Провадження № 1-кс/750/1526/13
У Х В А Л А

23.10.2013 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Григор'єв Р.Г., при секретарі Чернобай Н.О., з участю слідчого Пирога В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові клопотання старшого слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2013 року старший слідчий СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Пирог В.Ю. звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором прокуратури міста Чернігова Домашенко О.В., в якому просить накласти арешт на майно, а саме: ноутбук «Acer» чорно-сірого кольору з зарядним пристроєм, мобільний телефон «Samsung Duos SGH 880» IMEI: НОМЕР_1, IMEI: НОМЕР_2 з сім картками мобільного оператора «Life» (НОМЕР_3), «МТС» (НОМЕР_4), що належать ОСОБА_2.

В судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Власник майна в судове засідання не з'явився.

Заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, якими обґрунтоване клопотання, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання, з огляду на таке.

Слідчим відділом ЧМВ УМВС України в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002628, порушеному за ч.1 ст. 203-2 КК України, за фактом зайняття гральним бізнесом.

В ході досудового слідства, під час проведення обшуку 18.10.2013 року співробітниками СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області було виявлено та вилучено: ноутбук «Acer» чорно-сірого кольору з зарядним пристроєм, мобільний телефон «Samsung Duos SGH 880» IMEI: НОМЕР_1, IMEI: НОМЕР_2 з сім картками мобільного оператора «Life» (НОМЕР_3), «МТС» (НОМЕР_4), що належать ОСОБА_2.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий вказує на те, що вилучені у ОСОБА_2 речі можуть бути використані як знаряддя злочину або містити інформацію про скоєне правопорушення, а саме зайняття гральним бізнесом, зокрема на вилученому ноутбуці та мобільному телефоні може міститись інформація щодо програмного забезпечення, що використовувалось для грального бізнесу, кола осіб причетних до зайняття гральним бізнесом та осіб, яким надавались послуги даного характеру.

Щодо доводів слідчого слід зазначити наступне.

Підстави для арешту майна, передбачені ст. 170 КПК України.

Наведена процесуальна норма окреслює виключне коло осіб, на майно яких може бути накладений арешт в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні. Це підозрюваний, обвинувачений, особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння.

Метою накладення арешту в контексті ст. 170 КПК України є забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0002628, а відповідно не відноситься до кола осіб, визначених у ст. 170 КПК України, на майно яких може бути накладено арешт. У вказаному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, а розслідуваний злочин, передбачений ч.1 ст. 203-2 КК України не передбачає конфіскації майна, а містить лише вказівку на спеціальну конфіскацію грального обладнання. Тобто, в даному конкретному випадку, відсутня і мета накладення арешту.

Спеціальна конфіскація, передбачена ч.1 ст. 203-2 КК України не є видом покарання та застосовується на підставі вимог кримінального процесуального закону, зокрема п.1 ч. 9 ст. 100 КПК України. Так, відповідно до п.1 ч. 9 ст. 100 КПК України грошові цінності та інше майно, які належать обвинуваченому і були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскується.

З системного аналізу положень ч.1 ст. 203-2 КК України, п.1 ч. 9 ст. 100, 170 КПК України слідує, що забезпечення застосування спеціальної конфіскації, передбаченої санкцією частини статті закону про кримінальну відповідальність шляхом накладення арешту на майно можливе виключно щодо майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.

Отже, і у випадку забезпечення в подальшому можливої спеціальної конфіскації, правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_2 не має, оскільки у даному кримінальному провадженні він не є підозрюваним.

За положеннями ч.1 ст. 98 КПК України, речі є знаряддям вчинення злочину, якщо вони визнані у встановленому процесуальним законом порядку речовими доказами. Проте, слідчим на підтвердження цієї обставини не надано жодного процесуального рішення про визнання, вилученого в ході обшуку у ОСОБА_2 майна речовим доказом саме як знаряддя вчинення злочину.

Наостанок слід вказати, що в порушення вимог п. 1 ч.2 ст. 167, ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий обґрунтовує своє клопотання виключно власним припущенням гіпотетичної можливості того, що вилучене в ході обшуку майно може бути використане як знаряддя злочину або містити інформацію про скоєне правопорушення, без наведення достатніх підстав так вважати.

З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 170, 172, 173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Пирога В.Ю. про накладення арешту на особисте майно ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до апеляційного суду Чернігівської області протягом п'яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Григор'єв Р.Г.