Справа № 212/1502/14-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0005085 за обвинуваченням ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про проведення авто технічної експертизи в обґрунтування якої зазначив що, обвинувачуваний акт складений виключно на вихідних даних свідка, пасажира легкового автомобіля ОСОБА_6 , який не являється водієм, тобто не має досвіду в визначенні технічних параметрів руху учасників ДТП, з обвинуваченим ОСОБА_5 , слідчий експеримент на досудовому слідстві не проводився взагалі, водій ОСОБА_5 не згоден з місцем наїзду на пішохода, та обставинами пригоди по наступним підставам:

1) Згідно схеми ДТП тіло пішохода після падіння зафіксовано на відстані 17м. за об`єктом

«прив`язки» в кінці сліду бічного зміщення правого колеса, на відстані 5- 5,2м. від середини проїзної частини, при її загальній ширині 15м. Якщо місце наїзду було на відстані 6,4м. перед об`єктом прив`язки, то в повздовжньому напрямку після удару тіло «повинно» переміститися на відстань в повздовжньому напрямку: 6,4 + 17 = 23м....що являється сумнівним при умові, якщо початок осипу відокремлених часток автомобіля відносно місця знаходження тіла пішохода знаходиться попереду на вказаній відстані 6,4м.

1)
Оскільки водій ОСОБА_5 до наїзду відвороту праворуч не робив, то це означає, що місце наїзду не могло бути далі чим лінія її переміщення на момент наїзду, тобто в межах 2,5-Зм. від правого краю проїзної частини, на лінії сліду бічного ковзання довжиною 6,9м. (де і знаходилось тіло потерпілого). Досудове слідство встановило місце наїзду на відстані 6,3 м. від правого краю проїзної частини що абсолютно не узгоджується зі слідовою інформацією відображеною в схемі до протоколу огляду місця ДТП.

2) Початок осипу часточок автомобіля, що відділились після удару з пішоходом, не співпадає як по ширині проїзної частини, так і відносно місця «прив`язки» слідової інформації, повздовж дороги, з показами свідка ОСОБА_6 , тільки на підставі якого експерт зробив висновок про наявність у водія ОСОБА_5 технічної можливості виконати вимоги п. 12.3 ПДР.

3) Покази свідка ОСОБА_6 не узгоджені зі схемою ДТП, а саме ґрунтовою доріжкою (взагалі відсутня в схемі ДТП), по якій потерпілий йшов з дачі, по напрямку до об`їзної дороги, положенням взуття та іншими речами потерпілого, положенням трупа на проїзній частині. Швидкість руху автомобіля до гальмування, досудовим слідством взагалі визначена «приблизно» 80 км/ год ( див. обвинувальний акт.)

5).Лінія руху потерпілого встановлена досудовим слідством, не узгоджуються з первинним контактом автомобіля - в задню ліву, поверхню тіла пішохода (див. висновки СМЕ).

При слідчому експерименті за показами водія ОСОБА_5 , були встановлені нові не дослідженні обставини ДТП, а саме відстань до пішохода в момент появи в полі зору, швидкість руху керованого автомобіля до гальмування, час пересування пішохода по проїзні частині до наїзду.
Покази свідка ОСОБА_6 відносно поведінки пішохода на проїзній частині, при слідчому експерименті суттєво змінились по відношенню до показів на попередньому слідстві, а технічна спроможність його відомостей відносно координат місця наїзду експертним шляхом взагалі не перевірялась, що викликає сумнів у повній відповідності висновків первинної АТЕ НДЕКЦ від 23.12.2013р., обставинам ДТП.
В зв`язку з викладеним, він просив суд призначити авто технічну експертизу Дніпропетровському інституту судових експертиз м. Дніпропетровськ, 49 000, АДРЕСА_1 .
На рішення експертизи прошу поставити наступні питання:
1) Чи спроможні з технічної точки зору покази свідка ОСОБА_6 відносно обставин ДТП що сталося 29.10.2013р., а саме місце наїзду відносно меж проїзної частини та об`єкту прив`язки?
2) Чи мав технічну можливість водій ОСОБА_5 запобігти наїзду на пішохода, при вибраній та дозволеній в населених пунктах швидкості руху, якщо час руху потерпілого з моменту виникнення небезпеки для руху, до місця контакту складав 1,6 сек. ?
3) Невідповідність яких вимог ПД України, що знаходилось в причинному зв`язку з наїздом, вбачається в діях водія ОСОБА_5 .?
При складенні висновків керуватися наступними вихідними даними:
1) Подія сталася в межах населеного пункту, при відсутності дорожніх знаків та розмітки проїзної частини, бетонне покриття якої було сухим;
2) Автомобіль «Рено-25» технічно справний, при повному завантаженні пасажирами, рухався на відстані приблизно 3,2 м. від правого краю проїзної частини (див. протокол слідчого експерименту), в прямому напрямку, по ухилу дороги, перепад висот якої на протязі їм., складає 0,018м.
3) На перегоні дороги із-за кущів на проїзну частину, без зупинки, вийшов пішохід ОСОБА_7 , який перетинав її перпендикулярно вісі, з права - наліво.
4) Автомобіль «Рено- 25» до гальмування рухався з такою швидкістю, що відрізок 40м., проїздив за 2,2 сек.
5) Контакт автомобіля з пішоходом стався в процесі заносу, гальмування і різкого відвороту з заносом ліворуч, правою бічною частиною, місцем на відстані 3,15м. від переднього бамперу.
6) Видимість правого узбіччя була обмежена кущами, в першій смузі, попереду автомобіля «Рено-25» рухався автомобіль «Субару», після проїзду якого і вийшов на проїзну частину пішохід.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання.

Прокурор заперечив необхідність проведення додаткової експертизи посилаючись на те що, доводи клопотання не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а також зважаючи на те, що під час допиту підозрюваний ОСОБА_8 давав показання, в присутності залученого ним захисника ОСОБА_4 , які повністю відповідали показанням свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , крім того після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ні від захисника ОСОБА_4 ні від підозрюваного ОСОБА_5 клопотання про проведення будь-яких додаткових слідчих дій не надходило.
Суд, з врахуванням думки учасників кримінального провадження прийшов до висновку що клопотання про проведення авто технічної експертизи підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам..

Враховуючи викладене та керуючись ст. 242, 332 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 про проведення авто технічної експертизи задовольнити частково.

Призначити авто технічну експертизу проведення якої доручити експертам Дніпропетровського інституту судових експертиз що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, 49 000, вулиця Набережна Леніна, 17.
На вирішення експерта поставити наступні питання:

Чи спроможні з технічної точки зору покази свідка ОСОБА_6 дані їм під час судового слідства та під час проведення слідчого експерименту від 18 травня 2015 року, відносно обставин ДТП що сталося 29 жовтня 2013 року, а саме місце наїзду відносно меж проїзної частини та об`єкту прив`язки?Чи мав технічну можливість водій ОСОБА_5 запобігти наїзду на пішохода, при вибраній та дозволеній в населених пунктах швидкості руху, якщо час руху потерпілого з моменту виникнення небезпеки для руху, до місця контакту складав 1,6 сек. ?Невідповідність яких вимог ПД України, що знаходилось в причинному зв`язку з наїздом, вбачається в діях водія ОСОБА_5 , згідно до матеріалів кримінального провадження, та звукозапису судового засідання.
Попередити експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Ухвала судді оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1