Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Заліщицький
районний суд Тернопільської області
20 березня 2008 року

в складі: головуючого суду Дудяка С.В.

при
секретарі Богдану В.М.

з участю
прокурора Лазенги О.М.

захисників Беспалка І.Р., Маркушевського
Б.Ф.

підсудних ОСОБА_1., ОСОБА_2.

законного
представника
Данилюк С.В.

потерпілого
ОСОБА_5.

цивільного позивача ОСОБА_6.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики
справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта
середня, призовника, неодруженого, непрацюючого, раніше не судженого;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя
АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
освіта середня, призовника, неодруженого, непрацюючого, раніше не судженого,

в скоєнні злочину передбаченого ст.289 ч.2 КК України

встановив:

22.11.2007 року біля 1
години ОСОБА_3., з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, проник в
гараж ОСОБА_4, що в с.Новосілка Заліщицького району, звідки виштовхав на вулицю
автомобіль ВАЗ-2101 № НОМЕР_1, який
належить потерпілому ОСОБА_5. Не справившись з керуванням даного автомобіля
допустив з'їзд автомобіля у рів. Після чого ОСОБА_3. звернувся за допомогою до
ОСОБА_1., який покликав на допомогу ОСОБА_2. ОСОБА_1. та ОСОБА_2, знаючи,
що ОСОБА_3. незаконно
заволодів транспортним засобом, разом з ним виштовхали автомобіль з рову на
дорогу. Після чого ОСОБА_3. розібрав замок
запалювання, а ОСОБА_2 зламав кермом автомобіля пристрій, який стопорить
кермо. ОСОБА_2 та ОСОБА_3., штовхаючи автомобіль по вулиці запустили двигун. ОСОБА_3.,
який керував автомобілем, в'їхав ним в огорожу господарства ОСОБА_6. Своїми
діями ОСОБА_3.,
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 заподіяли потерпілому ОСОБА_5. матеріальних збитків
на суму 6817 гривень 50 копійок. Злочин
скоїли, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

04.03.2008
року кримінальна справа відносно ОСОБА_3закрита
на підставі ст.289 ч.4 КК України.

Винність підсудних ОСОБА_1. та ОСОБА_2. знайшла своє
повне ствердження в судовому засіданні показами самих підсудних, показами
ОСОБА_3., потерпілого, цивільного позивача, свідків та матеріалами кримінальної
справи.

Так, допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. своєї вини у пред'явленому
обвинуваченні не визнав і пояснив, що в нього не було зговору із ОСОБА_3. та ОСОБА_2
на незаконне заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_5., в гараж він не
проникав. Він тільки допоміг ОСОБА_3 виштовхати автомобіль із рову, покликавши
перед тим на допомогу ОСОБА_2.

Стверджується
вина підсудних показами підсудного ОСОБА_2., який пояснив, що 22.11.2007 року
біля 1 години його покликав ОСОБА_1. і
сказав, що треба допомогти ОСОБА_3 виштовхати автомобіль з рову. Вони всі троє
виштовхали автомобіль з рову на дорогу, після того ОСОБА_3. розібрав замок
запалювання, а він зламав стопорний пристрій керма автомобіля. Він
усвідомлював, що вони незаконно заволодівають автомобілем потерпілого ОСОБА_5.
Штовхаючи автомобіль, він допоміг ОСОБА_3 запустити двигун автомобіля. Зараз
шкодує, що так поступив, розкаюється у скоєному і просить суворо його не
карати.

Вина підсудних
стверджується показами ОСОБА_3., який пояснив, що

22.11.2007
року біля 1 години він запропонував ОСОБА_1 та ОСОБА_2 викрасти автомобіль
ОСОБА_5. і поїхати в с.Більче-Золоте, на його пропозицію ОСОБА_1. та ОСОБА_2
нічого не відповіли., але він зрозумів, що вони погоджуються з його
пропозицією. Він зайшов на подвір'я господарства ОСОБА_4, металічним штиром
зірвав навісний замок на дверях гаражу і проник в приміщення гаражу, де знаходився
автомобіль ВАЗ-2101
червоного кольору. В гараж зайшов ОСОБА_1., який сів за кермо автомобіля, він
відчинив із середини ворота гаражу і виштовхав автомобіль на вулицю. Автомобіль
закотився в рів. Він разом з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 виштовхали автомобіль з рову. Він розібрав замок запалювання, а
ОСОБА_2 зламав стопорний пристрій керма. Запустивши двигун автомобіля, він
проїхав недалеко, так як заїхав у ворота ОСОБА_6. Зараз він щиро розкаюється у
скоєному, зранку він написав явку з повиною працівникам міліції, в якій
признався, що він з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 незаконно заволоділи автомобілем ОСОБА_5.
На даний час він разом з ОСОБА_2 відкупили потерпілому інший автомобіль, він
також відшкодував ОСОБА_6 заподіяні збитки.

