Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/460/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000011 за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Виска Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , такий, що не має судимості,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто з участю:

- прокурора ОСОБА_8 ,

- захисника ОСОБА_9 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним і призначити покарання : - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 місяців арешту; - за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, належним чином не мотивував, які обставини, визнані судом такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не займається суспільно корисною діяльністю, збитки, завдані правопорушеннями, не відшкодував, за місцем проживання характеризується негативно, вчинив ряд умисних корисливих злочинів проти власності, а тому апелянт вважає, що призначене покарання через м`якість не може слугувати запорукою його виправлення та не відповідає меті покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

Заслухавши доповідача, провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в обсязі дослідження матеріалів кримінального провадження щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , заслухавши в дебатах прокурора, який підтримав доводи апеляції, просив вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 та призначити покарання : - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці; - за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін. Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 , які просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення. Обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено: - за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту; - за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 місяців арешту.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 295 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілих: - ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 90 грн.; - ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 410 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а всього 1410 грн.; - ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 824 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а всього 1824 грн.; - ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 1821 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а всього 4821 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення та сховище, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за таких обставин.

27.11.2014 року приблизно о 21 год., з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 через незачинені вхідні двері проник в погріб, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 172 грн. 50 коп.

З викраденим ОСОБА_7 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

02.12.2014 року приблизно о 23 год., з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи з корисливих спонукань, через незачинені вхідні двері ОСОБА_7 проник до приміщень сараїв, звідки повторно, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 260 грн.

З викраденим ОСОБА_7 місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

15.12.2014 року приблизно о 23 год., з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_7 на велосипеді приїхав до складського приміщення, що належить ОСОБА_12 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно з корисливих мотивів, за допомогою проволоки, яку приніс з собою, ОСОБА_7 відчинив навісний замок, на який були зачинені ворота і проник у приміщення. Із складського приміщення ОСОБА_7 повторно, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_12 вартістю 824 грн. 25 коп.

З викраденим ОСОБА_7 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

27.12.2014 року приблизно о 18 год., з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_7 прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи з корисливих спонукань, ОСОБА_7 , повторно, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 вартістю 150 грн.

З викраденим ОСОБА_7 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

29.12.2014 року приблизно о 12 год., з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_7 проник на пасіку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , та належить ОСОБА_13 . Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, ОСОБА_7 повторно, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 2028 грн.

З викраденим ОСОБА_7 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні допустимих, належних, достовірних і достатніх доказах досліджених в судовому засіданні й правильно оцінених судом та відповідає фактичним обставинам справи.

Так, як фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 ніким із учасників процесу, а також прокурором в апеляції не заперечується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень та їх правову кваліфікацію.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення та сховище, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, зокрема ч. 1 ст. 69 КК України, не в повній мірі врахував ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжуючи покарання та призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через м`якість.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що у суду першої інстанції не було підстав при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст.185 КК України до застосування ч. 1 ст. 69 КК України та переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції цієї частини статті.

Висновок про можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_7 при призначенні покарання за ч. 3 ст.185 КК України, суд першої інстанції мотивував тим, що у кримінальному провадженні встановлено дві обставини, що пом`якшують його покарання, при цьому було враховано особу обвинуваченого і його ставлення до вчиненого.

Проте, судом першої інстанції при застосуванні ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст.185 КК України лише формально перераховано визначені законодавцем підстави для застосування ч. 1 ст. 69 КК України, без належного обґрунтування які саме обставини вчинення кримінального правопорушення або дані про його особу, суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, як вимагає п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року.

При цьому, судом першої інстанції залишено поза увагою, що як особа обвинувачений ОСОБА_7 характеризується негативно, як такий, що не працює, зловживає алкогольними напоями, схильний до вчинення крадіжок, не відшкодував потерпілим завдану шкоду, вчинив ряд епізодів тяжкого умисного корисливого злочину, а також злочин середньої тяжкості.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, навіть при наявності двох обставин, які пом`якшують покарання, судом першої інстанції не було встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання, а отже не було підстав для застосування ч. 1 ст. 69 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і призначення покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання скасуванню із ухваленням в цій частині нового вироку.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів відповідно до вимог до ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів враховує, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але вважається таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями, схильний до крадіжок, матеріальну та моральну шкоду потерпілим не відшкодував.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є його щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

Ураховуючи викладене, обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_7 , його вік та стан здоров`я, думку потерпілих, які просили призначити йому покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає, що за спрямованістю поведінки, як особа обвинувачений представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання, призначивши його в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту, а за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Остаточно до відбування призначити ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України.

Незважаючи на те, що під час розгляду кримінального провадження встановлено кілька обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 і відсутні обставини, що обтяжують його покарання, але враховуючи дані до про особу обвинуваченого, колегія суддів не знаходить обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і впливають на пом`якшення покарання, а отже не знаходить підстав для застосування ст. 69 КК України.

Також немає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України, оскільки колегія суддів дійшла переконання, що призначене покарання він має відбувати реально в умовах ізоляції від суспільства.

Обране колегією суддів обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинені кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі з реальним відбуванням покарання в умовах ізоляції від суспільства, без застосування ст. 69,75 КК України, на переконання колегії суддів буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого, обставинам справи, але й його особі є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів.

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 винним та призначити покарання: - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці; - за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 06.03.2015 року.

У решті вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ через Апеляційний суд Кіровоградської області протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання його копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4