АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/639/14-к Номер провадження 11-кп/786/47/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника цивільного

відповідача - ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Полтавської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_11 , представника цивільного відповідача ПАТ Кременчуцький сталеливарний завод ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Млинок Кіровоградської області, громадянин України, з середньо - спеціальною освітою, одружений, працюючий машиністом тепловозу ПАТ Кременчуцький сталеливарний завод, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 272 КК України, до 4-х років обмеження волі з позбавленням права керувати рухомим складом залізничного транспорту строком на два роки.

Цивільні позов потерпілої ОСОБА_9 задоволений в повному обсязі. Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 100 000 грн., з ПАТ Кременчуцький сталеливарний завод - 800 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 жовтня 2014 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до наказу № 830 від 20 вересня .2006 року, ОСОБА_7 працював в ПАТ Кременчуцький сталеливарний завод (далі ПАТ КСЗ) на посаді машиніста тепловозу.

10 квітня 2012 року, о 7 годині 30 хвилин локомотивно - складацька бригада в складі машиніста тепловоза ОСОБА_7 , помічника машиніста тепловозу ОСОБА_13 та складача поїздів ОСОБА_14 на тепловозі ТГМ 40С № 156, належному ПАТ КСЗ, під керуванням ОСОБА_7 приступила до виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме, навантажувально - розвантажувальних та маневрових робіт на території ПАТ КСЗ.

Близько 7 години 40 хвилин, при русі тепловозу в районі стрілочного переводу № 12, ОСОБА_7 виконав команду складача поїздів ОСОБА_14 про зупинку тепловоза. Після виходу з тепловозу, ОСОБА_14 залишився біля стрілочного переводу № 12 з метою переводу стрілки по закінченню тепловозом маневру і дав по рації команду ОСОБА_7 на рух тепловозу назад.

Виконуючи отриману команду, ОСОБА_7 , не переконавшись в повному обсязі у безпечності подальшого руху, продовжив рух тепловозу назад в напрямку адміністративного корпусу залізничного цеху, при цьому не спостерігаючи, щоб колія була вільною ззаду проти руху тепловозу, в тому числі, в місці перебування складача поїздів ОСОБА_14 , не забезпечуючи таким чином безпеку останнього.

В цей час ОСОБА_14 , не дотримуючись вимог встановлених правил та інструкції щодо забезпечення власної безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, втратив рівновагу та попав під перший по ходу руху маневрового составу вагон - транспортер, внаслідок чого загинув.

Подія та її суспільно-небезпечні наслідки виникли в результаті порушення ОСОБА_7 вимог пунктів 1.8,3.11,3.12,3.32, 3.44 Инструкции по охране труда № 0024 для машинистов и помощников машинистов локомотива (рос.), затвердженої наказом голови правління ВАТ КСЗ № 293 від 29.03.2012 року, пункту 3.43 Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств, затверджених наказом міністерства промислової політики України № 70 від 15.02.2010 року - у частині забезпечення безпеки складача поїздів ОСОБА_14 при виконанні маневрової роботи та зупинки маневрового составу у випадку виникнення небезпеки, вимогам пунктів 3.28,3.29,3.30,3.44 Инструкции по охране труда № 0024 для машинистов и помощников машинистов локомотива (рос.), затвердженої наказом голови правління ВАТ КСЗ № 293 від 29.03.2012 року, пунктів 3.7,3.43 розділу Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств, затверджених наказом міністерства промислової політики України № 70 від 15.02.2010 року - у частині приведення в рух локомотива лише після отримання чіткої вказівки на початок руху від керівника маневрів ( складача поїздів ОСОБА_14 ).

Не погодившись з зазначеним вироком старший прокурор прокуратури м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_11 , представник цивільного відповідача ПАТ КСЗ ОСОБА_10 , та обвинувачений ОСОБА_7 подали на нього апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 272 КК України, просить скасувати оскаржуваний вирок Крюківського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 272 КК України, призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати залізничним транспортом строком на 2 роки.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та обставинам його вчинення.

Як вказує апелянт, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не взяв до уваги те, вчинене правопорушення хоча і відноситься до вчинених по необережності, але в наслідок його вчинення стала загибель людини.

Також на думку апелянта судом першої інстанції не в повній мірі враховано ту обставину, що ОСОБА_7 не вжив негайних заходів для запобігання наїзду на потерпілого.

