Провадження 11-кп/792/46/15
Категорія: ст. 185 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник Дрогобицького р-ну Львівської обл., мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 08 листопада 2011 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.3, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2013 року невідбуте покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке, у виді обмеження волі на 1рік 9 міс. і 25 днів;
- ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2013 року звільненого від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання - 1 рік 2 місяці 14 днів обмеження волі,-
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 місяців арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно ОСОБА_8 призначено 1 рік 4 місяці позбавлення волі.
За вироком місцевого суду ОСОБА_8 01 червня 2014 року близько 04 год. перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Самсунг ОТ-87262МКА8ЕК» вартістю 450 грн., в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 грн., на рахунку якого були 25 грн., чим спричинив матеріального збитку на загальну суму 485 грн.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити і пом`якшити йому покарання з застосуванням ст.75 КК України.
Вважає, що судом при призначенні покарання не враховано його щире каяття у скоєному, повне визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину, його молодий вік, відсутність значних збитків, а також те, що злочин він вчинив в зв`язку із збігом тяжких матеріальних обставин.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про необхідність зміни вироку та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого, який уточнив, що умовно достроково звільнений не від позбавлення волі, а від обмеження волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та наведені доводи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які в подальшому не могли бути оспорені в апеляційному порядку і, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що його характеризують, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ст.185 ч.2 КК України.

Таке рішення суду відповідає вимогам закону.

У зв`язку з цим фактичні обставини справи не є предметом розгляду в апеляційному суді, оскільки сторонами не оспорюються.

Покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України призначено з урахуванням всіх обставин справи та даних про особу винного і відповідає вимогам ст. ст. 65, 69 - 1 КК України.

Що ж стосується покарання за сукупністю вироків, то таке, у виді 1 року і 4 міс. позбавлення волі призначено явно незаконно, оскільки судом неповно вивчені і враховані дані про перебіг його відбування за попереднім вироком.

П.2 ч.1 ст. 441 КПК України установлено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження., якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

З матеріалів справи вбачається, що за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 8 листопада 2011 року ОСОБА_8 засуджено за ч.ч.1, 3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2013 року невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке, у виді 1 року 9 місяців і 25 днів обмеження волі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2013 року ОСОБА_8 від відбування зазначеного покарання у виді 1 року 2 міс. і 14 днів обмеження волі, а не позбавлення волі, умовно достроково звільнено.

Проте, всупереч цим документам суд І інстанції остаточне покарання за сукупністю вироків, призначив, не обмеження волі, а позбавлення волі 1 рік і 4 міс., чим істотно порушив його право на справедливий суд.

У відповідності до приписів п.2 ч.1 ст.409 КПК України наведена обставина є підставою для зміни вироку і призначення нового покарання за сукупністю вироків.

Згаданими вироками призначені покарання різних видів, тому колегія суддів враховує положення п.1 ч.1 ст. 72 КК України, згідно з якими 1 дню арешту відповідає ( співвідноситься) 2 дні обмеження волі.

1 рік 2 міс. 14 днів обмеження волі відповідає (умовно) 7 міс. 7 днів арешту.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе остаточне покарання ОСОБА_8 призначити на максимальний строк встановлений ч.1 ст.60 КК України для цього виду покарання 6 міс. арешту.

Оскільки клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не заявлено, початок строку покарання йому слід рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про необхідність звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки за змістом вироку названі обставини судом І інстанції вже були враховані.

Окрім того, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_8 новий злочин вчинив під час умовно дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, строк якого мав сплинути 5 лютого 2015 року.

Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_8 не став на шлях виправлення, тому йому слід призначити реальне покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення остаточного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.185 КК України на 4 місяці арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08 листопада 2011 року у виді 1 року 2 міс. 14 днів обмеження волі (в перерахунку умовно 7 міс. 7 днів арешту), остаточно призначити ОСОБА_8 6 місяців арешту.

Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_3 .