Справа № 752/9712/15-к
Провадження №: 1-кп/752/614/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0003556 по обвинуваченню,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дулавад Сабирабадського району, республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, не працюючого, не одруженого, освіта середня базова, не зареєстрованого на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
встановив:
08.04.2015, приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік ринку «Столичний», що розташований по вул. В. Кільцевій, 110-А, зателефонував до ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_7 , та попросив останнього допомоги у буксируванні автомобіля марки «ЗІЛ - ММЗ 4502», синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на тротуарі, неподалік проїжджої частини біля буд. №20 по вул. Васильківській в м. Києві.
ОСОБА_5 заздалегідь спланував план дій та почав діяти, згідно нього, а саме ОСОБА_5 , організувавши вчинення кримінального правопорушення, попросив ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_7 , відбуксирувати вищевказаний автомобіль за допомогою автомобіля марки «Газ 3307» д.н.з. НОМЕР_2 на гнучкому зчепленні, яким користується останній при цьому, ОСОБА_5 о повідомив ОСОБА_6 о якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_7 , про те, що автомобіль який необхідно відбуксирувати належить йому, але він зламаний.
Приїхавши на вказане ОСОБА_5 місце, ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_7 зупинив свій автомобіль біля автомобіля марки «ЗІЛ - ММЗ 4502», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_8 , який був припаркований на тротуарі, неподалік проїжджої частини біля буд. № 20 по вул. Васильківській в м. Києві. Після чого, ОСОБА_5 вийшов з автомобіля та причепивши на гнучке зчеплення автомобіль марки «ЗІЛ - ММЗ 4502», синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , сів за його кермо. Після цього, ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_7 будучи за кермом автомобіля марки «Газ 3307» д.н.з. НОМЕР_2 , буксируючи автомобіль «ЗІЛ - ММЗ 4502», синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_5 розпочав рух у завчасно спланованому напрямку, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення та завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 40 000 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 о свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та показав, що 08.04.2015 року, попросив ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_7 , відбуксирувати автомобіль за допомогою автомобіля марки «Газ 3307» на гнучкому зчепленні, яким користується останній при цьому, ОСОБА_5 о повідомив ОСОБА_6 о якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_7 , про те, що автомобіль який необхідно відбуксирувати належить йому, але він зламаний. Приїхавши на вказане ОСОБА_5 місце, ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_7 зупинив свій автомобіль біля автомобіля марки «ЗІЛ - ММЗ 4502», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на тротуарі, неподалік проїжджої частини біля буд. № 20 по вул. Васильківській в м. Києві. Після чого, ОСОБА_5 вийшов з автомобіля та причепивши на гнучке зчеплення автомобіль марки «ЗІЛ - ММЗ 4502», синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , сів за його кермо. Після цього, ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_7 будучи за кермом автомобіля марки «Газ 3307» , буксируючи автомобіль «ЗІЛ - ММЗ 4502», синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_5 розпочав рух у завчасно спланованому напрямку. Обвинувачений просить його суворо не карати, у вчиненому щиро кається, обіцяє стати на шлях виправлення.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, психіатричних паталогій чи наркологічних захворювань не має, має місце проживання, характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, відшкодування шкоди завданої злочином, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України.
Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 процесуальні витрати вартість проведеної дактилоскопічної експертизи № 379 від 06.05.2015 року в розмірі 491 гривня 04 копійки на користь держави.
Речовий доказ по справі свідоцтво про реєстрацію ТЗ на автомобіль «ЗІЛ» № НОМЕР_3 , що знаходиться при матеріалах провадження повернути потерпілому ОСОБА_8 за належністю.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_9