В апеляційній скарзі з внесеними змінами обвинувачений ОСОБА_7 , просить кримінальне провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги мотивовані його непричетністю до вчиненого кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує на те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено помічником машиніста ОСОБА_13 , а його зізнання у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення пов`язане з його юридичною необізнаністю та проханням з боку керівництва заводу та інспекції Держгірпромнагляду взяти відповідальність на себе, оскільки кримінальне провадження за даним фактом порушуватись не буде.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ КСЗ ОСОБА_10 просить змінити оскаржуваний вирок Крюківського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 в частині цивільного позову, та зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ПАТ КСЗ на користь потерпілої ОСОБА_9 до 50 000 грн.

Доводи апеляційної скарги мотивовані необґрунтованістю, як потерпілою так і судом першої інстанції підстав і розміру заявленої потерпілою моральної шкоди та, як наслідок стягнення її з ПАТ КСЗ в занадто великому розмірі.

Як зазначає апелянт, потерпілою при обґрунтуванні розміру моральної шкоди зазначені лише загальні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення без зазначення конкретних моральних чи фізичних страждань та втрат немайнового характеру.

Незважаючи на викладене, без з`ясування всіх обставин, необхідність з`ясування яких випливає з роз`яснень п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.05.1995 року, суд першої інстанції зробив висновок про доведеність заподіяння потерпілій моральної шкоди та її розміру виключно внаслідок вчинення необережного кримінального правопорушення працівником ПАТ КСЗ ОСОБА_7 , не врахувавши при цьому, що саме ПАТ КСЗ потерпілій не завдано будь якої шкоди та здійснено всі необхідні заходи пов`язані з нещасним випадком та оплатою витрат на поховання загиблого. Крім того, потерпілій з боку ПАТ КСЗ неодноразово пропонувалось надати матеріальну допомогу.

В заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 потерпіла просить залишити її без задоволення та задовольнити апеляційну скаргу подану прокурором.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників судового провадження:

- прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржуваний вирок Крюківського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 272 КК України, призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати залізничним транспортом строком на 2 роки, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та представника цивільного відповідача;

- потерпілу ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та представника цивільного відповідача;

- представника цивільного відповідача ПАТ КСЗ, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та залишившого на розсуд суду питання щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;

- обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з внесеними змінами обвинуваченого та апеляційну скаргу цивільного відповідача ПАТ КСЗ, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

- дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга представника цивільного відповідача підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах і кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 272 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених і оцінених судом першої інстанції.

Будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України визнав в повному обсязі.

Також, як вбачається із поданої ОСОБА_7 апеляційної скарги, до внесених змін, в ній він також зазначав про визнання своє вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, погоджувався з призначеним йому судом першої інстанції покаранням та просив суд апеляційної інстанції звільнити його від відбування цього покарання з випробування з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Однак в поданим змінах до апеляційної скарги ОСОБА_7 заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення з посиланням на те, що його вчинила інша особа

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України, при зазначених у вироку обставинах, його вина підтверджується сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, належно досліджених і оцінених судом першої інстанції за принципами всебічності, повноти і об`єктивності.

Зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , про те, що 10 квітня 2012 року при виконанні навантажувально розвантажувальних робіт та маневрових робіт тепловозом під керуванням ОСОБА_7 на території ПАТ КСЗ стався нещасний випадок, наслідком якого стала смерть її сина ОСОБА_15 . Винуватцями загибелі сина рахує машиніста ОСОБА_7 та керівництво підприємства;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 , який, (протокол), в порядку ч. 8 розділу ХІ КПК України, визнаний допустимим доказом, згідно яких під час виконання маневрових робіт, ОСОБА_15 вийшовши з кабіни тепловозу зі сторони машиніста, і відійшовши на кілька метрів дав по рації команду рухатись назад, після чого ОСОБА_7 отримавши цю команду складача, почав рух тепловозу назад. Під час руху ОСОБА_7 дивився в сторону руху тепловоза. Через деякий час він зупинив тепловоз екстреним гальмуванням і сказав, що здійснили наїзд на ОСОБА_15 ;

- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що, він, отримавши повідомлення про наїзд тепловоза під керуванням ОСОБА_7 на складача поїздів ОСОБА_15 виїздив на місце події. Стосовно порядку виконання маневрових робіт тепловозом пояснив суду, що, під час виконання маневрових робіт діями бригади керує складач поїздів,

- показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що він 10 квітня 2012 року виходив на місце події, де внаслідок наїзду тепловозу під керуванням машиніста ОСОБА_7 на складача поїздів ОСОБА_15 останній загинув.;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , про те, що вранці 10 квітня 2012 року перед робою він бачив ОСОБА_15 , який в хворобливому стані чи стані алкогольного сп`яніння не перебував. В подальшому, знаходячись на місці пригоди, він бачив поряд з тілом ОСОБА_15 машиніста тепловоза ОСОБА_7 та його помічника ОСОБА_13 . Крім того свідок пояснив, що під час виконання маневрових робіт, складач поїздів повинен знаходитись біля тепловозу зі сторони машиніста тепловоза, так, як саме з цієї сторони вздовж залізничного полотна на підприємстві розташовані стрілки,

- показаннями свідка ОСОБА_19 , про те, що на місці пригоди, біля тіла загиблого ОСОБА_15 він бачив машиніста тепловоза ОСОБА_7 та його помічника ОСОБА_13 . Також поруч з тілом загиблого була рація.;

- показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що він працює на ПАТ КСЗ на посаді старшого майстром залізничного цеху. 10 квітня 2012 року, він, після доповіді про нещасний випадок пішов на місце пригоди. Біля тіла потерпілого ОСОБА_15 він бачив рацію. За правилами виконання маневрових робіт складач може подавати сигнали про рух локомотивній бригаді, як з використанням рації, так за допомогою жестів рук або ліхтариком;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що перед тим, як приступити до виконання своїх обов`язків, складач поїздів екіпірується рацією, яку він отримує в чергового по парку ПАТ КСЗ,

- показаннями свідка ОСОБА_22 проте, що він є особою відповідальною за видачу рацій. 10 квітня 2012 року в нього особисто ніхто зі складачів поїздів рацій не отримував, але він допускає можливість, що рації вони взяли самостійно за його відсутності;

- показаннями свідка ОСОБА_23 проте, що перед тим, як стати до роботи, складач поїздів повинен пройти медичний огляд та отримати рацію. Про отримання рації робиться відмітка в спеціальному журналі, але станом на 10 квітня 2012 року він не знав про дію порядку щодо відмітки про отримання рації у відповідному журналі, тому просто взяв рацію і став до роботи. На його думку про такий порядок не було відомо і ОСОБА_15 . Після трагедії, що сталась на підприємстві він на прохання ОСОБА_22 поставив свій підпис про отримання ним рації в цьому журналі,

- показаннями свідка ОСОБА_24 , про те, що він працює на посаді лікаря здравпункту ПАТ КСЗ. 10 квітня 2012 року отримавши повідомлення про наїзд тепловозу на працівника він виїхав на місце пригоди. При огляді була зафіксована смерть потерпілого ОСОБА_15 причиною якої стали тілесні ушкодження, несумісні з життям;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка пояснила, що працює в ПАТ КСЗ медичною сестрою. В її службові обов`язки входить проведення перед рейсового та після рейсового медичного огляду працівників. Складач поїздів ОСОБА_15 10 квітня 2012 року медичний огляд не проходив. Про проходження медичного огляду робиться відмітка в шляховому листі та медичному журналі;

- показаннями свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 про те, що 10 квітня 2012 року перед тим, як стати до роботи, ОСОБА_15 проігнорував вимогу майстра ОСОБА_28 щодо проходження медогляду;

- показаннями судово - медичного експерта ОСОБА_29 , який 10 квітня 2012 року здійснював огляд трупу ОСОБА_15 на місці пригоди та проводив дослідження його трупу на предмет наявності та локалізації тілесних ушкоджень. Всі виявлені на трупі ОСОБА_15 тілесні ушкодження утворились внаслідок переїзду тіла колесами залізничного транспорту. Тілесних ушкоджень з іншим механізмом утворення, в тому числі, внаслідок можливого падіння, під час огляду виявлено не було;

- показаннями експерта ОСОБА_30 , який підтвердив механізм та інші обставини пригоди, які встановлені ним та викладені у висновку № 3738/4177/4178 від 30 грудня 2013 року комплексної судової залізнично-транспортної експертизи,

