УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого 13 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого: Ященка В. А.

Суддів: Сінашенка В.Г., Крамаренка В.І.

З участю прокурора: Мусієнко О.В.

Засудженого: ОСОБА_1

Цивильного
позивача: ОСОБА_2 Представника
потерпілого:ОСОБА_3 розглянула у відкритому
судовому засіданні в
м.Суми кримінальну справу
за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 14 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимий засуджений за
ст.286 ч.2 КК України з застосуванням
ст.69 КК України до 2 років виправних робіт за місцем роботи з утриманням 10 % зарплати в прибуток держави без позбавлення права керувати
транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати в
розмірі 1447 грн.41 коп. і 435 грн.84 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2353 грн.59 коп. матеріальної і 500 грн. моральної
шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 1500 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_5 500 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 706 грн. 25 коп. витрат на лікування потерпілої.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний виним і засуджений за те, що 2 серпня 2002 року, керуючи автомобілем ВАЗ-21099 д.н. НОМЕР_1 в районі будинку по вул.
Червоногвардійській, 66 в м.Суми, маючи об'єктивну
можливість своєчасно виявити малолітнього пішохода ОСОБА_4, яка в порушення вимог п. п. 4.7, 4.8, 4.14 ПДР України
переміщалась справа наліво відносно руху автомобіля, в порушення вимог п.12.3
ПДР України не вжив заходів по виявленню наближаючогося
до проїжджої частини дороги пішохода та зменшенню швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечному об'їзду
перешкоди, внаслідок чого при зіткненні з правою частиною автомобіля потерпілій
були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_1 посилається на неповноту і
неправильність досудового слідства, порушення
строків досудового слідства і його прав як обвинуваченого при призначенні
експертиз на досудовому слідстві, взяття судом до уваги лише частини висновків проведених експертиз, тлумачення ним сумнівів по справі
не на його користь та порушення принципу презумпції невинуватості,
а тому просить вирок суду скасувати і справу закрити за відсутністю в його діях
складу злочину чи прийняти інше справедливе рішення.

Заслухавши доповідача про обставини справи та зміст апеляції, пояснення
засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію,
пояснення цивільного позивача ОСОБА_2 і представника потерпілого ОСОБА_3, які вважали вирок суду законним і
обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Доводи апеляції засудженого про неповноту та неправильність досудового
слідства, однобічність судового слідства,
відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України є
безпідставні і спростовуються сукупністю зібраних по справі доказів, яким суд
дав належну оцінку і навів їх у вироку.

Справа №11-115/ 2007 р. Головуючий у першій інстанції - Алфьоров A.M.

Категорія ст.286 ч.2 КК України Доповідач- Сінашенко В.Г.

Засуджений ОСОБА_1 в суді першої
інстанції свою вину не визнав і пояснив, що під час керування автомобілем в напрямку автовокзалу по вул. Червоногвардійській в
м.Суми 2 серпня 2002 року при
наближенні до перехрестя з вул. Калініна відчув удар в автомобіль і коли зупинився, то побачив, що на проїжджій частині
лежала потерпіла, яку До удару він не бачив і вважає, що порушень вимог
ПДР України не допустив.

Незважаючи на те, що засуджений вину не визнав, його вина доведена
сукупністю зібраних по справі доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що 2 серпня 2002 року разом з ОСОБА_1 їхав
автомобілем, за кермом якого перебував засуджений, по вул. Червоногвардійській в м.Суми, де при наближенні до
перехрестя з вул. Калініна відчув удар і після зупинки автомобіля побачив потерпілу, яка лежала на проїжджій
частині вулиці.

Свідок ОСОБА_7, пояснення якої під час досудового слідства суд дослідив у
судовому засідання, підтвердила, що 2 серпня 2002 року після 9 години перебувала на тротуарі вул. Червоногвардійській в м.Суми, йшла в напрямку автовокзалу
і побачила як з провулку на проїжджу частину вулиці вибігла
потерпіла і вдарилась у праву частину автомобіля ВАЗ-21099, який
рухався в напрямку автовокзалу (т.1 а.с.
170-172).

Під час огляду місця події на проїжджій частині вул. Червоногвардійській
були виявлені плями крові і автомобіль ВАЗ-21099, який належав засудженому
(т.1 а.с. 8-9).

