АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №000194 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у с.Вербки Павлоградського району

Дніпропетровської області,

проживаючого за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором принесена апеляційна скарга ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , в якій він просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги прокурор зазначив, що обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає положенням ст.291 КПК України, оскільки суд має право під час проведення підготовчого судового засідання обрати запобіжний захід для подальшої доставки до суду і участі обвинуваченого в судових засіданнях. Вказує, що суд вийшов за межі своїх повноважень, давши оцінку кваліфікуючим ознакам злочину, інкримінованого ОСОБА_7 . Вважає необґрунтованими посилання в ухвалі суду, як на підставу повернення обвинувального акту, на обтяжуючу покарання обставину, оскільки остаточне встановлення обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.368 КПК України віднесено до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000194 щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на невідповідність його вимогам ст.291 КПК України, а саме, що зазначені в обвинувальному акті відомості про місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 та вид запобіжного заходу, містять істотні суперечності, оскільки в останньому вказано, що до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не застосовувався, а згідно довідки з СІЗО м.Дніпропетровська ОСОБА_7 є засудженим та відбуває покарання у виді позбавлення волі в ВК-26 м.Жовті води Дніпропетровської області. Також суд в ухвалі зазначив, що в порушення вимог ст.291 КПК України дії обвинуваченого кваліфіковані як повторне, незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тоді як в обвинувальному акті, всупереч правовій кваліфікації дій обвинуваченого, досудовим слідством не встановлено виготовлення обвинуваченим наркотичних засобів. Також однією з підстав для повернення обвинувального акту судом вказано, що зазначена в обвинувальному акті кваліфікуюча ознака повторність не може бути одночасно і обтяжуючою покарання обставиною.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п.п.2, 5, 6 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та його правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також дані про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вбачається, що органами досудового розслідування вищевказані вимоги закону дотримані.

Доводи суду першої інстанції з приводу істотних суперечностей у відомостях про місце проживання та виду запобіжного заходу, вказаних в обвинувальному акті, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на момент складання та затвердження обвинувального акту щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України до останнього по даному кримінальному провадженню №000194 запобіжний захід не обирався, у зв`язку з чим у доданому реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про заходи забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час затвердження обвинувального акту ОСОБА_7 проживав за адресою АДРЕСА_1 .

Доводи районного суду з приводу невідповідності даних про місце проживання обвинуваченого, необґрунтовані, оскільки 16 жовтня 2014 року за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 був засуджений за ст.395 КК України, у зв`язку з чим, згідно довідки СІЗО м.Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року № 3/2 19369 (а.п.15) останній був затриманий і доставлений в ІТТ та на даний час відбуває покарання у ВК № 26 м.Жовті Води, про що у органів досудового розслідування були відсутні відомості. Маючи вказані відомості, суд з цих підстав не повернув обвинувальний акт прокурору, а неодноразово призначав обвинувальний акт до розгляду, направляючи запит про доставку обвинуваченого в судове засідання з місць відбування покарання.

Вищезазначене на думку колегії суддів не перешкоджає подальшому розгляду обвинувального акту та доставки обвинуваченого ОСОБА_7 з ВК №26 м.Жовті Води шляхом винесення ухвали про його доставку в судове засідання.

Не є підставою для повернення обвинувального акту і вказання в ньому органом досудового слідства як на обтяжуючу покарання обставину - скоєння злочину повторно, оскільки відповідно до вимог ст.368 КК України остаточне встановлення обставин, що обтяжують покарання, відноситься виключно до компетенції суду.

Необґрунтовано суд в ухвалі послався на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України і з тих підстав, що дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, серед інших ознак і за ознакою виготовлення, бо тим самим суд вийшов за межі своїх повноважень під час підготовчого судового засідання, давши оцінку діям обвинуваченого.

На підставі зазначеного колегія суддів вважає, що висновки суду про невідповідність складеного обвинувального акту вимогам КПК України є безпідставними і такими, що суперечать положенням ст. 291 КПК України.

Згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді першої інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Враховуючи, що під час проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції вимоги ст.314 КПК України були порушені, постановлене рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання відповідно до п.1 ч.1 ст.415 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадженняповернути на судовий розгляд до суду першої інстанції.

Судді