У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Косарєва В.І. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 11 березня
2008 року справу за касаційним поданням заступника прокурора Запорізької області
на постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 14 лютого
2007 року, якою кримінальну справу за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

раніше не
судимого,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України,

раніше не
судимого, та

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України,

раніше не
судимого,

- на підставі ст.105 КК України провадженням закрито і застосовано
примусовий захід виховного характеру у виді
передачі на поруки ОСОБА_1
законному представнику - матері ОСОБА_4, ОСОБА_2 законному представнику - матері ОСОБА_6, ОСОБА_3 законному представнику - матері ОСОБА_8.

Неповнолітні
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
обвинувачувалися у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК
України.

В апеляційному
порядку постанова суду не переглядались.

У касаційному поданні заступник прокурора Запорізької області просить постанову
суду скасувати, а матеріали справи
направити на новий судовий розгляд, у зв'язку з
істотними порушеннями кримінально-процесуального закону та неправильним
застосуванням кримінального закону. Посилається на те, що суд не врахував, що
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 визнані винними у вчиненні тяжкого злочину
і на порушення вимог ст. 105 КК України звільнив
цих осіб від кримінальної відповідальності, з передачею їх під нагляд батьків. При
цьому у постанові суд взагалі не мотивував
суспільно-небезпечний характер і ступінь тяжкості вчиненого ними злочину.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що подання підлягає задоволенню
з таких підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,
суд на підставі ст.105
КК України кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України провадженням закрив і застосував
до них примусовий захід виховного характеру у виді передачі на поруки.

Однак відповідно до вимог ч.1 ст.105 КК
України неповнолітній, може бути звільнений від покарання, якщо він
вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості.

Пленум Верховного
Суду України у постанові від 31.05.2002р. “Про практику розгляду судами справ про
застосування примусових заходів виховного характеру”, дав роз'яснення, що примусові
заходи виховного характеру можуть застосовуватися до особи, яка у віці від 14 до
18 років вчинила злочин невеликої або середньої
тяжкості.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 вчинили злочин, який відповідно
до ст.12 КК України є тяжким, а тому застосування ст.105 КК України є не
обґрунтованим.

Оскільки судом неправильно
застосовано закон, то постанова суду відповідно ст.371 КПК України підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд.

При новому розгляді
справи, суду необхідно належним чином врахувати вимоги ст.105 КК України, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.
394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора Запорізької області
задовольнити.

Постанову Михайлівського районного суду
Запорізької області від 14 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд в іншому складі суддів.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Косарєв В.І. Нікітін Ю.І.