Проведеною авто-технічною експертизою підтверджена наявність пошкоджень
автомобіля в районі передніх дверей справа та
те, що автомобіль був технічно справний (т.1 а.с. 66-71).

При відтворенні обстановки і обставин події з участю засудженого,
потерпілої та свідка ОСОБА_7 були перевірені їх покази
щодо обставин ДТП ( т.2 а.с. 49-52, 53-56,
168-169, 352,353,354-359).

За висновком комісійної судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_4
внаслідок ДТП були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження (т.2 а.с. 144-145 ).

Відповідно до висновку повторної авто-технічної експертизи водій автомобіля
ВАЗ-21099 ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода при
виконанні вимог п.12.3 ПДР України, а його свідчення про те, що він не міг
бачити пішохода ОСОБА_4 до наїзду є технічно не спроможні (т.2 а.с.98-101).

Зазначені експертизи призначались судом за результатами дослідження доказів
в судовому засіданні, проведені вони в
експертних установах з дотриманням вимог закону і їх висновки об'єктивно
узгоджується з іншими доказами по справі, а тому суд цілком обґрунтовано поклав
їх у сукупності з іншими доказами по справі в основу
обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_1 та не взяв до уваги висновки раніше проведених експертиз, які
суперечили фактично встановленому під час розгляду справи в судовому
засіданні.

Судом першої інстанції були досліджені і інші докази, яким дана належна
оцінка, і суд навів їх у вироку.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд обгрунтовано
дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
злочину за обставин, зазначених у вироку, і вірно кваліфікував
його дії за ст.286 ч.2 КК України.

Міра покарання ОСОБА_1 призначена судом з дотриманням вимог ст.65 КК
України з урахуванням ступені тяжкості
вчиненого злочину, особи засудженого, обставин справи, що пом'якшують і обтяжують покарання, а за наявності ряду пом'якшуючих
обставин суд призначив його з застосуванням ст.69 КК
України більш м'яке ніж зазначене у санкції закону, яким передбачена
відповідальність за вчинений злочин.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 про порушення строків досудового
слідства по справі є безпідставні і
спростовуються матеріалами кримінальної справи.

Досудове слідство у кримінальних справах відповідно до ст. 120 КПК України повинно бути закінчено протягом двох місяців і в цей строк включається час з моменту
порушення справи до направлення її прокуророві з
обвинувальним висновком. Ці правила не поширюються на справи, в яких не встановлено особу, що вчинила злочин. Перебіг
строку слідства в таких справах починається з дня встановлення особи, що вчинила злочин.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальна справа була порушена за
фактом вчинення ДТП 9 серпня 2002 року, а 18 грудня 2002 року слідчим була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого, з цього часу фактично
була встановлена особа, що вчинила

3

злочин, і розпочався перебіг строку
досудового слідства ( т.1 а.с. 1,99-100 ). З лютого 2003 року були виконані вимоги ст.ст.218-220 КПК України і на цей час, з
урахуванням того, що досудове слідство кілька разів зупинялось з передбачених
законом підстав, залишилась половина не використаного строку досудового
слідства. Після направлення судом справи на додаткове розслідування та встановлення прокурором його строку, який розпочався 1 квітня 2005 року з моменту прийняття слідчим
справи до свого провадження, досудове слідство було закінчено 24 червня 2005 року без порушення строків
досудового слідства, оскільки 19 травня 2005 року цей строк був продовжений у встановленому законом порядку до 4 місяців.

Безпідставні доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 і про те, що під час
досудового слідства були порушені його права як
обвинуваченого при призначенні всіх експертиз, оскільки вони, крім додаткової авто-технічної експертизи, яка призначалась
під час додаткового розслідування 28 травня 2005
року, призначені до пред'явлення йому обвинувачення. З постановою про призначення зазначеної експертизи ОСОБА_1 дійсно
був ознайомлений вже після її проведення.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 про порушення відносно нього принципу
презумпції невинуватості є також безпідставні,
оскільки його вина доведена в передбаченому законом порядку і
встановлена обвинувальним вироком суду.

Під час проведення досудового та судового слідства по справі істотних
порушень кримінально-процесуального закону, які б
беззаперечно тягли зміну чи скасування постановленого судом вироку,
по справі не допущено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів ,-

Ухвалила:

Вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 14 грудня 2006 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого - без задоволення.