Дата документу 25.06.2015 Справа № 554/7661/15-к

Провадження № 1-кс/554/3678/2015
УХВАЛА
Іменем України

25 червня 2015 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_5 при розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні та проведення процесуальних дій,-

в с т а н о в и л а:
11.06.2015 року до провадження слідчого судді ОСОБА_5 передано скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000349 та проведення процесуальних дій.

16.06.2015 року до провадження слідчого судді ОСОБА_1 подано заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 при розгляді вище зазначеної скарги. Вказану заяву ОСОБА_3 мотивував тим, що за його моєю скаргою на протиправні дії слідчого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000349 від 09.08.2014 року слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_5 було винесено ухвалу суду від 25.05.2015 року, якою йому було відмовлено у задоволенні скарги на постанову слідчого ОСОБА_6 щодо залучення його потерпілим у кримінальному провадженні.
Вважає, що ухвала слідчого судці ОСОБА_5 від 25.05.2015 року є очевидно протиправною, яка постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, так як, вона умотивована тим, що обставинами кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення передбаченого ст.286 КК України, за якою суддя вважає, що потерпілим в кримінальному провадженні в результаті порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, може бути лише особа, якій завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, тяжкі тілесні ушкодження або смерть, тобто фізична шкода, а не майнова чи моральна; чинним кримінально-процесуальним кодексом не передбачено визнання особи в одному кримінальному провадженні підозрюваним та потерпілим одночасно.
Зазначив, що саме завданням йому матеріальної шкоди пошкодженням автомобіля КАМАЗ 551 та моральної шкоди була умотивована його заява від 23.04.2015 року слідчому про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні.
Вважає, що слідчий суддя ОСОБА_5 протиправно умотивувала ухвалу про відмову у визнанні його потерпілим обставинами особистого бачення вимог процесуального закону, що лише особа, якій завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, тяжкі тілесні ушкодження або смерть, тобто особа, якій спричинено фізичну шкоду, а не майнову може бути потерпілим у кримінальному провадженні, що є очевидно протиправним умотивуванням здійсненим з істотним порушенням ч.І, ч.5 ст. 55 КПК України.
Також зазначив, що за версією слідства у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України є вина як його, так і водія ОСОБА_7 тобто-обоюдна вина.
Принцип свободи це основоположний принцип права, ключовою ідеєю якого є можливість вибору варіанту поведінки особою, яка обмежується лише правом. Вважає, що за вказаних обставин, висновки до яких прийшла слідчий суддя ОСОБА_5 , що він не може бути одночасно підозрюваним і потерпілим у кримінальному провадженні не грунтується на загальних принципах права та нормах КПК України і є тільки особистим помилковим баченням слідчого судді ОСОБА_5 .
Зважаючи на вище викладене ним знову було подано скаргу на протиправні дії слідчого ОСОБА_6 в якій просив. Задля розгляд скарги на дії слідчого ОСОБА_6 знову призначено суддю ОСОБА_5 .
Вважає, що слідчий суддя ОСОБА_5 не може брати участь як слідчий суддя у цьому провадженні в силу того, що нею 25.05.2015 року уже була винесена ухвала про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого в якій він відмовив у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні. В ухвалі слідчого судді ОСОБА_5 від 25.05.2015 року уже сформована особиста позиція щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, а тому розгляд його скарги суддею ОСОБА_5 втрачає всякий сенс через упереджену позицію щодо самих обставин, а саме того, хто може бути потерпілим у кримінальному провадженні.
У судовому засіданні заявник підозрюваний ОСОБА_3 свою заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 підтримав, прохав задовольнити з підстав, що у ній наведені.

Захисник заявника адвокат ОСОБА_4 заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді підтримав, прохав задовольнити, додатково пояснив, що слідчий суддя ОСОБА_5 була упередженою при розгляді скарги, її тлумачення ст. 55 КПК України не відповідає вимомогам Європейської конвенції з прав людини, а саме щодо неможливості перебування однієї особи у кримінальному провадженні у статусі підозрюваного та потерпілого.

Слідчий суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, звернулась із письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що пояснень по-суті заяви про відвід давати не бажає.

Заслухавши пояснення прокурора заявника підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги та матеріали заяви про відвід, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумніви у його неупередженості. Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КПК України, усі відводи, крім відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, під час досудового слідства розглядає слідчий суддя.

Ураховуючи вище зазначене, у тому числі й те, що на підтвердження вказаного у заяві ОСОБА_3 не надано жодного доказу упередженості чи зацікавленості судді у розгляді справи, й ту обставину, що попередній розгляд слідчим суддею скарги на дії слідчого не може бути підставою для відводу слідчого судді, а незаконність ухвали слідчого судді ОСОБА_5 у законному порядку встановлена не була, приходжу до висновку, що заява про відвід слідчого судді при розгляді скарги № 554/7661/15-к задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и л а:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_5 при розгляді скарги на постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000349 та проведення процесуальних дій - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1