Справа № 359/2847/15-к
Провадження № 1-КП/359/196/2015
У Х В А Л А
24 червня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000262 від 07.02.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив :
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , підсудна Бориспільському міськрайонному суду.

Підстави для його закриття відсутні.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог, встановлених ст. 291 КПК України. Підстави для повернення його прокурору не встановлені.

Під час підготовчого судового засідання по даному кримінальному провадженню прокурором було заявлено клопотання про обрання ОСОБА_3 запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 06.02.2015 р. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 . В цей день, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кімнати, наніс своїй матері ОСОБА_6 руками та ногами не менше десяти ударів по голові, тулубу та кінцівках, внаслідок чого спричинивши її смерть. Відповідно до лікарського свідоцтва по смерть № 45 від 07.02.2015 р., смерть ОСОБА_7 настала від комбінованого шоку, крововтрати, комбінації переломів, які охоплюють декілька ділянок тіла. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України. В ході досудового розслідування кримінального провадження зібрана достатня кількість доказів на підтвердження причетності обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення. Це кримінальне правопорушення відноситься до тяжких правопорушень, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років. Також прокурор зазначив, що ОСОБА_3 не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку. Він не одружений та не має на утриманні малолітніх дітей. Це вказує на те, що він не має міцних соціальних зав`язків. Ці обставини свідчать про те, що під впливом тяжкості цього покарання, обвинувачений може переховуватись від суду; може незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. З метою запобігання цим ризикам прокурор просив суд обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.

Захисник заперечувала проти обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування своїх заперечень захисник вважає за можливе обрати обвинуваченому інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а сама домашній арешт, у зв`язку з тим, що обвинувачений не має наміру переховуватися від судового слідства та впливати на свідків.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та докази, яким воно обґрунтовується, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 06.02.2015 р. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 . В цей же день, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кімнати, наніс своїй матері ОСОБА_6 руками та ногами не менше десяти ударів по голові, тулубу та кінцівках, внаслідок чого спричинив її смерть. Відповідно до лікарського свідоцтва по смерть № 45 від 07.02.2015 р., смерть ОСОБА_7 настала від комбінованого шоку, крововтрати, комбінації переломів, які охоплюють декілька ділянок тіла. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 178 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; майновий стан обвинуваченого тощо.
За правилом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
Встановлено, що факт причетності ОСОБА_3 вчиненого кримінального право-порушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується такими доказами: протоколом огляду місця події від 07.02.2015 р., відповідно до якого було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_2 , де було виявлено труп ОСОБА_6 з ознаками насильницької смерті; протоколом огляду від 07.02.2015 р., відповідно до якого в приміщенні моргу за адресою: АДРЕСА_3 , було вилучено одяг трупу ОСОБА_6 зі слідами речовини бурого кольору та зрізи нігтьових пластин з рук трупу; копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 № 45 від 07.02.2015 р.; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_8 ; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; копією протоколу затримання ОСОБА_3 , в порядку ст. 208 КПК України в ході якого, під час обшуку затриманого було вилучено одяг останнього зі слідами речовини бурого кольору; копією повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Так, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, згідно ст. 12 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Також у суду є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, оскільки ніде не працює та не має постійного джерела прибутку, не одружений та не має на утриманні малолітніх дітей, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того, ОСОБА_3 може своїми діями впливати на потерпілу, яка є донькою померлої та його сестрою. Суд також враховує той факт, що судове слідство ще не розпочато та свідки не допитані.

Ці обставини в сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому, він буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, та у такий спосіб перешкоджатиме розгляду кримінального провадження.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 листа №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Встановлено, що запобігання наведених вище ризиків становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні правопорядку та відправлення кримінального судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому суд дійшов до переконання, що обвинуваченим належить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що поєднано із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини. Тому суд вважає недоцільним визначати обвинуваченому розмір застави.
Керуючись п. 1, п. 3, п. 4, ч. 1, ч. 2 ст. 177, ст. ст. 178, 183, 184, 194, 196, ч. 1 ст. 197, ст. 314, ст. 315, ст. 316, ч. 1, 2 ст. 331, ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, суд, -

постановив:
Підготовче засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - закінчити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначити до судового розгляду на 14 годину 00 хвилин 1 липня 2015 року.

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, розлученого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, утримуючи його в Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Строк дії ухвали шістдесят днів, рахується з моменту взяття під варту з 13 години 25 хвилин 24 червня 2015 року по 22 серпня 2015 року включно.
Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому негайно після її оголошення.
Ухвала суду є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя Бориспільського
міськрайонного суду ОСОБА_1