Справа № 11-1111 2011 року Головуючий в 1 інстанції Званчук В.М.
Категорія: ст.122 ч.1, Доповідач Буженко Н.В.
ст. 296 ч. 1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді - Буженко Н.В.

суддів: Шевцова В.Г.;

ОСОБА_1;

з участю прокурора - Литвиненка О.О.;

засудженого - ОСОБА_2

потерпілого - ОСОБА_3;

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, що приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 15 вересня 2010 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимий: 06.04.2007 року за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України;

засуджений за ст. 122 ч.2 КК України на 8 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання призначеного вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 06.04.2007 року та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 26.12.2005 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Херсонської обласної клінічної лікарні 323 грн. 46 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Херсонського бюро СМЕ 310 грн. 66 коп., а також на користь Херсонської обласної психіатричної лікарні 270 грн. 82 коп.

Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що 17.08.2005 року близько 18.30 год. він, відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі у ПВК 90 УДДУ ПВП в Херсонській області, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул.. Некрасова, 234, перебуваючи в стані алкогольного спяніння і знаходячись разом з потерпілим ОСОБА_4 за розпивання спиртних напоїв в локалізованому приміщенні на подвірї чергової частини охоронної зони ПВК 90, під час виниклої сварки з потерпілим ОСОБА_4, а потім обопільної бійки, побив потерпілого ОСОБА_4, наніс йому численні удари руками, ногами в різні частини тіла, в тому числі і по голові. В результаті побиття потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_2 навмисно заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечні для життя та здоровя потерпілого в момент заподіяння, від яких настала смерть потерпілого.

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2 вказує на незаконність, неповноту, необґрунтованість вироку, мотивуючи це тим, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи, невірно дана юридична оцінка доказам добитим при розгляді справи, вирок винесений з грубими порушеннями вимог Законів України, його винність не доведено, вважає, що злочин скоїли працівники адміністрації виховного закладу. Просить вирок суду скасувати та закрити кримінальну справу у відношенні нього.

В апеляції потерпілий ОСОБА_3, вважає вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 15.09.2010 року незаконним і таким, який підлягає скасуванню. Вважає ОСОБА_2 невинним, оскільки, на його думку злочин скоєно працівниками ПВК-90. Просить про передачу цієї кримінальної справи для додаткового розслідування в суді іншої області України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити апеляції засудженого та потерпілого ОСОБА_3 без задоволення, а вирок суду без змін, міркування потерпілого ОСОБА_3 на підтримку своєї апеляції, доводи засудженого ОСОБА_2, який підтримав апеляцію, та в останньому слові просив вирок скасувати, а справу закрити; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено матеріалами справи, органами досудового слідства і судом дотримано вимог КПК України, спрямованих на встановлення у справі обєктивної істини. Викладені у вироку висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного злочину за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Зокрема його винність підтверджується особистими показами засудженого ОСОБА_2 на досудовому слідстві та у суді, який під час допитів, відтворення обставин події злочину та під час судового розгляду справи підтвердив той факт, що 17.08.2005 року за підозрою у вживанні спиртних напоїв, він був затриманий та його помістили разом з ОСОБА_4 в ізольоване приміщення дворик чергової частини ПВК-90. Вони розмовляли з ОСОБА_4, але потерпілий несподівано упав, а коли він намагався його підняти, то у дворик забігли працівники колонії та почали їх безпричинно бити. Йому були спричинені тілесні ушкодження, також були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_4, від яких той помер. Свої покази засуджений підтвердив підчас проведення відновлення обстановки та обставин події (т.3 а.с. 42-50).

Потерпілий ОСОБА_3 підтвердив факт побиття його брата ОСОБА_4 в ПВК-90, від чого брат помер у лікарні. Хто побив брата він не знає, але вважає, що це не ОСОБА_2

З протоколу огляду місця пригоди вбачається, що побиття ОСОБА_4 відбулося в приміщенні ізольованого дворику біля ЧЧ ПВК-90 (т.1 а.с. 49-56).

