Номер провадження: 11-кп/785/2/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляцію ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2014 р. по кримінальному провадженню № 0000412 від 21.01.2013 р. відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, маючого на вихованні неповнолітню дитину 2006 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючий судимостей,

обвинуваченого за ст. 187 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2014 р. ОСОБА_8 засуджений за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна; з ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_10 15900 гривень; з ОСОБА_8 стягнуто на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 7132 гривні 20 копійок.

Зазначеним вище вироком ОСОБА_8 засуджений за те, що 21.01.2013 року приблизно о 16:00 годині, він та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, з метою заволодіння майном ОСОБА_10 шляхом розбою, під приводом перевірки електролічильників, проникли в квартиру АДРЕСА_3 , де, діючи спільно, застосували до ОСОБА_10 насилля, яке було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилося у розпилюванні в очі вмістом газового балону, електрошокера та металевого предмета схожого на пістолет, що виразилось в наступному: ОСОБА_8 з метою тимчасового позбавлення зору потерпілого, щоб залишитися непоміченими, бризнув вмістом газового балончика в обличчя ОСОБА_10 . Далі особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, наніс удар в обличчя потерпілому рукояткою предмета, схожого на пістолет, тим самим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді розсічення брови. Після чого ОСОБА_8 застосував наявний при собі електрошокер, направивши електричний струм в шию ОСОБА_10 , від чого останній втратив свідомість. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, із застосуванням шарфу, зв`язали руки ОСОБА_10 та заволоділи його майном, а саме: двома парами ключів від автомобіля Mazda CX-7, д.н. НОМЕР_1 , грошовими коштами у сумі 3000 гривень, золотим ланцюгом вагою 33 грама, вартістю з урахуванням зносу 12900 гривень, мобільним телефоном "Nokia", в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку Лайф, вартістю з урахуванням зносу 100 гривень, заподіявши потерпілому шкоду на загальну суму 16000 гривень. Після чого ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичні обставини вчиненого ним злочину та кваліфікацію його дій, просить вищезазначений вирок суду змінити, застосувавши до нього ст.ст. 69, 75 КК України та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що суд призначив несправедливе та занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про його особу, оскільки суд не врахував, що він раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дочку 2006 р.н. та є годувальником сім`ї .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію, при цьому обвинувачений пояснив, що він проживав із співмешканкою без реєстрації шлюбу та на його вихованні знаходилась дитина 2006 р.н., яку він вважає своєю, проте дитина зареєстрована за вказівкою матері на її прізвище, своє батьківство стосовно дитини він не встановлював, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, розглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як видно із апеляційної скарги, в ній не оспорюється доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та його кваліфікацію, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок суду переглядається тільки в частині заявлених вимог, а саме в частині відповідності призначеного покарання вимогам закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , заявляючи вимоги про застосування до нього ст.ст. 69, 75 КК України, посилається на те, що суд призначив йому занадто суворе покарання та не взяв до уваги всі пом`якшуючі обставини, а саме те, що він не судимий, має на утриманні малолітню доньку, 2006 р. н., а в судовому засіданні добавив, що його батько переболів раком.

Як видно із вироку суду, призначаючи обвинуваченому мінімальну міру покарання, передбачену санкцією ст. 187 ч.3 КК України, суд врахував ступінь тяжкості скоєного, обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

Вчинений злочин є особливо тяжким, за його вчинення передбачено покарання від 7-ми до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обставини справи свідчать про те, що обвинувачений був безпосереднім виконавцем злочину, саме він застосовував небезпечне для життя та здоров`я потерпілого насилля, встановлені судом дані про особу обвинуваченого вказують на те, що він раніше не судимий, має мати пенсіонерку та вітчима, який страждає онкозахворюванням та з 2012 р. зареєстрований за місцем їх проживання в с. Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області, а проживає з сім`єю в м. Одесі, характеризується позитивно.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про склад сім`ї обвинуваченого в м. Одесі. Сам ОСОБА_8 пояснив апеляційному суду, що в м. Одесі він проживав з співмешканкою, стверджував, що він є батьком доньки співмешканки, 2006 р.н., проте дитина зареєстрована на прізвище матері за її вказівкою, батьківство ним відносно дитини до цього часу не встановлено.

Вказані пояснення обвинуваченого свідчать про те, що на його вихованні знаходилась дитина його співмешканки, проте юридично він не є батьком цієї дитини та не несе ніяких обов`язків по її утриманню.

Вказані вище обставини відповідно до ст.65 КК України давали суду підстави обрати стосовно обвинуваченого міру покарання у рамках санкції ст. 187 ч.3 КК України, що суд і зробив, проте в своїй сукупності вони не пом`якшують покарання та істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України апеляційним судом не встановлено.

При таких обставинах вимоги апеляції про пом`якшення покарання є необґрунтованими та задоволенню не підлягаю.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2014 р. стосовно нього без змін.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4