- протоколом огляду місця події від 10 квітня 2012 року з відповідними фото таблицями до нього;

- повідомленням про нещасний випадок на виробництві;

- наказом про переведення на іншу роботу № 830 від 20 вересня 2006 року, відповідно до якого, ОСОБА_7 знаходився в трудових відносинах з ПАТ КСЗ, та був переведений на посаду машиніста тепловоза;

- інструкцією по охороні праці для машиністів та помічників машиністів локомотивів ПАТ КСЗ, з якою був ознайомлений обвинувачений ОСОБА_7 під особистий підпис;

- матеріалами спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, пов`язаних з виробництвом, в тому числі, з відповідними поясненнями ОСОБА_7 , яким встановлено, що смерть ОСОБА_15 настала внаслідок порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві машиністом тепловозу ОСОБА_7 , та невиконанням вимог інструкції з охорони праці складачем поїздів ОСОБА_15 ;

- протоколом огляду вилученої на місці події 10 квітня 2012 року рації, який підтверджує факт належного екіпірування складача поїздів ОСОБА_15 під час виконанням робіт з підвищеною небезпекою;

- протоколом проведеного слідчого експерименту від 05 листопада 2013 року за участю судово-медичного експерта, експерта-криміналіста та експерта Львівського НДІСЕ, підозрюваного ОСОБА_7 і його захисника адвоката ОСОБА_8 , в присутності потерпілої ОСОБА_9 , та свідка ОСОБА_13 , під час якого підозрюваний ОСОБА_7 , детально відтворив обставини події, що мала місце 10 квітня 2012 року, внаслідок чого загинув складач поїздів ОСОБА_31 . Всі метричні та часові параметри, здобуті під час слідчого експерименту, були зафіксовані слідчим в протоколі та в подальшому використані експертом, як вихідні дані, при проведенні комплексної судової залізнично - транспортної експертизи та експертизи в галузі охорони праці;

- висновком комплексної судової залізнично-транспортної експертизи № 3738/4177/4178 від 30 грудня 2013 року, згідно якої:

- дії машиніста локомотива ОСОБА_7 не відповідали вимогам пунктів 1.8,3.11,3.12,3.32, 3.44 Инструкции по охране труда № 0024 для машинистов и помощников машинистов локомотива (рос.), затвердженої наказом голови правління ВАТ КСЗ № 293 від 29.03.2012 року, пункту 3.43 Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств, затверджених наказом міністерства промислової політики України № 70 від 15.02.2010 року - у частині забезпечення безпеки складача поїздів ОСОБА_15 при виконанні маневрової роботи та зупинки маневрового составу у випадку виникнення небезпеки, вимогам пунктів 3.28,3.29,3.30,3.44 Инструкции по охране труда № 0024 для машинистов и помощников машинистов локомотива (рос.), затвердженої наказом голови правління ВАТ КСЗ № 293 від 29.03.2012 року, пунктів 3.7,3.43 розділу Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств, затверджених наказом міністерства промислової політики України № 70 від 15.02.2010 року - у частині приведення в рух локомотива лише після отримання чіткої вказівки на початок руху від керівника маневрів, в даному випадку складача поїздів ОСОБА_15 ;

- дії складача поїздів ОСОБА_15 не відповідали вимогам пунктів 3.1, 3.40 розділу ХІІІ Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств, затверджених наказом міністерства промислової політики України № 70 від 15.02.2010 року, пунктам 1.6 розділу 1, пункту 3.1 розділу 3 Инструкции по охране груда № 0023-2010 для составителей поездов, работающих на железнодорожном транспорте завода (рос), затвердженої наказом голови правління ВАТ КСЗ № 314 від 06.04.2010 року - в частині забезпечення власної безпеки, вимогам пункту 2.1 розділу 2, Инструкции по охране груда № 0023-2010 для составителей поездов, работающих на железнодорожном транспорте завода (рос), затвердженої наказом голови правління ВАТ КСЗ № 314 від 06.04.2010 року - в частині проходження медогляду перед початком роботи, пункту 2.1 розділу 2 та пункту 3.7 розділу 3 Инструкции по охране груда № 0023-2010 для составителей поездов, работающих на железнодорожном транспорте завода (рос), затвердженої наказом голови правління ВАТ КСЗ № 314 від 06.04.2010 року - в частині наявності засобів подачі сигналів (прапорців, сигнального свистка та ліхтаря) під час роботи.

