Справа № 1-202/2010р.
ВИРОК

іменем України

"07" липня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Тустановського О.М.,

при секретарі - Друца О.В.,

прокурора - Нижник Л.І.

захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вознесенськ Миколаївської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_5, не судимого,

- в скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого зварювальником в кооперативі «Тюльпан», проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_7, не судимого,

- в скоєнні злочину, передбаченому ст.185 ч.3 КК України,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_9, не судимого,

- в скоєнні злочину, передбаченому ст.185 ч.3 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили крадіжки чужого майна при таких обставинах.

В кінці березня 2010 року, точну дату судовим слідством не встановлено, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до будинку, розташованого в м. Вознесенську Миколаївської області, по вулиці Овражній, 16-а, де через в»їздні ворота гаражу проникли в середину приміщення будинку, звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_4, а саме: дві тумбочки від спальні «Каріна» вартістю 298 грн кожна на суму 596 грн., комод від спальні «Каріна» вартістю 1118 грн., двоспальне ліжко від спальні «Каріна» вартістю 3486 грн., килимове покриття вартістю 1500 грн. та праску «Браун» вартістю 650 грн. Своїми діями підсудні спричинили потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 7350 грн.

06 квітня 2010 року біля 13 години ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та невстановленою досудовим слідством особою, з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння, яке розташоване в м. Вознесенську Миколаївської області по вулиці Овражній, 16-а, звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_4. а саме: шість чавунних батарей опалення на сім секцій кожна батарея, вартістю однієї секції 20 грн на суму 840 грн., та одну батарею опалення на 10 секцій на суму 200 грн., чим спричинили ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 1040 грн.

Після цього підсудний ОСОБА_5, не зупинившись на досягнутому, продовжив свою злочинну діяльність, а саме в цей день біля 15 години за попередньою змовою з двома невстановленими досудовим слідством особами, з корисних мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння, яке розташоване в м. Вознесенську Миколаївської області по вулиці Овражній, 16-а, звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_4, а саме: шафу від спальні «Каріна» вартістю 3921 грн., телевізор «Старт» вартістю 950 грн., музичний центр «Philips FWV 330» вартістю 2000 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 6871 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_5 себе винним визнав повністю та пояснив, що дійсно в кінці березня 2010 року він за попередньою змовою з ОСОБА_7 проникли в приміщення будинку по вулиці Овражній, 16-а, який розташований в м. Вознесенську, звідкіля викрали дві тумбочки від спальні, двоспальне ліжко, килимове покриття, та праску. Викрадені речі продали жителям м. Вознесенська, а гроші, виручені від продажу речей, розділили між собою. Крім того, 06 квітня 2010 року він в денний час за попередньою змовою з ОСОБА_6 і іншою особою спочатку викрали чавунні батареї опалення з житлового будинку по вулиці Овражній, 16-а, які продали невідомому чоловіку, а потім в цей день з двома невстановленими особами з вказаного приміщення будинку викрали шафу від спальні, телевізор і музичний центр, які продали жителям м. Вознесенська, а гроші від продажу речей поділили між собою.

Допитаний в якості підсудного ОСОБА_6 винним себе у вчинені злочину визнав повністю, та підтвердив, що дійсно 06 квітня 2010 року він за попередньою змовою з ОСОБА_5 та невстановленою особою проникли в приміщення житлового будинку по вулиці Овражній, 16-а, звідки викрали чавунні батареї опалення, які їх продали, а гроші від продажу поділили між собою.

Підсудний ОСОБА_7 винним себе визнав повністю і пояснив, що в кінці березня 2010 року він за попередньою змовою з ОСОБА_5 проникли в приміщення будинку, який розташований по вулиці Овражній, 16-а, звідкіля викрали дві тумбочки від спальні, комод від спальні, килимове покриття, двоспальне ліжко та праску. Викрадені речі продали, а гроші поділили між собою.

