АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
26 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, в порядку дистанційного судового провадження, матеріали кримінального провадження № 0002563 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ставропольського краю Російської Федерації, проживаючого до засудження у АДРЕСА_1 , раніше судимого 16 вересня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. ч. 1, 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15-ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно до відбування призначено покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Обвинуваченим ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга на вищевказаний вирок, в якій останній просить пом`якшити йому покарання, посилаючись на те, що він не перешкоджав розкриттю кримінального правопорушення, вину у вчиненому усвідомив, в чому розкаюється.

Провадження № 11-кп/774/363/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 , 13 червня 2014 року близько 13 години, знаходячись біля будинку 15 на ж/м Тополя - 1 у м. Дніпропетровську, побачивши раніше не знайому ОСОБА_8 , на шиї якої знаходився золоті ланцюг з хрестиком, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, визначив її як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_7 прослідував за ОСОБА_8 , та обійшовши її ззаду, діючи відкрито, шляхом ривку, зірвав з шиї останньої належні їй золотий ланцюг вагою 14 г. та золотий хрестик вагою 3 г., спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 7650 гривень.

Перед судом апеляційної інстанції в режимі дистанційного судового провадження ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив доводи викладені в ній та просив її задовольнити.

На думку прокурора призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65, ч. 4 ст. 70 КК України.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення в апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Призначена обвинуваченому реальна міра покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі відповідає вимогам ст. 65, ч. 4 ст. 70 КК України.

При обранні такої міри покарання суд, як убачається з вироку, врахував, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 віднесене до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий та задовільно характеризується, за місцем мешкання.

Поряд з цим, суд при вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому покарання врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також пом`якшуючі обставини, зокрема щире каяття та активне сприяння ОСОБА_7 розкриттю кримінального правопорушення.

Отже, місцевим судом при призначенні покарання була врахована сукупність обставин, в тому числі й тих, на які посилається автор в принесеній апеляційній скарзі.

При цьому, колегія суддів вважає об`єктивним і неупередженим висновок суду про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства.

На переконання судової колегії, покарання, призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області