У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Пошви Б.М. і Шевченко Т.В.,

за участю прокурора

Пересунька С.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 29 травня 2008 року кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Комсомольського міського
суду Полтавської області від 6 липня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 30 листопада 2007 року.

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області
від 6 липня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Семенівка Полтавської області, такого, що не
має судимостей,

засуджено
за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді виправних робіт за місцем роботи
на строк 6 місяців з відрахуванням на користь держави 10% заробітку щомісячно.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на користь потерпілого ОСОБА_2 159,14грн.
на відшкодування матеріальної шкоди та 2000грн. на відшкодування моральної
шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватим і засуджено за те, що він 11 вересня 2006 року, в період часу з 16год.30хв. до 19 год. перебуваючи на
території гаражного товариства №1 по вул.
Строна в м. Комсомольську, на ґрунті неприязних стосунків, умисно завдав удар кулаком в обличчя, а потім декілька ударів ногами
та руками по тілу потерпілого ОСОБА_2.,
спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. просить судові рішення скасувати, справу провадженням
закрити за відсутністю в його діях складу злочину, посилаючись при цьому на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що його вину у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не доведено. Крім того,
вказує на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
просив залишити скаргу ОСОБА_1. без задоволення, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ст. 22 КПК України , прокурор, слідчий, і особа, яка проводить
дізнання, зобов'язанні вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного,
повного й об'єктивного дослідження обставин справи, а суд, дотримуючись цих же
принципів - оцінити зібрані докази в їх
сукупності і згідно з вимогами ст. ст. 323-324 КПК України постановити законний
і обґрунтований вирок.

Крім того, відповідно до ст. 64 КПК України при розгляді справи в суді
підлягають доказуванню: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини
вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину
та інше.

Однак судом при розгляді кримінальної справи зазначених вимог Закону
дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів справи, за скаргою потерпілого ОСОБА_2. суддя
відповідно до ст. 251 КПК України порушив кримінальну справу відносно ОСОБА_1.
за ч. 2 ст. 125 КК України.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1. у заподіянні ОСОБА_2. легких
тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, ґрунтуються на
свідченнях потерпілого ОСОБА_2., з яких убачається, що він сидів в приміщенні
гаражу, а коли приїхав засуджений, зробив йому зауваження, після чого ОСОБА_1.
раптово вдарив його кулаком по обличчю,
а потім лежачого бив руками і ногами по різним частинам тіла; свідків ОСОБА_3., ОСОБА_4., висновку
судово-медичної експертизи.

Проте, під час розгляду справи залишилися недослідженими обставини,
з'ясування яких має істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, час події у вироку вказаний з 16 год.30 хв. до 19 години, але
потерпілий у скарзі про порушення кримінальної справи, в судовому засіданні час
скоєння проти нього злочину вказував різний.

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_4., який не був очевидцем
конфлікту, вбачається, що зі слів
потерпілого він знає, що останнього побили, але хто - не знає, на обличчі потерпілого нічого не бачив.

Піддавши сумніву показання свідків ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. про те, що вони бачили
11.09.2006 року потерпілого, який знаходився в стані алкогольного
сп'яніння, та не змогли описати одяг потерпілого, судом не взяті
до уваги довідка травматолога, з
якій вбачається, що потерпілий
звернувся до лікарні із запахом алкоголю, а свідки, описали одяг
потерпілого (а. с. 31, 87).

Дослідження і перевірка вказаних обставин має істотне значення для
встановлення вини ОСОБА_1. у вчиненні злочину.

Однак вони не були належним чином перевірено і оцінено, внаслідок чого
висновки суду щодо участі ОСОБА_1. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
125 КК України, достатньо не підтверджено і тому не є переконливими.

За таких обставин, вирок суду підлягає скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд, який має бути проведений із дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону.

Апеляційний суд при розгляді справи в апеляційному порядку не звернув уваги
на зазначені порушення, підлягає скасуванню й ухвала апеляційного суду.

Під час нового судового розгляду слід врахувати наведене у даній ухвалі,
перевірити усі доводи, викладені у касаційній скарзі, та постановити судове
рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінально-процесуального
законодавства.

Керуючись ст.ст. 395-396 КПК України, колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а :

касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 6 липня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 30
листопада 2007 року щодо ОСОБА_1
скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Пошва Б.М. Шевченко Т.В.