11-кп/775/464/2014(м)
241/964/14-к

Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
18 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
за участю прокурора ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 14 жовтня 2014 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполя, не одруженого, не працюючого, не судимого в силу ст.89 КК України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та засуджено до покарання у виді 4 місяців арешту,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Агробаза Першотравневого району Донецької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимого в силу ст.89 КК України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та засуджено до покарання у виді 4 місяців арешту, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Перштравневого районного суду Донецької області від 14 жовтня 2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винними за ст. 185 ч.2 КК України у вчиненні кримінальних правопорушень при наступних обставинах.
27.02.2014 року близько 01.00 год. ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі ГАЗ 330210 СПГ вантажний фургон, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , якому вони не повідомили про свій злочинний намір, приїхали до території домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу, умисно, таємно, за допомогою вказаного автомобіля, викрали металеві предмети, а саме: металеві ворота, драбину, корито, ємкість, мангал, загальною вагою 250 кілограм, із розрахунку вартості одного кілограму лому чорного металу 1,5 гривень, загальною вартістю 375 гривень, які належать ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_9 зникли з місця події та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 375 гривень.
Вони ж 01.03.2014 року в період часу з 00.00 год. до 05.00 год., маючи намір на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі ГАЗ 330210 СПГ вантажний фургон, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , якому вони не повідомили про свій злочинний намір, приїхали до території домоволодіння АДРЕСА_4 , де шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, викрали металеві предмети, а саме: оцинкований металевий профіль в кількості 150 штук, дві чавунні батареї та двигун від мотоцикла «Дніпро - 11», загальною вагою 600 кілограм, із розрахунку вартості одного кілограму лому чорного металу 1,5 гривень, загальною вартістю 900 гривень, які належать ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_9 зникли з місця події та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 900 гривень.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок суду змінити в частині призначеного їм покарання, застосувавши до них покарання з випробування в порядку, передбаченому ст. 75,76 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказують на незаконність вироку суду в частині призначеного покарання, оскільки воно є занадто суворим і не відповідає тяжкості вчиненого ними злочину та їх особам. Вважають, що суд при призначенні їм покарання, не врахував що, по справі не було встановлено обставин, обтяжуючих їх покарання, а також відшкодування ними потерпілим майнової шкоди у повному обсязі. Крім того, ОСОБА_9 зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги, те, що на його забезпеченні перебуває малолітня дитина, ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку він доглядає, тому не може відбувати призначене судом покарання у виді арешту, а ОСОБА_8 послався на те, що він утримує хворого дідуся, який мешкає разом з ним, що підтверджується медичною довідкою та довідкою з місця проживання.
Заслухав доповідача, обвинувачених, які підтримали свої апеляційні вимоги, просили змінити вирок суду в частині призначеного їм покарання, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинувачених не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Виходячи з вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Враховуючи наведені вимоги закону, приймаючи рішення в частині апеляційних вимог обвинувачених про пом`якшення покарання, колегія суддів вважає, що міра покарання, призначена судом обом обвинуваченим відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Суд, при призначенні покарання, в достатній мірі врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпеки, вчинених ними злочинів, які віднесено до злочинів середньої тяжкості та обставини, що пом`якшують їх покарання, а саме щиросердне каяття у вчиненому, відшкодування шкоди потерпілим, кількість злочинних діянь та їх характер, данні про особи обвинувачених, те, що ОСОБА_9 має на утриманні неповнолітню дитину, а ОСОБА_8 мешкає разом з непрацездатним дідусем. Також суд при визначенні міри покарання обвинуваченим врахував те, що будучі працездатними, вони не працевлаштовані, суспільно-корисною працею не займаються, за місцем проживання ОСОБА_9 характеризується негативно, обидва не судимі в силу ст. 89 КК України.
За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів погоджується з висновками суду в частині призначеного обом обвинуваченим покарання в виді арешту, та вважає, що наведені обставини, встановлені судом в їх сукупності, істотно підвищують ступінь суспільної небезпечності обвинувачених та не дозволяють прийти до висновку про можливість призначення їм покарання з випробуванням. Обставини, наведені обвинуваченими в апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду, викладених у вироку.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що покарання призначене судом у виді арешту є необхідним та достатнім для їх виправлення та перевиховання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 14 жовтня 2014 року, постановлений стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: