У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді Федченка О.С.,

суддів
Філатова В.М. і Нікітіна Ю.І.,

за участю
прокурора Ковтун Н.Я.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 6 лютого 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1. на вирок
апеляційного суду Чернігівської області від 9 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, громадянку України,

раніше не судиму,-

засуджено
за ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років
позбавлення волі.

ОСОБА_1. визнана винною та засуджена
за те, що 11 березня 2006 року о 16 год. у квартирі № АДРЕСА_1, на ґрунті
особистих неприязних відносин, під час сварки, умисно вбила потерпілого
ОСОБА_2., заподіявши йому ножем проникаюче поранення грудної клітки з
ушкодженням серця.

Постановивши цей вирок, апеляційний
суд задовольнив апеляцію прокурора м. Чернігова і у зв'язку із необхідністю
застосування більш суворого покарання скасував вирок Деснянського районного
суду

м.
Чернігова від 1 вересня 2006 року, яким ОСОБА_1. було засуджено за ч.1 ст. 115
КК України, із застосуванням статей 69, 75, 76 КК України на п'ять років
позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на три
роки та з обов'язком не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти їх про зміну місця
проживання та роботи і періодично з'являтися для реєстрації.

У касаційній скарзі засуджена
ОСОБА_1. порушує питання про зміну вирок апеляційного суду і перекваліфікацію
її дій на ст. 124 КК України та необхідність призначення їй покарання не
пов'язаного з позбавленням волі. Свої доводи мотивує тим, що ножове поранення
заподіяла ОСОБА_2., захищаючись від застосованого ним насильства, і не бажала
настання смерті потерпілого, оскільки сама викликала йому швидку медичну
допомогу і намагалась врятувати ОСОБА_2. На думку засудженої, суд допустив
помилку при кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 115 КК України і безпідставно не
взяв до уваги факту заподіяння їй потерпілим тілесних ушкоджень, що
підтверджено висновком судово-медичної експертизи. Засуджена вказує на протиріччя у вироку і зазначає про те, що в
мотивувальній частині вироку суд допустив наявність в її діях перевищення меж
необхідної оборони, а засудив за вчинення умисного вбивства.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора про законність і обґрунтованість
вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженої підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 369 КПК України, вирок
вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, коли висновки
суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності.

З матеріалів справи вбачається, що,
не погоджуючись з постановленим відносно ОСОБА_1. вироком районного суду,
прокурор, який брав участь у розгляді справи, подав на нього апеляцію і порушив
питання про скасування вироку щодо ОСОБА_1. у зв'язку з невідповідністю
призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженої та
просив апеляційний суд постановити свій вирок, яким застосувати більш суворе
покарання.

Засуджена ОСОБА_1. під час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції заперечила проти задоволення апеляції
прокурора і показала про те, що завдала удару ножем в груди ОСОБА_2.,
захищаючись від застосованого ним насильства. ОСОБА_1. ствердила, що після
заподіяння тілесного ушкодження потерпілому, вона намагалась зупинити йому
кровотечу і викликала для ОСОБА_2. швидку медичну допомогу (а.с.16 т.2).

Розглянувши справу і задовольнивши
апеляцію прокурора, апеляційний суд дійшов висновку (дослівно) про те, що “якщо
навіть і допустити, що потерпілий вчиняв протиправні дії проти підсудної, дії
її самої були явно не співрозмірні з характером нападу”, при цьому суд
погодився з кваліфікацією дій засудженої за ч. 1 ст. 115 КК України, як
вчинення нею умисного вбивства.

Однак, згідно зі статтею 36 КК
України умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не
відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту, є перевищенням меж
необхідної оборони.

Таким чином, висновки суду,
викладені в мотивувальній і резолютивній частинах вироку апеляційного суду, не
узгоджені між собою і містять протиріччя, що є підставою для скасування вироку
і направлення справи на новий апеляційний розгляд, у процесі якого зазначені
недоліки необхідно усунути в установленому законом порядку.

Що ж стосується доводів у
касаційній скарзі засудженої

ОСОБА_1. про вчинення злочину при перевищенні меж
необхідної оборони, то вони підлягають перевірці при новому апеляційному
розгляді справи.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженої
ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду
Чернігівської області від 9 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1скасувати і
справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

Федченко О.С.
Філатов В.М.
Нікітін Ю.І.