Справа №489/5146/13-к 25.06.2015 25.06.2015 25.06.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000115, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2015 року, відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, проживає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2013 р., призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2003 р. і остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_8 від кінця вересня 2012 року та виправдано у зв`язку з недоведеністю його участі у вчинені злочину.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції при постановлені вироку невірно надав оцінку доказам, що були надані стороною обвинувачення.
Вважає, що протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.10.2012 р. повинен бути відхилений, у зв`язку з тим, що потерпілий не був допитаний у судовому засіданні та вказані обставини не підтвердив. Також у даному протоколі зазначено, що ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_5 по рисам обличчя, проте не зазначено по яким саме рисам та не встановлено зріст, одяг та інші характеристики особи, яка упізнавалась. Поняті, які неодноразово викликались до суду так і не були допитані. Допитана як свідок ОСОБА_9 повідомила, що потерпілий ОСОБА_8 має захворювання, внаслідок якого він не може сприймати дані, запам`ятовувати їх та схильний до фантазування. Вказані обставини на думку апелянта дають всі підстави сумніватись у результатах вищезазначеної слідчої дії.
Щодо вилученого в ванній кімнаті під ванною під керамічною плиткою мобільного телефону «Нокіа 6303» ІМЕІ НОМЕР_1 без сім карти та без батареї, то на думку апелянта виникають сумніви в тому, що цей телефон належить потерпілому ОСОБА_8 , оскільки у потерпілого був викрадений інший телефон, про що свідчить рапорт від 03.10.2012 р.
Зазначає, що у ОСОБА_5 не знайдено будь-яких інших предметів, які викрадені у потерпілого ОСОБА_8 , а також не встановлено місце знаходження сім-карти, яка належить потерпілому.
Вважає, що розписка потерпілого ОСОБА_8 від 26.11.2012 р. та протокол пред`явлення речей для впізнання від 26.11.2012 р. отримані з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, оскільки напередодні захисником заявлялось клопотання про проведення вказаних слідчих дій з обов`язковою участю захисника, яке було задоволено, проте слідчим це проігноровано, що є грубим порушенням та призвело до недовіри цим письмовим доказам.
Також зазначає, що перевірити та дослідити наданий під розписку потерпілому викрадений телефон не виявилось можливим, оскільки потерпілий жодного разу не з`явився у судові засідання.
Протокол огляду предмета від 08.10.2012 р. на думку апелянта сфальсифікований, оскільки підписи в протоколі виконані однією рукою, а протокол складений без присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які того дня не були у Ленінському РВ ММУ УМВС України м. Миколаєва, до того ж на неодноразові виклики до суду для допиту, як свідків, не з`являлись.
З урахуванням наведеного захисник вважає, що органи досудового розслідування та суд в порушення вимог ст. 94 КПК України допустив однобічність та неповноту дослідження обставин справи та належним чином не з`ясував всі обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
01.10.2012 р. приблизно о 23.00 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 14 по вул. Миколаївській в м. Миколаєві, переслідуючи намір на заволодіння чужим майном, діючи повторно, відкрито заволодів майном ОСОБА_8 , а саме: грошима в сумі 176 грн., мобільним телефоном Нокіа 6303 вартістю 800 грн., блоком цигарок «LS» вартістю 60 грн., завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1036 грн. З викраденим майном ОСОБА_5 з місця злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом, спричинивши ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від покарання, раніше судимий, перебував на обліку в обласному наркологічному диспансері з діагнозом: синдром залежності від алкоголю та знятий з обліку у зв`язку з судимістю, позитивно характеризується за місцем тимчасового тримання, страждає в теперішній час та страждав в період інкримінованого йому діяння легкою розумовою відсталістю, при цьому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує.
Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується даними протоколу усної заяви ОСОБА_8 від 01.10.2012 р., відповідно до яких останній просить вжити заходів до невідомої особи, яка 01.10.2012 р. приблизно о 23.00 годині за адресою: вул. Миколаївська, 14 відкрито викрала у нього майно, чим спричинила йому майнову шкоду в розмірі 1 036 грн.
Відповідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.10.2012 р., ОСОБА_8 в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 серед інших осіб впізнав ОСОБА_5 по рисам обличчя, як особу, яка 01.10.2012 р. приблизно о 23.00 годині біля буд. № 14 по вул. Миколаївській відкрито викрала в нього майно.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_8 приходиться їй сином. Він казав їй, що в нього викрали мобільний телефон. На даний час її син лікується в Росії. У сина діагностовано неврологічне захворювання мозку, яке полягає у слабкому кровопостачанні. На обліку в лікаря перебуває з 12 років та зараз їздить у інвалідному візку. Він живе своєю думкою.
