У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю: прокурораОСОБА_4.
захисників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
засуджених ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянула в судовому засіданні 26 лютого 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_8, ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2014 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина Республіки Узбекистан, не судимого,

за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина Республіки Узбекистан, не судимого,

за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2014 року вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнано винними в організації приготовлення до вчинення умисного убивства ОСОБА_12 з корисливих мотивів, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, незакінченого з підстав, які не залежали від їх волі; ОСОБА_8 - в пособництві приготовлення до вчинення умисного убивства ОСОБА_12 з корисливих мотивів, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, незакінченого з підстав, які не залежали від його волі, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10, обіймаючи з 1 лютого 2011 року посаду генерального директора ТОВ «Аммор», яке здійснює продаж та обслуговування автомобілів та являється дилером з продажу автомобілів, поставку яких здійснює ТОВ «Укр-УзАвто», й підзвітне останньому. Контролем діяльності ТОВ «Аммор» займався заступник генерального директора ТОВ «Укр-УзАвто» ОСОБА_12, який від керівництва ТОВ «Укр-УзАвто» висловив пропозицію ОСОБА_10 придбати у власність автосалон за адресою АДРЕСА_1 за 200 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 2 лютого 2011 року складало 1 588 300 грн. Погодившись на цю пропозицію, ОСОБА_10 усвідомлював, що не зможе самостійно, без згоди ОСОБА_12 вести фінансово-господарську діяльність підприємства і приймати на роботу персонал, оскільки ОСОБА_12 відхилив його пропозицію про прийом на посаду начальника служби безпеки ТОВ «Аммор» його знайомого ОСОБА_9. Враховуючи зазначені обставини у ОСОБА_10 виник умисел вчинити умисне убивство ОСОБА_12 з корисливих мотивів, ухилитись при цьому від плати 200 000 доларів США, заволодіти автосалоном та звинуватити ОСОБА_12 у привласненні цих коштів.

2 лютого 2011 року ОСОБА_10 вступив у злочинну змову з ОСОБА_9, який був ображений відмовою ОСОБА_12 працевлаштувати його, пообіцявши ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_12 надати керівну посаду в ТОВ «Аммор», на якій ОСОБА_9 буде мати доступ до товарно-матеріальних цінностей. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запланували організувати вбивство ОСОБА_12, доручивши його виконання іншій особі за винагороду, а для підшукання такої особи залучили свого знайомого ОСОБА_8.

ОСОБА_8, погодившись посприяти в пошуку безпосереднього виконавця вбивства ОСОБА_12 на заказ та за попередньою змовою групою осіб, 22 лютого 2011 року запропонував ОСОБА_13 вчинити умисне убивство ОСОБА_12 із застосуванням вогнепальної зброї, за винагороду у сумі 24 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22 лютого 2011 року складало 190 562 грн. 40 коп., за вирахуванням з цієї суми 1 000 доларів США, що за курсом НБУ складало 7 940 грн. 10 коп., як оплати участі ОСОБА_8 в якості посередника. При цьому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_13, що замовниками вбивства являються ОСОБА_10 та ОСОБА_9.

ОСОБА_13, усвідомлюючи злочинність умислу, направленого на вчинення умисного убивства ОСОБА_12, звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та погодився на проведення оперативно-розшукових заходів, направлених на документування злочинних дій ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, виконуючи роль виконавця убивства ОСОБА_12.

23 лютого 2011 року ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_9 подали в Дніпровську районну адміністрацію у м. Києві документи на реєстрацію ТОВ «Харакят», на яке ОСОБА_10 і ОСОБА_9 планували після смерті ОСОБА_12 оформити автосалон по АДРЕСА_1 шляхом обвинувачення ОСОБА_12 в одержанні від ОСОБА_10 200 000 доларів США

26 лютого 2011 року ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 та передав ОСОБА_13 5 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 лютого 2011 року складало 39 658 грн. 50 коп., на придбання зброї та в якості передоплати ОСОБА_13 за вчинення убивства ОСОБА_12.

5 березня 2011 року ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зустрілись з ОСОБА_13 біля спорткомплексу «Сирець» у м. Києві, де ОСОБА_10 підтвердив необхідність убивства ОСОБА_12 та передав ОСОБА_13 8 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 5 березня 2011 року складало 63 496 грн. в якості передоплати за вчинення убивства ОСОБА_12.

На момент вчинення злочину ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_10, а згодом й ОСОБА_10 покинули територію України та вилетіли літаком у місто Ташкент для забезпечення алібі, очікуючи там повідомлення від ОСОБА_8 про убивство ОСОБА_12.

16 березня 2011 року ОСОБА_13 направив ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на мобільні телефони смс-повідомлення про убивство ним ОСОБА_12, а 19 березня 2011 року зустрівся з ОСОБА_8 та надав йому фотографію ОСОБА_12 з признаками насильницької смерті, а саме вогнепальним пораненням голови. Однак убивство ОСОБА_12 з його згоди було інсценовано працівниками міліції.

