АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 629/4889/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/490/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, КК України
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року, відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Краснопавлівка Лозівського району, Харківської області, громадянин України, не працюючий, не одружений, маючий середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимий,-

- 15 серпня 2006 року Лозівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі. 20.02.2010 року звільнений умовно-достроково від відбуття покарання на 2 місяці 22 дні;
- 23 грудня 2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуваннямст. 75 КК України - з випробувальним терміном на 3 роки,
засуджений :

за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_7 залишено раніше обрану - тримання під вартою.
Строк відбування покарання для засудженого ОСОБА_7 обчислюється з фактичного затримання , тобто з 10 листопада 2014 року, згідно протоколу затримання № 0081 від 10.11.2014 року.
Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 100 КПК України.

Як встановлено районним судом, ОСОБА_7 , маючи не зняту і не погашену в установленому законі порядку судимість за корисні злочини, на шлях виправлення не став і знову скоїв злочини при наступних обставинах.
08 листопада 2014 року близько 05-00 години, ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Свердлова в смт. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області помітив ОСОБА_9 з сумкою в руці. Маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисного мотиву, з метою особистої наживи, наздогнав ОСОБА_9 ззаду та схопив рукою її сумку, але остання почала пручатися і ОСОБА_7 , штовхнув її, від чого потерпіла ОСОБА_9 вдарилася головою об паркан. Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне відкрите викрадення чужого майна, вихопив у ОСОБА_9 сумку. У даній сумці знаходилися гроші у сумі 15 гривень, паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення та ощадна книжка, чим завдав матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_9 на суму 15 гривень. З місця вчинення злочину ОСОБА_7 , зник, викраденим розпорядився за власним розсудом.
Крім того,ОСОБА_7 , 08 листопада 2014 року о 21-45 годині, знаходячись по вул. Комунарській в смт. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області помітив ОСОБА_10 з сумкою в руці. Маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисного мотиву, з метою особистої наживи, наздогнав ОСОБА_10 та схопив рукою її сумку, але остання почала пручатися і ОСОБА_7 , вдарив її два рази кулаком правої руки в обличчя. Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне відкрите викрадення чужого майна, забрав у потерпілої гроші в сумі 46 гривень, чим завдав матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_10 на суму 46 гривень. З місця вчинення злочину ОСОБА_7 , зник, викраденим розпорядився за власним розсудом.
Крім того, ОСОБА_7 10 листопада 2014 року о 00-10 годині, знаходячись на розі вулиць Леніна та Комунарській в смт. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області помітив ОСОБА_11 з сумкою в руці. Маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисного мотиву, з метою особистої наживи, наздогнав ОСОБА_11 ззаду та схопив рукою її сумку, але остання почала пручатися і ОСОБА_7 , вдарив її три рази кулаком правої руки в ліве око та потилицю. Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне відкрите викрадення чужого майна, вихопив у ОСОБА_11 сумку. У даній сумці знаходилися гроші у сумі 261 гривня, чим завдав матеріальний збиток потерпілій на вказану суму. З місця вчинення злочину ОСОБА_7 , зник, викраденим розпорядився за власним розсудом.
Дане кримінальне провадження розглянуто судом за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання більш м`яке що призначив суд.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказав, що у нього е престаріла матір, яка знаходиться на обліку у психіатра і потребує нагляду, а також малолітня дитина, котра потребує підтримки обвинуваченого.
Обвинувачений просить врахувати, що від повністю визнав свою провину у скоєних злочинах, оказував поміч слідству.
Всі ці доводи, на думку ОСОБА_7 , дають підстави пом`якшити йому покарання.
Заслухав доповідача, обвинуваченого і його захисника,які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який просив вирок суду залишити без змін,обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі , та перевіривши матеріали кримінального провадження,колегія суддів приходить до висновку,що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Так судом,при призначенні покарання обвинуваченому, враховані вимоги ст.ст. 65,66,67 КК України і вказані у вироку.
Суд обґрунтовано вказав,що відповідно до ст.12 КК України обвинувачений скоїв тяжкі злочини.
Раніше ОСОБА_7 неодноразово був засуджений та має не зняту і не погашену судимість, перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від наркотиків з 2005 року.
Судом також враховано щире каяття обвинуваченого у скоєному, рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Враховуючи всі обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі.
Фактично призначено мінімальне покарання передбачене санкцією ч.2 ст.186 КК України.
Таким чином,колегія суддів не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання , яке передбачене вказаним кримінальним законом.
На думку колегії суддів,призначене покарання є справедливим та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нового злочину.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,418 КПК України,колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення,а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому з дня вручення копії ухвали.
Головуючий : Судді :