Справа № 750/1291/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/459/2015
Категорія - ст. 125 ч.1КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/459/2015 р. за апеляційною скаргою представника потерпілого, адвоката ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Деснянка Чернігівського району Чернігівської області, громадянин України, неодружений, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 800 грн.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , 05 серпня 2014 року близько 11 год., знаходячись поблизу будинку № 271-А по вул. Кільцевій у м. Чернігові, на ґрунті виниклих неприязних відносин, умисно наніс руками не менше 5 ударів в голову ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді саден та синців обличчя, крововиливу верхньої губи, саден правої верхньої кінцівки та правої гомілки, які відповідно висновку експерта №743 від 07.08.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі представник потерпілого, адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій, просить змінити вирок суду, призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт, та стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 10000 грн. моральної шкоди. Вважає міру покарання занадто м`якою та такою, що не відповідає особі обвинуваченого. Зазначає, що суд, в порушення вимог ст.ст. 50, 51, 53, 56 КК України, не взяв до уваги, що обвинувачений формально розкаявся у вчиненому з метою уникнення більш суворого покарання, вибачення у потерпілого не попросив, жодним чином не намагався і не компенсував понесених ним витрат на правову допомогу, лікування та моральну шкоду. На момент винесення вироку обвинувачений ніде не працював, жив з пенсії матері, за якою доглядає, тому судом фактично і незаконно перенесено весь тягар виконання покарання по оплаті штрафу на плечі матері, що суперечить положенням ч.1 ст.50 КК України. Крім того судом не в повній мірі було враховано тяжкість моральних страждань та вимушеність життєвих змін потерпілого, що настали у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, що потягло за собою вирішення питання про стягнення з обвинуваченого явно низької та несправедливої суми грошових коштів на відшкодування моральної шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілого, обвинувачений просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим. Зазначає, що він уже виконав призначене покарання, сплативши штраф наступного дня після винесення вироку.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_7 , який просить змінити вирок суду, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 200 годин громадських робіт, стягнути з нього 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та думку прокурора, які заперечують проти апеляційної скарги, просять залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, яке розглянуто у скороченому судовому засіданні у відповідності з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні ОСОБА_8 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні. Цивільний позов потерпілого визнав частково, вважаючи розмір моральної шкоди завищеним.

Потерпілий ОСОБА_7 вважає вирок м`яким, просить призначити більш суворе покарання за даний злочин та задовольнити цивільний позов у розмірі 10 тис. грн. моральної шкоди.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 в умисному легкому тілесному ушкодженні при обставинах, встановлених судом, відповідає обставинам кримінального провадження, доводиться сукупністю зібраних доказів, і сторонами не оспорюється.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та наслідки, думку потерпілого щодо призначення покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого - його вік, сімейний та майновий стан, стан здоров`я, формально позитивну характеристику за місцем проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Посилання представника потерпілого на порушення судом вимог ст.ст. 50, 51, 53, 56 КК України при призначенні міри покарання у виді штрафу безпідставні, оскільки у вказаних статтях немає прямої заборони призначення покарання у виді штрафу особі, яка офіційно не працює.

Крім того, обвинувачений уже виконав призначене судом покарання у виді штрафу, сплатив його, що підтверджується квитанцією /а.п.54/.

Також суд зробив належний висновок про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, врахувавши тривалість та глибину душевних страждань потерпілого. Суд обґрунтовано зазначив, що грошове відшкодування в розмірі 10000 грн. є завищеним. Тому доводи представника потерпілого про те, що судом не в повній мірі враховано тяжкість моральних страждань та вимушеність життєвих змін потерпілого в зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, що потягло за собою вирішення питання про стягнення з обвинуваченого явно низької та несправедливої суми грошових коштів у відшкодування моральної шкоди, не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам закону, обставинам кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вирок в цій частині підлягає залишенню без змін, без задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого, адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2015 року без змін.

Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4