Справа № 127/7190/14-к
Провадження №11-сс/772/1/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
слідчого: ОСОБА_7
підозрюваного: ОСОБА_8
адвоката: ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці 02 червня 2015 року матеріали кримінального провадження № 0003811 від 01.10.2013 року за апеляцією прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо, -
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
українця, громадянина України, уродженця
с. Плисків, Погребищенського району
Вінницької області, який не працює,
раніше не судимий, одружений,
тимчасово проживає АДРЕСА_1
та зареєстрований в АДРЕСА_2 , -
та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, -
ВСТАНОВИВ:
Органами досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 , 03.04.2009 року, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_11 , зловживаючи його довірою, отримав від останнього транспортний засіб «Тоуоtа Аvalon» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) та довіреність на право користування та розпорядження ним від 02.04.2009 року, за умови протягом місяця передати останньому грошові кошти у сумі 50 000 доларів США.
Вказаний автомобіль «Тоуоtа Аvalon» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) 17.03.2009 року ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_13 на підставі доручення від 17.03.2009 року з правом відчуження та сплатив останньому 35 000 доларів США, що станом на момент вчинення злочину становить 296 500 гривень.
Однак, у встановлений строк ОСОБА_8 кошти ОСОБА_11 не передав, та 19.06.2010 року умисно з метою приховування вчиненого злочину, створив у ОСОБА_11 хибне уявлення про належність йому приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , (яке належить ОСОБА_14 ) та яке обіцяв передати ОСОБА_11 у приватну власність у якості розрахунку за отриманий транспортний засіб.
Разом з тим, станом на 16.10.13 ОСОБА_8 , кошти за вищевказаний автомобіль не повернув, від спроб ОСОБА_11 встановити зв`язок ухиляється, відключивши мобільний телефон.
Своїми діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 269 500 гривень, що в 151 раз перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Суд першої інстанції, відмовляючи в клопотанні слідчого ВРЗ У СГД СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області лейтенанта міліції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , посилався на те, що слідчим та прокурором не наведено достатньо підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В своїй апеляції прокурор у провадженні просить скасувати дану ухвалу слідчого судді та постановити нову про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою терміном на 2 місяці з урахуванням попереднього часу тримання під вартою в ІТТ з 08.04.2014 року по 09.04.2014 року, посилаючись на те, що прийняте рішення слідчим суддею не відповідає висновкам суду, викладених в ухвалі, та фактичним обставинам справи.
Адвокат ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді суду першої інстанції змінити та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що дана ухвала є незаконною та необґрунтованою.
Заслухавши доповідача, прокурора та слідчого, які підтримали апеляцію прокурора та заперечували проти апеляції адвоката, адвоката ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 в повному обсязі та заперечували проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляцій, судова колегія вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, слідчий суддя суду І інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не врахував, те що останній вчинив умисний злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією належного майна, також те, що у кримінальній справі № 11520001 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 10.06.2011 застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, яку він порушив, після чого 20.07.2012 року ОСОБА_8 був оголошений у розшук. В подальшому матеріали кримінальної справи № 11520001 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003811 від 01.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_8 у Вінницькому міському суді на даний момент проводиться судовий розгляд кримінального провадження № 0000309, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 190 КК України, де у зв`язку з неявкою у судові засідання ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації, тобто у АДРЕСА_2 .
Однак, при виїзді співробітників ВМВ УМВС України у Вінницькій області встановлено, що за вказаною адресою розташовується завод силікатної цегли, який не здійснює свою діяльність уже понад 2 роки та житлових приміщень на території заводу немає, ніхто там не проживає. Вказану інформацію в ході допиту у якості свідка під час досудового розслідування надав охоронець заводу ОСОБА_15 .
Тобто, підозрюваний ОСОБА_8 , ввівши суд в оману, не повідомив про місце фактичного проживання, чим в подальшому порушив умови перебування під домашнім арештом, які передбачають обов`язкове перебування ОСОБА_8 у встановлений період часу за адресою: АДРЕСА_2 ,
Також, висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового розслідування та суду є передчасним та необгрунтованим, так як відповідно до наданої інформації УМВС України у Вінницькій області, 28.10.2013 року, на підставі ухвали Вінницького міського суду, першим ВМ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області оголошено у розшук громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення оперативно-розшукових заходів ОСОБА_8 був затриманий у м. Київ та доставлений до Вінницького міського суду для обрання міри запобіжного заходу, де в подальшому ухвалою Вінницького міського суду від 09.01.2014 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, слідчий суддя Вінницького міського суду всупереч ст.ст.177, 178 КПК України під час винесення ухвали від 09 квітня 2014 року не взяв до уваги повністю доведені прокурором ризики та обставини, які виключають застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин, неодноразово перебував у розшуку, порушив умови виконання раніше застосованих запобіжних заходів, ніде не працює.
Враховуючи вищезазначені порушення запобіжних заходів, які застосовувались раніше та наявні ризики, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме досудовому розслідуванню кримінального провадження та може вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Вказані ризики також знаходять своє підтвердження у тому, що ОСОБА_8 не з`являвся на виклик у судове засідання Апеляційного суду, в результаті чого Апеляційним судом було постановлено ухвалу від 29 квітня 2014 року про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_8 для участі в розгляді апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2014 року про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Відповідно до ст. 183 ч. 3 КПК України «Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.»
Тому, на підставі вимог ст. 182 ч. 5 КПК України, колегія суддів визначила розмір застави у сумі 500 000 грн., оскільки застава в зазначених межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляцію адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляцію прокурора у провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 скасувати.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 01 серпня 2015 року, взявши підозрюваного ОСОБА_8 під варту із зали суду.
Визначити ОСОБА_8 розмір застави у сумі 500 000 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.
В разі внесення визначеного розміру застави підозрюваного ОСОБА_8 звільнити з-під варти та покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати на виклик до слідчого;
- не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
З оригіналом згідно: