Провадження № 1-кп/520/101/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі матеріали кримінального провадження № 0003696 від 09.09.2014 року за обвинуваченням: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщі Котовського району Одеській області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні чотирьох малолітніх дітей, працюючого ВАТ «Міжнародний торгівельний дім», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, КК України, -

В С Т А Н О В И В:
14.08.2014 ОСОБА_8 , діючи з корисних спонукань, вступив в попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_9 , (який засуджений вироком суду від 24.10.2014) направлену на відкрите викрадення чужого майна, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно наявне у ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір 14.08.2014 між 15.00 та 16.00 годинами ОСОБА_8 і неповнолітній ОСОБА_9 , прибули за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 . В під`їзді біля дверей квартири ОСОБА_5 , ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_5 , схопив його руками за горло і руки та став утримувати, чим подавив його опір, а неповнолітній ОСОБА_9 , в цей час шляхом ривка з плеча ОСОБА_5 , умисно відкрито викрав його сумку чорного кольору, вартістю 1500 гривень в якій знаходились чотки з хрестом з каміння «Янтар», вартістю 700 гривень, флеш-карта пам`яті на 16 ГБ, вартістю 150 гривень, а також речі які вартості не мають, але є важливими особистими речами, такі як: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , водійські права на ім`я ОСОБА_5 , ключі.

Після чого, ОСОБА_8 і неповнолітній ОСОБА_9 , разом з викраденим з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 і неповнолітній ОСОБА_9 заподіяли ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2350 гривень.

Потерпілим заявлений цивільний позов на суму 2350 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав, цивільний позов потерпілого також не визнав та пояснив суду наступне. З потерпілим знайомий з 2008 року. Приблизно в листопаді 2011 року, потерпілий позичив у нього гроші в розмірі 5000 доларів США під 5 відсотків на місяць, для розмитнення двох автомобілів «Нісан». Через місяць, потерплий позичив у нього ще 8000 гривен, пояснивши що йому не вистачає грошей. Моріс віддав йому генеральну довіреність на автомобіль «Газель» д/н НОМЕР_1 , білого кольору від імені гр. ОСОБА_10 на його ім`я, ключі від автомобіля і технічний паспорт на автомобіль, в заставу для забезпечення боргу. При цьому автомобіль знаходився у ОСОБА_11 біля будинку, де він проживає. Протягом 2,5 років обвинувачений їздив на автомобілі регулярно, але потім ОСОБА_11 забрав у нього автомобіль, при цьому не віддав борг у розмірі 5000 доларів США, і 8000 гривен відсотків. Після чого він його не бачив, так як потерпілий не відповідав на телефоні дзвінки. 07.08.2014 року близько 15.30 годин він зустрів знайомого хлопцем на ім`я ОСОБА_12 , з яким познайомився випадково, оскільки він приходив до нього влаштовувався на роботу. Із ОСОБА_12 обвинувачений зустрівся в кафе «Хеврон» і запропонував йому під`їхати до ОСОБА_11 і поговорити з ним, з приводу повернення грошей. В той же день 07.08.2014 року він з ОСОБА_12 приїхали до будинку ОСОБА_11 , піднялися на ліфті на 15 поверх і подзвонили, двері відкрив син і сказав що тато у ванній. Вони залишились чекати біля вхідних дверей на сходовому майданчику. Через деякий час до них вийшов ОСОБА_11 , і тут же почав грубити ОСОБА_12 . Він йому зробив зауваження, запитавши: «Чи знайомий він з ним, що так з ним розмовляє», ОСОБА_11 не відповів. Обвинувачений побачив, що з кишені сорочки торчить водійське посвідчення, і протягнув руку щоб взяти посвідчення, а ОСОБА_11 кинувся бігти по коридору і почав дзвонити всім сусідам в двері. Тоді він почав його відсмикувати від дверей, щоб він не дзвонив по сусідах і пропонував з ним поговорити з приводу повернення боргу. Потім підійшов ОСОБА_12 , ОСОБА_11 почав махати руками перед ОСОБА_12 , а він цей момент опинився за спиною у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 схопив сумку у ОСОБА_11 та втік, він побіг за ним, обидва на ліфті спустилися та розійшлися домовившись, що зустрінуться пізніше. Близько 17.30 годин обвинувачений прийшов до себе в офіс, який розташований по АДРЕСА_4 , де його вже чекав ОСОБА_12 . В Офісі ОСОБА_12 віддав йому технічний паспорт та ключі від автомобіля «Газель», а також пропонував авторучку, на що обвинувачений відмовився. Сумка з вмістом ОСОБА_11 залишилося у ОСОБА_12 . Він сказав, щоб вона була у нього і щоб він нікому нічого не віддавав. 12.08.2014 року він був біля будинку ОСОБА_11 дивився на автомобіль Газель, у якого були спущені колеса. У цей же день він приїхав з насосом, підкачав колеса, але потім помітив, що відсутній акумулятор і броні дроти. 18.08.2014 року він звернувся в міліцію, але заяву не писав. Також 18.08.2014 року в вечері він перетягнув автомобіль до іншого дому, вранці поїхав купив акумулятор, поставивши який перегнав автомобіль на АДРЕСА_4 . Також відповідаючи на запитання відповів, що ОСОБА_13 також був йому винен гроші. Коли він його зустрів та поскаржився, що ОСОБА_11 не повертає йому борг, останній йому запропонував, що він поїде з ним до ОСОБА_11 та поспілкується з ним, щоб він віддав гроші, тобто виконає це замість свого боргу. Також зазначив, що 14.08.2014 року до потерпілого не приходив, не грабував його. 14.08.2014 року він знаходився з дружиною та дітьми.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина в скоєні злочину передбаченому ст. 186 КК України, доведена та підтверджується поясненнями в судовому засіданні потерпілого та свідків.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 14.08.2014 року він знаходився вдома, разом із сином. Близько 15.00 годин хтось подзвонив, і так як він був в ванній кімнаті, двері відкрив його син який йому повідомив, що прийшов ОСОБА_14 , з яким він знайомий близько 3-х років, і має дружні стосунки. Він вийшов на сходовий майданчик, одягнений, та з сумкою чорного кольору через плече, в якій знаходилися - паспорт, технічний паспорт на автомобіль, ідентифікаційний код, ключі від автомобіля «Газель» д/н НОМЕР_1 2008 року випуску, ключі від квартири, чотки бежевого кольору і особисті папери. Біля ОСОБА_15 він побачив, ще одного хлопця, раніше йому незнайомого. Вони привіталися і обвинувачений відразу почав з нього вимагати повернути гроші в сумі 1500 доларів. На що він йому запропонував зустрітися 18.08.2014 року в офісі і обговорити дане питання. Хлопець, який стояв поруч з обвинуваченим, сказав що: «Нема чого чекати, дайте нам документи на машину зараз». Потім цей хлопець ( як потім він дізнався ОСОБА_16 ), відштовхнув його до стіни. У цей момент обвинувачений, відтягнув його від стіни, зайшов ззаду нього і рукою став утримувати за горло, придушуючи, так, що він хрипів. Другий хлопець в цей момент два рази вдарив його в область лоба. Потім потерпілий вирвався від них і почав дзвонити по сусідських дверей, просив про допомогу але ніхто не вийшов. ОСОБА_17 знову взяв його рукою за горло, а ОСОБА_16 підбіг і вдарив його кулаком в обличчя і зірвав сумку яка була на плечі. Із сумкою хлопець тут же викликав ліфт, обвинувачений продовжував утримувати його до моменту коли хлопець з сумкою увійде в ліфт, та коли відкрився ліфт, а хлопець зайшов до нього, обвинувачений відпустив його, та також швидко зайшов у ліфт і вони поїхали. Він не звернувся одразу ж до міліції, так як йому було жалко ОСОБА_17 , бо у нього діти, він думав, що вони зможуть самі вирішити, цей конфлікт. Він дзвонив йому домовлявся про зустріч, але ОСОБА_17 не прийшов. 21.08.2014 він виявив, що його автомобіль викрали і звернувся до райвідділу. 22.08.2014 року, йому подзвонив не знайомий та запропонував йому повернути документи за грошову винагороду. Також відповідаючи на запитання, зазначив, що ніяких грошей він не був винен обвинуваченому, раніше він дійсно брав у нього гроші, та вже давно все повернув, у зв`язку з чим він до нього прийшов, він не знає. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить суд стягнути з обвинуваченого 2350 гривен.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він був винен ОСОБА_17 гроші, і зустрівшись з ним приблизно 07.08.14, спросив у нього, чи може він йому повернути долг виконанням якоїсь послуги, на що ОСОБА_17 почав йому розказувати за чоловіка який у нього забрав машину і винен йому гроші і запропонував поїхати з ним разом до нього та забрати гроші та ключі від автомобілю. Він погодився. 14.08.2014 року вони з ОСОБА_17 зустрілися біля 15 годин та поїхали додому до потерпілого. Двері відчинив син потерпілого, та пояснив, що батько в ванній. Вони його чекали. Коли ОСОБА_5 вийшов до них з квартири, ОСОБА_18 почав з ним розмовляти, потерпілий казав, що він ніяких грошей йому не винен. У цей момент ОСОБА_18 схопив потерпілого за горло, а ОСОБА_16 його вдарив, потім потерпілий виривався і побіг по коридору, стукаючи в двері сусідам просив про допомогу, але двері ніхто не відчинив. Потім ОСОБА_18 підбіг до потерпілого і знов обхватив його за шию, а він ще раз вдарив ОСОБА_11 кулаком, куди точно не пам`ятає. Потім ОСОБА_18 крикнув, щоб він забрав у нього сумку, він підбіг до ОСОБА_11 і з його плеча зірвав сумку, тут же підбіг до ліфта, викликав його зайшов у ліфт, після цього ОСОБА_18 також за стрибнув у ліфт і вони на ліфті поїхали на перший поверх . З парадної вибігли на вулицю. ОСОБА_18 сказав, щоб сумка залишилась у нього. Через деякий час вони зустрілися в офісі, де оглянули вміст сумки ОСОБА_11 , там були документи ручки, окуляри, чотки, паперу, ключі від машини, флешка, паспорт ОСОБА_11 , водійські права. ОСОБА_18 забрав ключі від автомобіля, технічний паспорт і ще декілька документів. Чотки, ручку, сумку і окуляри вони викинули в сміттєвий контейнер. Решта документів залишилась у нього. ОСОБА_18 сказав свідку, щоб він нічого не віддавав ОСОБА_11 , якщо він знайде його, необхідно віддати лише документи, але тільки після того коли ОСОБА_11 поверне ОСОБА_18 гроші. Також пояснив, що 24.10.2014 року вироком Київського районного суду м. Одеси він був засуджений за ст. 186 ч.2 КК України, в судовому засіданні він свою вину визнав в повному обсязі, потерпілий ОСОБА_5 до нього позов не заявляв.

Також в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого та захисника були допитані додаткові свідки - ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які раніше не допитувалися.

Так свідок ОСОБА_19 пояснив, що не був свідком подій, що відбулися між ОСОБА_18 і ОСОБА_11 . Також, зазначив, що раніше позичав обвинуваченому ОСОБА_21 гроші, потерпілому ніколи грошей не позичав.

Свідок ОСОБА_20 показала, що є знайомою дружини обвинуваченого. 14.08.2014 року приблизно о 15 годині вона виходила з дитиною з поліклініки, що розташована по вул. Ак. Глушко в м. Одесі та біля магазину «Ельдорадо» бачила свою знайому ОСОБА_22 , разом з обвинуваченим та дітьми.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними письмовими доказами.

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.09.2014 року, згідно якого ОСОБА_5 звернувся до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про вчинення ОСОБА_8 відносно нього кримінального правопорушення, відкритого викрадення майна;

- заявою від потерпілого ОСОБА_5 , про добровільну передачу слідчому, його речей які були у нього викрадені та повернуті незнайомими за грошову винагороду;

- протоколом огляду предмету від 05.09.2014 року з фото таблицею, згідно якого слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в присутності понятих був оглянутий полімерний пакет чорного кольору, який добровільно надав потерпілий, та в якому знаходились речі: флешка на 16 ГБ чорного кольору з голубою кнопкою, два блокнота, грамота, квитанції про сплату на різні ім`я, партійні квітки КПУ в кількості п`яти штук на різні ім`я, довідка з Одеської міської ради на ОСОБА_5 , водійські права на ОСОБА_23 , партійний квіток КПУ на ОСОБА_5 , печатка металева № 26006773, коробочка для чорнил синього кольору, посвідчення довіреної особи КПУ на ім`я ОСОБА_5 , аркуші А-4 з рукописним текстом та печатним текстом, маленькі аркуші-записки з рукописним текстом, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 ;

- постановою від 07.09.2014 року про визнання речових доказів - флешки на 16 ГБ чорного кольору з голубою кнопкою, двох блокнотів, грамоти, квитанції про сплату на різні ім`я, партійні квітки КПУ в кількості п`яти штук на різні ім`я, довідки з Одеської міської ради на ОСОБА_5 , водійських прав на ОСОБА_23 , партійного квітка КПУ на ОСОБА_5 , печатки металевої № 26006773, коробочки для чорнил синього кольору, посвідчення довіреної особи КПУ на ім`я ОСОБА_5 , аркушів А-4 з рукописним текстом та печатним текстом, маленьких аркушів-записок з рукописним текстом, паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_5 ;

- вироком Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 року, яким ОСОБА_9 був засуджений за ст. 186 ч.2 КК України;

- відповіддю з «Мак Дональдз Юкрейн ЛТД», на запит захисника, про відсутність запису з відеокамер зовнішнього спостереження за період з 14.08 2014 з 15 до 16 годин.

