Справа №
ВИРОК

Іменем України

07 липня 2008 р. Печерський
районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді Мосьондза І.А.,

при секретарі Табала Я. В.,

з участю прокурора Рибалко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Черняхів Житомирської області, українця, громадянина
України, з середньо - спеціальною освітою, розлученого, працюючого поліровщиком
- шліфувальником в ПП «Миколаєнко», проживає с.Козіївка Коростишівського району
Житомирської області, не зареєстрованого, раніше судимого 28.05.2001 року Дніпровським районним
судом міста Києва за ч.3 ст.186 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років
позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік; 19.07.2002 року
Дніпровським районним судом міста Києва за ч.2 ст.186 КК України до 5 років
позбавлення волі,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1,
будучи раніше засудженим 28.05.2001 року
Дніпровським районним судом міста Києва за ч.3 ст.186 КК України (в редакції
1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
19.07.2002 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.2 ст.186 КК
України до 5 років позбавлення волі, і звільнившись з місць позбавлення волі
04.02.2007 року по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став, належних
висновків для себе не зробив, та маючи не зняту та не погашену в установленому
законом порядку судимість, повторно скоїв умисний корисний злочин при наступних
обставинах:

Так, 11
квітня 2008 року о 15 годині 50 хвилин
ОСОБА_1, знаходячись перед входом до вестибулю станції «Хрещатик» МП
«Київський метрополітен» в м.Києві, з корисливих спонукань проник до правої
кишені куртки ОСОБА_2, звідки таємно викрав
належний ОСОБА_2 мобільний телефон «Самсунг А - 300» вартістю 125 грн.,
з сім-картою оператора мобільного звязку «Лайф» вартістю 10 грн., завдавши при
цьому потерпілій матеріальної шкоди на суму 135 грн.

В момент
вчинення ОСОБА_1 крадіжки ОСОБА_2 викрила його злочинні дії та намагалась затримати останнього. Однак
ОСОБА_1, розуміючи, що його злочинні дії стали явними для потерпілої та
оточуючих, продовжуючи утримувати викрадене майно, з місця злочину зник та в
подальшому був затриманий.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому злочині визнав
повністю, підтвердивши суду обставини, викладені в пред'явленому йому
обвинуваченні. Щиро розкаявся у
скоєному, просить суд його суворо не карати.

Відповідно до ч.
3 ст. 299 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним
дослідження таких доказів по справі, що були зібрані в ході досудового слідства
по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють
підсудний та інші сторони, і які ніким не оспорюються.

Тому суд
обмежився проведення судового слідства допитом підсудного ОСОБА_1 та
дослідженням тих матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.

Суд приходить до
висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_1 у відкритому викраденні чужого
майна (грабежі), вчиненому повторно, в зв'язку з чим його дії кваліфікує за ч.2
ст. 186 КК України.

При призначенні
підсудному міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки
вчиненого ним злочину, обставини справи,
особу підсудного - те, що він раніше судимий, позитивно характеризується
за місцем роботи та проживання, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря
-психіатра не перебуває.

Відповідно до
ст. 66 КК України обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_1, суд визнає його щире каяття у вчиненому та активне
сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудного, передбачених ст. 67 КК України, судом не
встановлено. Зазначену в обвинувальному висновку обтяжуючу обставину - рецидив
злочину, суд при призначенні покарання ОСОБА_1 до уваги не приймає, оскільки
дана обставина є кваліфікуючою по ч.2 ст.186 КК України.

З урахуванням
викладеного суд вважає, що міру покарання ОСОБА_1 слід призначити у вигляді
позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.186 КК України.

Міру запобіжного
заходу щодо підсудного ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу слід залишити
попередню - утримання під вартою.

Відповідно до
вимог ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_1 необхідно зарахувати строк його попереднього
ув'язнення з 12.04.2008 по 06.07. 2008 року включно. Строк відбування покарання
рахувати з 07.07.2008 року.

Питання
про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.81 КПК України.

Судові
витрати по справі покласти на засудженого ОСОБА_1.

Цивільний позов
потерпілою ОСОБА_2 не заявлено.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. ст. 299 ч.3, 323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити
йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Відповідно до
вимог ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_1 зарахувати строк його попереднього ув'язнення
з 12.04.2008 по 06.07. 2008 року включно. Строк відбування покарання рахувати з
07.07.2008 року.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в
законну силу залишити попередню - утримання під вартою в Київському СІЗО №13
Державного департаменту з питань виконання покарань у м.Києві та Київській
області.

Речові докази -
мобільний телефон «Самсунг А - 300» з сім-картою оператора мобільного звязку
«Лайф», які знаходяться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_2, залишити їй як
законному володільцю.

Стягнути з
ОСОБА_1 судові витрати за проведення
судово-криміналістичної експертизи в розмірі 375 (триста сімдесят п'ять) грн. 60 коп. на користь КНДІСЕ Міністерства
юстиції України, розрахунковий рахунок №2467 в УДК у м.Києві, МФО
820019, код 02883096.

Вирок може бути
оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва
протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя