворе покарання, а обсяг пред'явленого
обвинувачення при цьому не змінився.

Зазначені положення закону були залишені поза увагою суду першої інстанції
під час нового розгляду цієї справи, оскільки згідно змісту резолютивної
частини оскаржуваного засудженими вироку за ст. 186 ч.5 КК України ОСОБА_1.
засуджено на 9 років і 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_2.
- на 8 років і 2 місяці з конфіскацією майна, а на підставі ст. 71 КК України,
остаточно, на 8 років і 8 місяців з конфіскацією майна.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими викладені у скаргах
засуджених доводи щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 375 КПК
України, яке не було виправлено апеляційним судом. У зв'язку з цим в указані
судові рішення стосовно ОСОБА_1. і ОСОБА_2. необхідно внести відповідні зміни.

Що стосується інших, наведених у скаргах засуджених доводів, зокрема, про
відсутність попередньої змови між ними та ознак організованої групи,
застосування під час розслідування недозволених методів розслідування,
порушення права на ознайомлення з матеріалами справи, то вони не підтвердились
в ході перевірки матеріалів справи.

Колегія суддів вважає, що дослідивши показання самих засуджених, потерпілих
та інші наведені у вироку докази, суд першої інстанції, з урахуванням
узгодженості вчинення засудженими злочинних дій під час грабежу потерпілих,
прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ними цих дій у складі
організованої групи. Кваліфікація дій
ОСОБА_1. за ст.ст. 186 ч.5, 186 ч.2 КК України та ОСОБА_2. за ст. 186 ч.5 КК
України є правильною.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, долучена до справи постанова
прокуратури Фрунзенського району м. Харкова від 16 січня 2004 року, у ході
судового розгляду перевірялись і не знайшли свого підтвердження посилання
засуджених на застосування до них недозволених методів розслідування.

Також безпідставними є доводи засуджених щодо порушення їх права на
ознайомлення з матеріалами справи, оскільки зміст долучених до справи
відповідних протоколів, розписок та інших документів свідчать про те, що
засуджені були ознайомлені з матеріалами справи як під час виконання вимог ст.
218 КПК України, так і під час перебування справи у провадженні суду.

Інших порушень КПК України, які
перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити
законний та обґрунтований вирок по даній справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2.
задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13
грудня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 липня
2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінити:

ОСОБА_1. за ст. 186 ч.5 КК України пом'якшити покарання
до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених
ст.ст. 186 ч.2, 186 ч.5 КК України, остаточно визначити ОСОБА_1. покарання у
виді позбавлення волі на 9 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого;

ОСОБА_2. за ст. 186 ч.5 КК України пом'якшити покарання
до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначити
ОСОБА_2. покарання у виді позбавлення волі на 8 років і 6 місяців з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Судді:

Таран Т.С. Пекний
С.Д. Федченко О.С.