У Х В А Л А
Справа № 569/6949/15-к
02 червня 2015 року
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, -
Зокрема, ОСОБА_4 показав, що в ніч з 27 на 28 жовтня 2014 року він перебував у місті Рівне, та на прохання ОСОБА_6 керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц-313», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить останньому. Також показав, що в указаному автомобілі перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_6 28.10.2014 приблизно о 01 год. 00 хв. автомобіль марки «Мерседес-Бенц-313», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 був зупинений працівниками УДАІ України в Рівненській області та відносно ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 443001 від 28.10.2014 року. Під час складання вказаного протоколу відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 постійно перебував в автомобілі марки «Мерседес-Бенц-313», д.н.з. НОМЕР_1 .
Однак, відповідно до інформації Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 28.04.2015 року вих. №0.64-6047/0/15-15 ОСОБА_4 21.10.2014 року о 12 год. 27 хв. здійснив виїзд з аеропорту «Жуляни» м. Київ рейсом «Київ-Москва» та 03.11.2014 року о 13 год. 15 хв. рейсом «Москва-Київ» здійснив в`їзд до аеропорту «Жуляни» у м. Київ.
Під час допиту в якості свідка ОСОБА_4 05.05.2015 року, останній показав, що в ніч з 27 на 28 жовтня 2014 року дійсно перебував за межами України, обставини складання працівниками УДАІ УМВС України в Рівненській області протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 443001 від 28.10.2014 року стосовно ОСОБА_6 йому відомі зі слів останнього, та надати неправдиві показання його підбурив ОСОБА_6 .
Своїми умисними діями, які виразились в умисному наданні завідомо неправдивих показань свідка під час провадження досудового слідства та в суді, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 384 КК України.
13 травня 2015 року між старшим прокурором відділу прцесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Рівненської області радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості.
За умовами угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 безперечно визнав себе винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затверджені угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 384 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, із звільненням ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на 1 (один) рік на підставі ст. 75 КК України. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КПК України, а саме, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин у вчинені якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до злочинів невеликої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.
Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,-
Затвердити угоду від 13 травня 2015 року по кримінальному провадженню про визнання винуватості укладену між старшим прокурором відділу прцесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Рівненської області радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та призначити узгоджене покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, із звільненням ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на 1 (один) рік на підставі ст. 75 КК України.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають, право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_1