Вказана невідповідність проявилась в тому, що складач поїздів ОСОБА_15 приступив до роботи без проходження медичного огляду, працював без засобів подачі сигналів (прапорців, сигнального свистка та ліхтаря) та під час роботи зайшов у проміжок між локомотивом та першим вагоном.

Безпосередньою технічною причиною наїзду маневрового состава на складача поїздів ОСОБА_15 10 квітня 2012 року на коліях ПАТ КСЗ є втрата ним рівноваги та його попадання під перший по ходу руху вагон транспортер.

Запобігти даній залізнично-транспортній пригоді могли складач поїздів ОСОБА_15 та машиніст локомотива ОСОБА_7 ;

- висновком судової в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи № 1528 від 05 лютого 2014 року, згідно якого робота по зчепленню вагонів, яка виконувалась 10 квітня 2012 року складачем поїздів 4 розряду ВАТ КСЗ ОСОБА_15 відноситься до робіт з підвищеною небезпекою, організація та проведення інструктажу з машиністом тепловозу ОСОБА_7 відповідають нормативним вимогам;

- висновком судово-медичної експертизи № 538/1 від 05 червня 2012 року, згідно якого: смерть ОСОБА_15 настала внаслідок сполученої травми грудної клітини та верхніх кінцівок з множинними переломами ребер, грудини ,правої лопатки, правої ключиці, грудних хребців, розтрощенням легенів, переломами правого та лівого плеча, неповною травматичною ампутацією лівого передпліччя та 1-2-го пальців правої кисті, яка ускладнилась травматичним шоком. Вищевказані тілесні ушкодження в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті від дії тупих предметів, які діяли з силою, достатньою для їх утворення, що могло мати місце при травматизації внаслідок переїзду потерпілого колесами залізничного транспорту;

- копією особової картки працівника та копією трудової книжки, якими підтверджується перебування потерпілого ОСОБА_15 , на час події, в трудових відносинах з ПАТ КСЗ;

- інструкцією по охороні праці для складачів поїздів, що працюють на залізничному транспорті ПАТ КСЗ;

- протоколом засідання комісії по перевірці знань з питань охорони праці, копією посвідчення, з яких видно, що потерпілий ОСОБА_15 був обізнаний з вимогами діючого законодавства з питань охорони праці на підприємстві;

- копією посвідчення на ім`я потерпілого ОСОБА_15 , яким підтверджується його обізнаність з вимогами з питань охорони праці на підприємстві, про що він здав залік;

- постановою від 11 травня 2012 року про порушення кримінальної справи за фактом порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою , що призвело до тяжких наслідків - за ознаками злочину, передбаченого ст. 272 ч. 2 КК України;

- витягом з ЄРДР про внесення відомостей про смертельне травмування 10.04.2012 року на території ПАТ КСЗ складача поїздів ОСОБА_15 - за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 272 ч. 2 КК України.

Всі перелічені докази по кримінальному провадженню погоджуються як між собою, так і з іншими матеріалами кримінального провадження.

Оскільки винуватість ОСОБА_7 ґрунтується на показання потерпілої, свідків, а також письмових документах, в тому числі висновках експертиз, протоколах певних слідчих дій та інших матеріалах, підстав не довіряти показанням учасників судового розгляду, чи ставить під сумнів правильність висновків експертиз, та інформації в інших документах провадження, не мається.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що будучи допитаним в судовому засіданні районного суду ОСОБА_7 давав визнавальні показання. Дані показання були дані ОСОБА_7 добровільно, безпосередньо в судовому засіданні, в умовах, що виключали можливість вчинення на нього будь якого тиску з метою їх дачі, що також підтверджується записом фіксації судового процесу.

Крім того, як в ході проведення досудового розслідування, так і під час судового провадження ОСОБА_7 зі скаргами чи заявами про вчинення ким небудь на нього тиску не звертався.

Невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення у суді апеляційної інстанції, колегія апеляційного суду, рахує, як його бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи в сукупності всі докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вони є допустимими і достатніми, та такими, що в повній мірі доводять вину обвинуваченого. Ці докази правильно покладені в основу ухваленого по справі обвинувального вироку.