Також, у судому засіданні судом були дослідженні матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, а саме:

- вимога про судимість, згідно якої ОСОБА_8 02.05.1983 року раніше не судимий;

- копія паспорту ОСОБА_8 ;

- характеристика на ОСОБА_8 з ООО «Межнародний торговий дім ЛТД 24», згідно якої характеризується позитивно;

- характеристика на ОСОБА_8 за місцем роботи, згідно якої характеризується позитивно;

- копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_27 та ОСОБА_28 від 12.02.2010 року;

Оцінюючи доводи обвинуваченого та його захисників про те, що він не вчиняв даного злочину, а також про те, що в момент вчинення злочину він був в іншому місці суд дає їм критичну оцінку і до уваги не приймає та розцінює як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути відповідальності.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_20 , так як вона сама повідомила є подругою дружини обвинуваченого, раніше під час досудового розслідування не допитувалася, та обставина, що вона начебто бачила в час скоєння злочину відносно потерпілого, обвинуваченого з дружиною та дітьми, ніяким чином не може спростовувати обвинувачення, так як по перше час скоєння правопорушення встановлений приблизний, а по друге, так як будинок потерпілого і лікарня біля якої начебто свідок бачила обвинуваченого знаходяться на одній вулиці, тобто можливо дійсно за декілька хвилин до скоєння правопорушення обвинувачений знаходився з дружиною. Також обвинуваченим було заявлено клопотання про допит в якості свідка його дружину, яке залишено судом без задоволення, так як остання спочатку слухання справи перебувала в судовому засіданні, між тим судом було задоволено клопотання обвинуваченого про допит ще інших свідків, та зобов`язано захист забезпечити їх явку до судового засідання, між тим свідки не з`явилися, у зв`язку з чим в подальшому в клопотанні було відмовлено.

Та обставина на яку постійно вказував обвинувачений, саме про те, що начебто потерпілий йому повинен був гроші, ніяким чином не найшла свого підтвердження, а якщо б це дійсно б і було так, то цей факт ніким чином не дозволяв би обвинуваченому з застосуванням насилля викрадати його майно.

Обвинувачений під час судового розгляду постійно надавав суперечливі покази, заявляючи необґрунтовані обставини, між тим покази потерпілого були повністю послідовними та, в повному обсязі співвідносилися як з письмовими доказами, так і с показами ОСОБА_16 якій за попередньою змовою з обвинуваченим скоїв відносно потерпілого правопорушення, був допитаний судом в якості свідка, так як вже засуджений за скоєний злочин, та пояснив, що щиро кається.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена і суд кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого який раніше не судимий, працює, позитивно характеризується за місцем мешкання, та роботи, його ставлення до скоєного, а також обставини які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, такими суд визнає находження на його утримані чотирьох малолітніх дітей, та відсутність обставин які обтяжують покарання обвинуваченого згідно до ст. 67 КК України, та приймаючи вищевикладене до уваги, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для обвинуваченого повинно бути покарання у вигляді позбавлення волі, яке він повинен відбувати в місцях позбавленні волі, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливо на думку суду без ізоляції від суспільства.

Між тим, враховуючи, що ОСОБА_8 раніше не судимий та на його утримані знаходяться чотири малолітні дитини ( 15.08.2014, 20.06.2012, 06.01.2010 ІНФОРМАЦІЯ_5 ), суд вважає за доцільне виходячи з принципів гуманності покарання, призначити покарання з застосуванням правил ст. 69 КК України, а саме нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ст. 186 ч.2 КК України.

Вирішуючи питання про позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 на суму 2350 гривень суд зазначає, що вимога потерпілого про стягнення з обвинуваченого грошових коштів в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди ґрунтується на законі, згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а відтак цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді застави.

Після вступу вироку в законну силу заставу, внесену на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, в розмірі 26020 гривень повернути заставодавцю.

Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження обвинуваченого під вартою з 18.10.2014 по 21.11.2014 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 на суму 2350 гривень задовольнити, стягнувши вказану суму з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Речові докази вважати повернутими потерпілому, згідно його розписки.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1