Дніпровський районний суд міста Києва
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
підготовчого судового засідання
"02" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0014664 від 27 жовтня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадження суду обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні надійшов 26.01.2015 року.

Ухвалою суду від 27.01.2015 року у провадженні було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає, просить призначити справу до судового розгляду, та враховуючи наявність ризиків у провадженні передбачених ст. 177 КПК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та домашній арешт ОСОБА_6 .

Сторона захисту, кожен окремо, підтримали думку прокурора про призначення справу до судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Поряд з цим, захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з електронним засобом контролю, посилаючись на те, що останній має допустиму репутацію, стікі соціальні зв`язку, на його утримання перебувають дружина та похилого віку матір, останній працював не офіційно до утримання в слідчому ізоляторі, тож запобігання наявним ризикам можливе і при застосуванні більш м"якого заходу забезпечення провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 заявлене клопотання захисника підтримав у повному обсязі, просив задовольнити зі вказаних захисником підстав. Крім того, звернув увагу суду на той факт, що прокурор належного обгрунтування необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно положень Глави 18 Розділу ІІІ КПК України, взагалі не навів.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

У підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

В свою чергу, згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2014 року обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 36 540 гривень.

Судовим рішенням від 25.12.2014 року ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.02.2015 року.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, ЄСПЛ у рішенні в справі Геращенко проти України вказує наступне: питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріпленого в статті 5 Конвенції (див. серед інших джерел рішення у справах: Кудла проти Польщі (Kudіa v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, пп. 110 et seq., ECHR 2000та Ідалов проти Росії (Idalov v. Russia) [ВП], заява № 5826/03, п. 140, від 22 травня 2012 року). Тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) законності її продовжуваного тримання під вартою. Але із закінченням певного періоду часу такої підозри вже недостатньо. У таких випадках Суд має встановити, чи продовжують виправдовувати позбавлення свободи особи інші підстави, наведені судовими органами. Якщо такі підстави є відповідними і достатніми, Суд має також з`ясувати, чи виявили відповідні органи державної влади особливу старанність під час цього провадження (див. рішення у справі Лабіта проти Італії (Labita v.) [ВП], заява № 26772/95, пп. 152 та 153, ECHR 2000та вищезазначене рішення у справі Ідалов проти Росії (Idalov v. Russia), п. 140). Обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади (див. рішення у справі Шишков проти Болгарії (Shishkov v.), заява № 38822/97, п. 66, ECHR 2003-I). Визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду (див. рішення від 21 грудня 2000 року у справі Яблонський проти Польщі (Jabіoсski v.), заява № 33492/96, п. 83). Це означає, що кожного разу, коли суд має винести рішення щодо доцільності продовження досудового тримання під вартою, він має заново оцінити підстави для подовження такого запобіжного заходу. У разі, коли суд продовжує тримання під вартою, кожного разу використовуючи схожі, не кажучи вже про шаблонні, формулювання, не демонструючи, що він насправді приділяє увагу плинові часу, вимоги пункту 3 статті 5 Конвенції не дотримуються (див. рішення у справах: Мансар проти Туреччини (Mansur v. Turkey, від 8 червня 1995 року, п. 55, Series A № 319 B; Свіпста проти Латвії (Svipsta v. Latvia), заява № 66820/01, п. 109, від 9 березня 2006 року та Тірон проти Румунії (Tiron v. Romania), заява № 17689/03, п. 39, від 7 липня 2009 року).

Так, прокурором у підготовчому судовому засідання, у супереч положень ч. 3 та 5 ст. 132 КПК України, Глави 18 Розділу ІІІ КПК України, не було надано суду беззаперечних відомостей, які б виправдовували такий ступінь втручання у права та свободи даного обвинуваченого, необхідність продовження тримання під вартою, взагалі належним чином обґрунтовано не було, а вжито загальні, однотипні фрази, тобто шаблонні формулювання, що, виходячи зі вказаної практики ЄСПЛ, є прямим порушенням КЗПЛ, а додаткових характеризуючих даних на обвинуваченого, які б свідчили про те, що з часу обрання запобіжного заходу ризик у провадженні збільшилися, або ж особа стала бути більш суспільно небезпечною ндано не було, а тому суд вважає доводи сторони обвинувачення сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

В свою чергу, мотиви, наведені захисником у клопотанні дають достатні підстави вважати, що відносно ОСОБА_7 , в судовому засіданні було встановлено додаткові обставини визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, які свідчать про те, що його особа має допустиму репутацію та стійкі соціальні зв`язки, які дають змогу суду прийти до висновку проо можливість запобігання встановленим слідчим суддею ризикам шляхом застосування більш м"якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим останній підлягає зміні.

За таких обставин, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого та встановлені слідчим суддею ризики при обранні запобіжного заходу, які є триваючими, вважає помірним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку останього захід забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту з електронним засобом контролю та цілодобовою забороною залишити місце проживання, покладенням обовязків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В свою чергу, ухвалою суду від 25.12.2014 року, запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 з забороною залишати житло з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня, залишено без змін протягом всього кримінального провадження до моменту його припинення за встановлених законом обставин. Зобов`язано ОСОБА_6 , прибувати за кожною вимою до суду та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити дію до 25.02.2015 року наступних обов`язків: 1) не відлучатися за межі постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора та/або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора та/або суду, про зміну місця свого проживання.

За таких обставин, суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 315 КПК України та відсутності клопотань сторін кримінального провадження про зміну запобіжних заходів, вважає, за необхідне останні залишити без змін протягом всього кримінального провадження до моменту його припинення за встановлених законом обставин з покладенням на обвинувачених обов`язків, з числа передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, терміном до 25.04.2015 року.

Серед іншого, зазначене судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

При визначенні строку проведення судового розгляду суд враховує положення ст. 28 КПК України в частині того, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а обвинувачення в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 314-318, 369-372 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Призначити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014664 від 27 жовтня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, каб. 40 на 10 лютого 2015 року о 15 годині 00 хвилин.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 задовольнити.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під варою змінити на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю за адресою: АДРЕСА_2 , протягом всього кримінального провадження до моменту його припинення за встановлених законом обставин.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти в залі суду та зобов`язати слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , та прокурорів прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , доставити цього обвинуваченого за місцем проживання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 з забороною залишати житло з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня, залишити без змін протягом всього кримінального провадження до моменту його припинення за встановлених законом обставин.

Зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимою до суду та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати: 1) не відлучатися за межі постійного місця проживання без дозволу суду; 2) повідомляти суд про зміну місця свого проживання, а ОСОБА_7 також носити електронний засіб контролю.

Визначити дію даних обовязків для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 25.04.2015 року, а ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 02.04.2015 року.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинувачених.

Зобов`язати орган внутрішніх справ за місцем проживання обвинувачених негайно поставити їх на облік, і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченим, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження (ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Виконання ухвали в частині зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу покласти на Дніпровське РУГУ МВС України в м. Києві, а контроль на прокурорів прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 17 год. 00 хв. 02.02.2015 року.

Суддя: ОСОБА_1