Згідно до висновків судово-медичної експертизи ОСОБА_4 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, пошкодження головного мозку, від яких він помер. Виявлені ушкодження не могли утворитися від падіння з висоти його росту (т.1, а.с.68-71, 74-76, 81).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили, що 17.08.2005 року близько 18.30 год. вони почули якийсь шум, крики що доносилися з ізольованого дворику біля чергової частини, де тимчасово знаходилися за порушення режиму утримання засуджені ОСОБА_4І та ОСОБА_2, та побачили. Що між засудженими виникла бійка, під час якої ОСОБА_2 бив ногами в область голови ОСОБА_4, який лежав на підлозі. Відчинивши замки, вони увійшли у дворик та припинили дії ОСОБА_2, який продовжував бити ОСОБА_4, відтягнули ОСОБА_2 в сторону, одягнули наручники, викликали медичну допомогу, оскільки ОСОБА_4 був непритомний. Від тілесних пошкоджень, які спричинив ОСОБА_2, потерпілий ОСОБА_4 помер в лікарні.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що 17.08.2005 року він знаходився в приміщенні чергової частини ПВК-90. Близько 18.30 год. він почув крики та шум бійки з приміщення ізольованого дворика, де знаходилися засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Днювальний ОСОБА_10 почав стукати у вікно чергової частини та кликати на допомогу ОСОБА_6, ОСОБА_11І, ОСОБА_7, які відчинили двері дворика та припинили побиття потерпілого ОСОБА_4 засудженим ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 17.08.2005 року за підозрою у вживанні алкоголю до нього на огляд привели засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_2 В подальшому їх помістили до зясування обставин в ізольоване приміщення дворик біля чергової частини ПВК-90. Близько 18.40 год. його викликав ОСОБА_7 до чергової частини, для надання медичної допомоги ОСОБА_4, якого побив ОСОБА_2. Коли він прийшов до дворика, то побачив побитого потерпілого ОСОБА_4 у вкрай важкому стані, без свідомості, він намагався надати першу необхідну допомогу, потім викликали швидку допомогу, потерпілого госпіталізували.

Свідок ОСОБА_13 під час досудового слідства підтвердив той факт, що він був свідком побиття потерпілого ОСОБА_4 засудженим ОСОБА_2, а також показав, що очевидцями цього були також засуджені ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_9 (т.1 а.с. 105-106). Крім того, свої покази свідок ОСОБА_13 підтвердив під час очної ставки з ОСОБА_2, при цьому останній не спростував покази свідка (т.1 а.с. 140-141).

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які на момент вчинення злочину відбували покарання, а нині звільнені з ПВК-90 по закінченні строку покалання, покази яких перевірені судом належним чином, підтвердили факт побиття потерпілого ОСОБА_4 засудженим ОСОБА_2 в ізольованому дворику біля чергової частини ПВК-90 ввечері 17.08.2005 року (т.1 а.с. 23-32).

Судово-медична експертиза № 386/1782 від 15.10.2007 року свідчить про те. що виходячи з свого фізичного стану, будь яких вад у підсудного за станом здоровя, для нанесення тілесних ушкоджень іншій особі, немає, тобто ОСОБА_2 фізично міг нанести потерпілому такі ушкодження, від яких настала смерть потерпілого (т.3 а.с. 21-23).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що твердження засудженого ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_4 у апеляціях про те що засуджений не міг спричинити тяжкі тілесні ушкодження потерпілому - є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються висновком експерта.

Крім того, судом правильно не взяті до уваги покази свідка ОСОБА_20 - дружини загиблого ОСОБА_4, оскільки її твердження, що потерпілий перебуваючи в лікарні в безпорадному стані, нібито прийшовши на короткий час до тями та мімікою сказав їй про те, що його побили працівники установи, базуються на її догадках, мають не конкретний та суперечливих характер та не можуть бути допущені як доказ.

Таким чином, посилання потерпілого та засудженого в апеляціях на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_21 заподіяні не ОСОБА_2, а інші особи є безпідставними, оскільки, ці доводи неодноразово перевірялися судом та прокуратурою, але не знайшли свого підтвердження, про що свідчить постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.08.2005 року та 14.12.2006 року відносно працівників установи (т.1 а.с.160-161, т.2 а.с. 285-286).

Відсутні й дані, які б свідчили про необєктивність чи упередженість з боку слідчих органів та суду щодо ОСОБА_2 на стадіях досудового та судового слідства.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що під час досудового та судового слідства не допущено порушень кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його засуджено.

Давши належну оцінку доказам, які були перевірені в судовому засіданні, суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_2 за ст. 121 ч.2 КК України, а призначене судом ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляції потерпілого ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, що брав участь у розгляді справи, засудженого ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 15 вересня 2010 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Головуюча ________________

Судді: ________________