Дата документу Справа № 220/1719/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №220/1719/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1183/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палити з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000725 від 15 серпня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевченко Великоновосілківського району Донецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 , та потерпілого ОСОБА_9 - в режимі відеоконференції з Великоновосілківським районним судом Донецької області,

ВСТАНОВИЛА:
захисник - адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , звернувся до Апеляційного суду Запорізької області з апеляційною скаргою на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 1 квітня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження, неповнотою судового розгляду, порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що, показання свідка ОСОБА_11 суд першої інстанції не міг брати до уваги, оскільки останній є другом потерпілого, вони разом ведуть фермерське господарство, а тому ОСОБА_11 є зацікавленою особою. Крім того зазначає, що суд безпідставно не звернув уваги на твердження учасників провадження про те, що при вказаному конфлікті між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до кафе приходили інші громадяни, які могли бачити та чути суперечку. Вказані обставини судом не досліджені. Окрім того, зазначає, що потерпілий звернувся до медичного закладу через добу після отримання тілесних ушкоджень, а також сам спровокував конфлікт із обвинуваченим, оскільки це, на його думку, підтверджується висновком дільничного інспектора щодо притягнення потерпілого до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку при проведенні слідчих дій по цьому провадженню.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_9 , посилаючись на необґрунтованість доводів, в ній викладених, просить вказану скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції - без змін.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за наступних обставин.

14 серпня 2014 року приблизно о 21 годині ОСОБА_6 під`їхав до кафе «Іванушки», розташованого по вул.Шкільній в с.Шевченко Великоновосілківського району Донецької області, біля якого вже перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_6 знаходився в неприязних стосунках. На цьому підґрунті між ними виникла словесна перепалка, після чого ОСОБА_6 від`їхав, а повернувшись через 10 хвилин, він на ґрунті неприязних стосунків до ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар ногою в область паху, від якого потерпілий відчув фізичний біль, та один удар кулаком правої руки в обличчя, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичного експерта №37/143 від 24 вересня 2014 року, легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Заслухавши доповідь судді; захисника - адвоката ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу; потерпілого ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування немає; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_12 кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, досліджених судом з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, належним чином оцінених, і на думку колегії суддів, є правильними.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений в ході судового розгляду не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, вказавши на те, що тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 він не наносив. Між ними виник лише словесний конфлікт, після якого він поїхав додому. З ОСОБА_9 в нього неприязні стосунки.
Суд першої інстанції обґрунтовано відкинув показання обвинуваченого, та вказав у вироку, що вина останнього підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 , який був очевидцем події правопорушення, потерпілого ОСОБА_9 , а також висновком експерта.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що 14 серпня 2014 року приблизно о 21-00 годині між ним та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, в ході якого останній заподіяв йому тілесні ушкодження, які були зафіксовані при судово-медичному дослідженні. Свідком цих подій був ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_11 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, фактично підтвердив показання потерпілого, вказавши на те, що у його присутності в ході словесного конфлікту ОСОБА_12 наносив удари ОСОБА_9 , після чого у останнього в області верхньої губи він побачив садна. Хто ще був свідком цих подій, він не бачив.

Показання потерпілого та свідка ОСОБА_11 узгоджуються з їх показаннями, даними в ході слідчого експерименту, а також з висновком експерта №37/143 від 24 вересня 2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено забій та припухлість із садном верхньої губи, крововилив спинки носу, травматичний передонтит 21,13,33 зубів, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, які утворилися від одної травматичної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею співудару, яким могли бути, як ліва так і права рука людини, на що вказують при проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_11 , і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Проаналізувавши показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у сукупності з іншими доказами, суд дійшов правильного висновку про те, що з цих показань вбачається, що вказані свідки були очевидцями лише початку конфлікту, що виник між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 - коли обвинувачений ще не наносив удари потерпілому.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що свідок ОСОБА_11 обмовив обвинуваченого, оскільки є другом потерпілого та разом з ним веде фермерське господарство, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки об`єктивних даних, які б ставили під сумнів показання свідка ОСОБА_11 , в матеріалах провадження немає. Сам свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції зазначив, що в нього однакове ставлення як до обвинуваченого, так і до потерпілого.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і посилання апелянта на те, що потерпілий лише через добу звернувся до медичного закладу, оскільки, згідно з матеріалами провадження, подія правопорушення мала місце 14 серпня 2014 року у вечірній час - приблизно о 21-00 годині, і вже наступного дня, тобто 15 серпня 2014 року, було проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_9 . Відповідно до вищевказаного висновку експерта, тілесні ушкодження, зафіксовані у потерпілого, могли утворитися у вказаний останнім строк та при вказаних ним обставинах.

Колегія суддів вважає, що доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що потерпілий сам спровокував сварку із обвинуваченим ОСОБА_12 , оскільки це, на його думку, підтверджується висновком дільничного інспектора щодо притягнення потерпілого до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку при проведенні слідчих дій по цьому провадженню, не спростовують висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого.

Суд першої інстанції розглянув провадження у межах висунутого обвинувачення, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковані правильно - за ч.2 ст.125 КК України. Покарання останньому призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України.

Підстав для скасування оскаржуваного вироку суду при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 1 квітня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.125 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4