ОСОБА_8, упевнившись у смерті ОСОБА_12, передав ОСОБА_13 7 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 березня 2011 року складало 55 607 грн. 30 коп. в якості оплати за вчинення убивства ОСОБА_12.

Після цього 25 березня 2011 року ОСОБА_8 передав ОСОБА_13 залишок грошових коштів у сумі 3 000 доларів США, що за курсом НБУ складало 23 873 грн. 10 коп. в якості оплати за вчинення убивства ОСОБА_12.

Всього ОСОБА_8 та ОСОБА_10 передали ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 23 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 березня 2011 року складало 183 027 грн. в якості оплати за вчинення убивства ОСОБА_12 з корисливих мотивів на заказ. ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 1 000 доларів, США, що за курсом НБУ складало 7 940 грн. 10 коп., як оплату за посередництво.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_9 посилається на порушення права на захист, яке на його думку виразилось у тому, що під час судового слідства апеляційним судом не допитано свідків, які могли б підтвердити його невинуватість. Указує, що судом не встановлено мотиву злочину. Просить скасувати ухвалу та направити справу на новий апеляційний розгляд.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_8 посилається на суворість призначеного покарання. Зазначає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховані обставини, що пом'якшують покарання, дані, що характеризують його особу, незадовільний стан здоров'я, сімейні обставини, наявність на утриманні дружини та батьків похилого віку, а також не взято до уваги його другорядну роль у вчиненні злочину, відсутність тяжких наслідків. Стверджує, що погодився підшукати виконавця вбивства потерпілого, оскільки з боку ОСОБА_10, ОСОБА_9 та осіб кавказької національності до нього застосовувався тиск та погрози фізичної розправи. Просить змінити судові рішення та звільнити його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту та однобічність досудового та судового слідства. Зазначає, що докази винуватості ОСОБА_10 у матеріалах справи відсутні, ОСОБА_10 діяв зі згоди ОСОБА_12, з метою виявлення осіб, бажаючих замовити убивство потерпілого. Стверджує, що на засуджених під час слідства здійснювався психологічний та фізичний тиск. Просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_10 та закрити справу за відсутністю складу злочину.

Заслухавши доповідача, пояснення засуджених та захисників на підтримання касаційних скарг, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 398 КПК України 1960 року перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в організації приготовлення до вчинення умисного убивства ОСОБА_12 з корисливих мотивів, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, незакінченого з підстав, які не залежали від їх волі; ОСОБА_8 - в пособництві приготовлення до вчинення умисного убивства ОСОБА_12 з корисливих мотивів, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, незакінченого з підстав, які не залежали від його волі, ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказах, яким дана належна оцінка.

Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на досудовому слідстві та у суді давали суперечливі показання про обставини вчиненого злочину, викриваючи один одного, при цьому на різних етапах слідства частково визнавали свою вину у причетності до організації приготовлення вчинення умисного убивства ОСОБА_12

Ці їх показання узгоджуються з показаннями ОСОБА_8, який на досудовому слідстві та у суді повністю визнав свою вину та повідомив про обставини злочину, зазначаючи що саме ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були замовниками умисного вбивства ОСОБА_12 з вогнепальної зброї, наказали йому підшукати виконавця вбивства, погрожуючи звільненням з роботи, повністю фінансували його дії. Показання ОСОБА_8 є чіткими і послідовними та правильно покладені судом в основу вироку.

Також ці показання узгоджуються з первинними показаннями потерпілого ОСОБА_12, який в подальшому змінив свідчення, намагаючись виправдати свого родича ОСОБА_10; показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та інших.

Крім того, винуватість ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 об'єктивно підтверджуються даними, які містяться у протоколах огляду місця події, добровільної видачі речей, огляду предметів, документів, прослуховування звукозапису, виїмки, висновках судово-почеркознавчої експертизи, судової експертизи звукозапису, речовими доказами та іншими матеріалами справи.

Доводи у скаргах засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 про те, що слідством та судом не виявлено мотиву умисного убивства, є безпідставними, оскільки судом достеменно встановлено умисел ОСОБА_10 вчинити умисне убивство ОСОБА_12 з корисливих мотивів, ухилитись при цьому від плати 200 000 доларів США за придбання автосалону, заволодіти їм та звинуватити ОСОБА_12 у привласненні цих коштів.

Вивченням матеріалів справи порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б скасування постановлених у справі судових рішень, не виявлено.

Твердження у касаційних скаргах про те, що під час слідства до них застосовувався психологічний тиск, внаслідок чого вони вимушені були себе обмовити, перевірялися і не знайшли підтвердження.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано кримінальний закон, не встановлено.

Покарання засудженим призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та є обґрунтованим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, про що йдеться в його касаційній скарзі, не вбачається, оскільки судом належним чином враховано усі перелічені ним у скарзі пом'якшуючі його вину обставини.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. Наведені засудженими та захисниками в апеляціях доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційних скарг, належним чином перевірено й спростовано.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2014 року щодо ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 залишити без зміни, касаційні скарги засуджених ОСОБА_8, ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3