Стверджується
вина підсудних показами потерпілого ОСОБА_5., який пояснив, що 22.11.2007 року
він взнав від працівників міліції, що ОСОБА_3., ОСОБА_1., ОСОБА_2
угнали з гаража його автомобіль, який на той час знаходився у брамі ОСОБА_6.

Винність підсудних
стверджується показами цивільного позивача ОСОБА_6., який пояснив, що
22.11.2007 року вночі він вчув сильний удар. Коли вийшов з будинку, то побачив
одну половину воріт на землі і розбитий автомобіль червоного кольору на його
подвір'ї.

Вина підсудних
стверджується показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8., які пояснили, що
бачили, як в цей вечір ОСОБА_3.,
ОСОБА_1., ОСОБА_2 розпивали спиртні напої.

Стверджується вина підсудних також матеріалами кримінальної
справи, а саме: протоколом явки з
повиною ОСОБА_3., в якій він вказує, що він разом із ОСОБА_1 і ОСОБА_2
незаконно заволоділи автомобілем ОСОБА_5. а.с.12, протоколами огляду місця
події, з яких видно, як було скоєно проникнення в гараж, розбитий автомобіль
потерпілого ОСОБА_5. і пошкоджені ворота
ОСОБА_6. а.с.3-9, висновком експерта № 5-725 від 16.12.2007 року, з
якого видно, що дійсна ринкова вартість
автомобіля
ВАЗ-2101 № НОМЕР_1 1979 року випуску, станом на 22.11.2007 року
становить 6817 гривень 50 копійок а.с.96-98.

А, тому, виходячи із встановленого в судовому засіданні,
суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_1., ОСОБА_2. правильно кваліфіковано за ст.289 ч.2 КК України так, як
вони за попередньою змовою між собою допомогли ОСОБА_3, який раніше проник у
приміщення, незаконно заволодіти автомобілем ВАЗ-2101 № НОМЕР_1, який належить
потерпілому ОСОБА_5.

Призначаючи міру
покарання підсудному ОСОБА_1, суд
враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а саме: те, що скоєний злочин є
тяжким, особу підсудного, а саме: те, що він вперше притягується до
кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання.

Обставини, які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_1,
суд враховує те, що злочин він скоїв будучи неповнолітнім.

Обставину, яка
обтяжує покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує те, що злочин скоєно в стані
алкогольного сп'яніння.

А, тому, приходить до переконання, що міру покарання
підсудному ОСОБА_1 слід
призначити за ст.289 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі і на
підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити його від відбування покарання з
випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

Суд також вважає, що до підсудного
ОСОБА_1. слід застосувати обмеження передбачені ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь
тяжкості скоєного злочину, а саме: те, що скоєний злочин є тяжким, особу
підсудного, а саме: те, що він вперше притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання.

Обставини,
які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує його щире
каяття, добровільне відшкодування
заподіяних ним збитків, думку потерпілого, який просить суворо його не карати.

Обставину, яка обтяжує покарання
підсудному ОСОБА_2, суд враховує те, що злочин скоєно в стані алкогольного
сп'яніння.

А, тому, приходить до переконання, що
міру покарання підсудному
ОСОБА_2 слід призначити за ст.289
ч.2 КК України у вигляді позбавлення
волі із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі і на підставі
ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням,
встановивши йому іспитовий строк один рік.

Суд також вважає, що до підсудного ОСОБА_2. слід
застосувати обмеження передбачені ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України.

Керуючись
ст.ст. 323,324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому за даною
статтею покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі.

На підставі
ст.ст.75, 104 КК УкраїниОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з іспитовим
строком два роки.

На підставі ст.76 ч.1 п.2, 3 КК
України зобов'язатиОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або навчання.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину
передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання за даною
статтею із застосуванням ст.69 КК
України у вигляді трьох років
позбавлення волі.

На підставі
ст.75 КК УкраїниОСОБА_2 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком
один рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.2, 3 КК
України зобов'язатиОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про
невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подано апеляцію
протягом 15 діб в апеляційний суд Тернопільської області через Заліщицький
районний суд.

Головуючий: підпис

Копія вірна:

Голова
Заліщицького

районного
суду:
С.В.Дудяк