Крім винних зізнань підсудних у скоєні злочину, їх вина підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4, який пояснив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок. який розташований по вулиці Овражній, 16-а у м. Вознесенську Миколаївської області. Влітку 2009 року з сім»єю він переїхав жити до міста Миколаїва. В житловому будинку в м. Вознесенську ніхто не проживав і вньому залишились особисті речі. 06 квітня 2010 року йому зателефонував сусід і повідомив. Що в його будинку відчинені двері авто гаража та вийняте вікно біля вхідних дверей будинку. в цей день він приїхав до м. Вознесенська і зайшовши будинок, виявив крадіжку мебельного набору «Каріна», чавунних батарей опалення, телевізора, музикального центру, килимового покриття, праски. Із викрадених речей йому не повернуто телевізор та чавунні батареї опалення.

Відповідно до ст..299 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати інші докази стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які учасниками процесу не оспорюються.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених доказів суд кваліфікує дії підсудних ОСОБА_5, ОСОБА_6, і ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 3 КК України, так як вони скоїли викрадення чужого майна з проникненням в житло і за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_5 і повторно.

По справі потерпілим ОСОБА_4 не заявлявся цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, пояснивши, що такий позов він буде подавати в суд в порядку цивільного судочинства.

В суді потерпілим заявлено позов про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Суд вважає, що дійсно потерпілому спричинена моральна шкода, оскільки він переніс страждання, порушилися його нормальні життєві зв"язки, потерпілому необхідно було додатково застосовувати зусилля для їх поновлення. При стягненні моральної шкоди суд враховує роль кожного підсудного при вчиненні злочинів, їх матеріальний стан. Суд оцінює моральну шкоду в сумі 6000 грн. При цьому за спричинення моральної шкоди необхідно стягнути з ОСОБА_5 - 3000 грн, з ОСОБА_6 - 1500 грн., і з ОСОБА_7 - 1500 грн.

При призначенні покарання підсудним суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, та обставини, які пом'якшують їх покарання., а також роль кожного підсудного у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудних, судом не встановлено.

Підсудні щиро каються в скоєному злочині, матеріальна шкода потерпілому частково відшкодована, що суд згідно ст.66 КК України визнає обставинами, які пом"якшують їх покарання.

Підсудні не судимі, позитивно характеризуються як за місцем мешкання, так навчання і роботи.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що їх перевиховання можливо в умовах без ізоляції від суспільства, та є підстави для застосування відносно них ст. 75 КК України.

Речові докази по справі - автомобіль «Москвич 2140», держаний номер НОМЕР_1, і автомобіль ВАЗ 2110 1, державний номер НОМЕР_2, слідством визнані як знаряддями вчинення злочину.

Відповідно до ст..81 КПК України знаряддя злочину, що належать підсудним, конфіскуються.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Москвич 2140», належить на праві приватної власності ОСОБА_8, а автомобіль ВАЗ 2110 1, знаходиться в залогу відповідно до кредитного договору від 15.08.2007 року, укладеного між Приватбанком і ОСОБА_6 на 5 років і діє зазначений договір до 14.08.2012 року.

При вказаних обставинах зазначені автомобілі не можуть бути конфісковані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнати винними в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і призначити відповідно до санкції частини статті їм покарання:

ОСОБА_5 - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

ОСОБА_6 - 3 (три) роки позбавлення волі;

ОСОБА_7 - 3 (три) роки позбавлення волі;

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо вони протягом 2 (двох) років не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов'язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засуджених такі обов'язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання та роботи

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити - підписку про невиїзд.

Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 за заподіяння йому моральної шкоди: з ОСОБА_5 - 3000 грн., з ОСОБА_6 - 1500 грн., з ОСОБА_7 - 1500 грн.

Речові докази по справі: автомобіль «Москвич 2140», державний номер НОМЕР_1, передати ОСОБА_7; автомобіль ВАЗ 2110 1, державний номер НОМЕР_2, передати ОСОБА_6; два гаєчні ключі та дві отвертки(а.с.171) - знищити; спальню «Каріна», музичний центр, килимове покриття, праску, які знаходяться на зберіганні ОСОБА_4В.(а.с.192), передати останньому за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 15 діб до апеляційного суду Миколаївської області з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно: суддя