З вищевказаних підстав є необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення іншою особою, а саме помічником машиніста ОСОБА_13 .

Посилання апелянта на його юридичну необізнаність та вмовляння керівництва заводу взяти відповідальність за це кримінальне правопорушення є неспроможними оскільки на протязі всього, як досудового розслідування, так і судового розгляду провадження ОСОБА_7 користувався послугами професійного фахівця в галузі права, а саме адвоката ОСОБА_8 , який зі слів самого обвинуваченого надавав йому кваліфіковану юридичну допомогу, що підтверджується їх довготривалою співпрацею і відсутності відмови обвинуваченого від послуг вищевказаного захисника.

Що стосується нібито прохання до ОСОБА_7 з боку керівництва ПАТ КСЗ про взяття ним відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення на себе не тільки не підтверджується матеріалами справи, а й спростовується ними.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель людини.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, а також роз`яснень, що містяться в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та сім`ю, позитивно характеризується, вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до вчинених з необережності, одною з безпосередніх причин вчинення якого є і недотримання правил безпеки самим потерпілим ОСОБА_15 .

Також матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, під наглядом у психіатра не знаходиться.

До обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , за визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, судом першої інстанції обґрунтовано віднесено щире каяття.

Також, при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції взято до уваги те, що наслідком вчиненого ним кримінального правопорушення стала смерть людини.

Виходячи з викладеного, та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 має відбуватися в місцях обмеження волі, призначивши йому таке покарання у межах санкції частини статті за вчинене ним кримінальне правопорушення, визнавши таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для зміни виду покарання, у зв`язку з чим визнає необґрунтованими і не бере до уваги доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора.

Зокрема необґрунтованими є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не взяв до уваги те, що вчинене кримінальне правопорушення хоча і відноситься до категорії вчинених по необережності, але в наслідком його вчинення стала загибель людини. Зазначена обставина в повній мірі була врахована судом першої інстанції, як при кваліфікації дій ОСОБА_7 за вчинене ним кримінальне правопорушення, та і при призначенні йому покарання, що підтверджується змістом мотивувальної частини оскаржуваного вироку.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано ту обставину, що ОСОБА_7 не вжив негайних заходів для запобігання наїзду на потерпілого, оскільки всі обставини, в тому числі на яку вказує прокурор, були в повній мірі враховані судом першої інстанції, що підтверджується змістом оскаржуваного вироку суду першої інстанції.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПАТ КСЗ ОСОБА_10 , щодо необґрунтованості, як потерпілою, так і судом першої інстанції розміру моральної шкоди, а саме суми 800 000 грн., яка згідно вироку суду першої інстанції підлягає стягненню з ПАТ КСЗ.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції вірно визначив коло осіб з яких згідно вимог діючого законодавства підлягає стягненню заподіяна потерпілій моральне шкода.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, задовольняючи в повному обсязі позов потерпілої в частині стягнення моральної шкоди з ПАТ КСЗ в сумі 800 000 грн., суд мотивував своє рішення тим, що потерпіла пережила душевні страждання пов`язані з втратою близької людини, зміною емоційного стану та способу життя.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо заподіяння потерпілій ОСОБА_9 діями обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди, пов`язаної з вищевикладеними обставинами.

Разом з тим, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи всі обставини справи, а саме те, що ПАТ КСЗ фактично несе цивільну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення його працівником, особисто вищевказане ПАТ ніякої шкоди потерпілій не завдало, взяло на себе всі трати пов`язані з похованням потерпілого, кримінальне правопорушення відноситься до категорії вчинених по необережності, тобто без всякого умислу на позбавлення життя потерпілого, та недотримання самим потерпілим ОСОБА_15 вимог встановлених правил та інструкції щодо забезпечення власної безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що є однією з технічних причин пригоди, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ КСЗ на користь потерпілої ОСОБА_9 до 500 000 грн., оскільки такий розмір буде співрозмірним характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача ПАТ КСЗ ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 - 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ Кременчуцький сталеливарний завод ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_7 , змінити в частині цивільного позову. Зменшити розмір стягнення з ПАТ Кременчуцький сталеливарний завод моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 до 500 000 (п`ятсот тисяч) грн.

В інший частині вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_32 ОСОБА_33 ОСОБА_34