У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Глоса Л.Ф.,

за участю прокурора

Кравченко Є.С.,

розглянувши в судовому засіданні 23
вересня 2008 року матеріали справи за касаційним поданням прокурора, який
брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2007 року
щодо ОСОБА_1,

встановила:

постановою Котовського транспортного прокурора від 27 червня 2006 року було порушено кримінальну
справу щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого
ч.3 ст. 296 КК України.

Зазначена постанова була оскаржена ОСОБА_1
до Котовського міськрайонного
суду Одеської області.

Постановою Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 23 листопада 2007 року
скарга ОСОБА_1
залишена без задоволення.

Зазначену постанову було оскаржено ОСОБА_1 до
Апеляційного суду Одеської області, який
ухвалою від 13 грудня 2007 року
скасував постанову Котовського
міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2007 року
та на підставі ч.1 ст. 99 КПК України відмовив у порушенні кримінальної
справи щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого
ч.3 ст. 296 КК України.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної
інстанцій, доводить незаконність ухвали апеляційного суду Одеської області від
13.12.2007 року, стверджуючи про істотне порушення судом вимог
кримінально-процесуального закону у зв'язку з постановленням апеляційною
інстанцією рішення про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_1 без
скасування постанови Котовського
транспортного прокурора від 27.06.2006 року про порушення кримінальної справи щодо
ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.
Також вказує, що апеляційний суд дав неправильну оцінку зібраним матеріалам,
які стали підставою для порушення кримінальної справи, та дійшов невірного
висновку про відсутність достатніх даних, які б вказували на наявність у діях
ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, тобто про відсутність підстав для порушення щодо
нього кримінальної справи. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської
області, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
просив задовольнити касаційне подання та скасувати ухвалу апеляційного суду з
направленням справи на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглянувши апеляцію ОСОБА_1 і скасувавши постанову районного суду, апеляційний суд усупереч
вимогам кримінально-процесуального закону своєю ухвалою відмовив у порушенні
кримінальної справи щодо ОСОБА_1
за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України. Однак відповідно
до положень ст. 236-8 КПК України таке рішення при наявності для того підстав і
з дотриманням установленої цим законом спеціальної процедури міг прийняти лише
суддя місцевого суду при розгляді скарги
по першій інстанції. Чинний Кримінально-процесуальний кодекс України, у тому
числі і ч. 1 ст. 99 КПК України, на яку послався в ухвалі апеляційний суд, не містить положень, відповідно до яких суд
апеляційної інстанції мав би повноваження як на порушення кримінальної справи,
так і на відмову в її порушенні.

Окрім того, як правильно вказано в касаційному поданні,
прийнятим апеляційним судом рішенням про відмову в порушенні кримінальної
справи щодо ОСОБА_1 не вирішено по суті скаргу заявника, оскільки постанова Котовського транспортного прокурора від 27.06.2006 року про
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого
ч.3 ст.296 КК України, не скасована як суддею суду першої, так і судом
апеляційної інстанцій.

Таким чином, апеляційний
суд істотно порушив вимоги кримінально-процесуального законодавства.

Також, постановляючи
ухвалу про скасування постанови місцевого суду та відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ознаками
злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, апеляційний суд не навів достатніх підстав прийняття такого
рішення та послався лише на вибіркові дані щодо зустрічного звернення ОСОБА_1
до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього злочину. При цьому
з ухвали не видно, як ці дані вплинули на
обґрунтованість постанови транспортного прокурора про порушення
кримінальної справи щодо ОСОБА_1 і на висновки судді місцевого суду щодо цієї постанови, викладені
в постанові від 23 листопада 2007
року. Зазначення апеляційним судом в
ухвалі про те, що «аналіз матеріалів, які стали підставою для порушення
кримінальної справи, вказує, що вони не відповідають вимогам ч.2 ст. 94 КПК
України», є безмотивним.

З огляду на це,
ухвала суду апеляційної інстанції не
відповідає вимогам ст.377 КПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що
касаційне подання підлягає задоволенню, а
ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Одеської області від 13.12.2007
року, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального
закону, - скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді апеляційному суду належить перевірити
доводи апеляції, розглянути справу згідно з вимогами закону та прийняти законне
й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої
та апеляційної інстанцій, задовольнити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Одеської області від 13 грудня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у той же суд в
іншому складі суддів.

Судді:

Міщенко С.М.
Кліменко М.Р. Глос
Л.Ф.