Разом з цим допитана в суді першої інстанції лікар ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_8 хворіє з 1997 року, діагноз розсіяний енцефаломієліт нижнього парапарезу. Дане захворювання позволяє особі сприймати певні дані та запам`ятовувати їх. Захворювання передбачає саме по собі ураження центральної нервової системи, але в основному це стосується опорно-рухової системи, що може викликати паралічі. З часом це захворювання прогресує, бувають випадки як регресии так і загострення. Наскільки вона пам`ятає потерпілого, він приїжджав на колясці, зниження інтелектуально-розумової функції у нього не спостерігалось, проте близько 5 років він на прийом до лікаря не приходить. В літературі написано, що в період загострення хвороби у хворих можуть виникати стан ейфорії стан підвищення настрою, коли виникають зміни в сірій речовині головного мозку, можуть бути втрата пам`яті, погіршення сприйняття. Вона не була особистим лікарем ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_5 під час розгляду в суді першої інстанції не міг назвати причини, чому ОСОБА_8 під час пред`явлення осіб для впізнання впізнав саме його, як особу, яка у нього відкрито викрала майно.
Поняті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 судом викликались неодноразово, але до суду не з`явились за даними рапортів працівників міліції ОСОБА_12 застати за місцем мешкання не вдалося, ОСОБА_13 помер.
На думку захисника неявка до суду понятих та пояснення ОСОБА_9 щодо можливого фантазування з боку потерпілого ОСОБА_8 дають підстави сумніватись у результатах вищезазначеної слідчої дії.
Проте пред`явлення потерпілому обвинуваченого ОСОБА_5 серед інших осіб для впізнання проведено у відповідності з діючим законодавством, у присутності двох понятих, про що складений відповідний протокол. Як пояснив лікар ОСОБА_14 зниження інтелектуально-розумової функції у нього не спостерігалось. Даних на підтвердження показань ОСОБА_9 щодо можливого фантазування з боку потерпілого ОСОБА_8 суду не надано. А тому доводи апелянта в цій частині є надуманими.
Обвинувачений ОСОБА_5 під час розгляду в суді першої інстанції стверджував, що злочину він не скоював, а телефон, який працівники міліції знайшли в квартирі у ОСОБА_15 під час обшуку він придбав з рук на ринку.
Свідок ОСОБА_15 показала, що її син ОСОБА_16 казав їй, що він разом з ОСОБА_5 , який доводиться їй племінником, придбав телефон з рук на ринку, телефон покупав ОСОБА_5 . Під час обшуку її квартири телефон знайшли під ванною, до проведення обшуку вона цього телефону не бачила. Гадає, що телефон належав ОСОБА_5 .
Проте данні протоколу обшуку від 04.10.2012 р., з яких вбачається, що в ході обшуку квартири АДРЕСА_2 у ОСОБА_15 серед іншого в ванній кімнаті під ванною під керамічною плиткою виявлений мобільний телефон «Нокіа 6303» № НОМЕР_1 без сім-карти та без батареї, загорнутий в поліетиленовий пакет спростовують твердження обвинуваченого щодо законного придбання телефону.
Місце виявлення належного потерпілому ОСОБА_8 мобільного телефону та його стан в ванній кімнаті під ванною під керамічною плиткою без сім-карти та без батареї, загорнутий в поліетиленовий пакет свідчать про обізнаність особи, яка його туди помістила про незаконний шлях його придбання та небажання його виявлення іншими особами.
За даними протоколу огляду предмета від 08.10.2012 р., оглянуті речі, вилучені в ході обшуку квартири АДРЕСА_2 , в тому числі мобільний телефон «Нокіа 6303» имел НОМЕР_1 , знизу на кришці телефону є подряпина. При включенні мобільного телефону та наборі комбінації певних кнопок висвічується серійний номер НОМЕР_2 .
Відповідно до розписки, складеною 26.11.2012 р. в приміщенні санаторію ім. Бурденко в м. Сакі, потерпілому ОСОБА_8 повернуто мобільний телефон «Нокіа 6303» серійний № НОМЕР_1 .
Як вбачається з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 26.11.2012 р., потерпілий ОСОБА_8 по подряпині знизу на кришці телефону, а також по імені « ОСОБА_17 » впізнав телефон «Нокіа 6303», имел НОМЕР_1 , який був у нього викрадений 01.10.2012 р. біля будинку № 14 по вул. Миколаївській в м. Миколаєві.
Твердження апелянта про виконання підписів понятих в протоколі огляду предмета від 08.10.2012 р. однією рукою і без присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які того дня не були у Ленінському РВ ММУ УМВС України м. Миколаєва, є надуманими, оскільки будь-яких даних на підтвердження цих обставин захисником не надано.
Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення відкритого викрадення майна (грабежу) ОСОБА_8 саме ОСОБА_5 .
Визначаючи вид і розмір покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував вчинення ним особливо тяжкого злочину; дані про особу винного, який вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від покарання, раніше судимий, перебував на обліку в обласному наркологічному диспансері з діагнозом: синдром залежності від алкоголю та знятий з обліку у зв`язку з судимістю, позитивно характеризується за місцем тимчасового тримання.
З урахуванням вищенаведеного суд обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
На думку апеляційного суду за своїм видом та розміром призначене судом першої інстанції покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і є необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних порушень.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2015 року відносно ОСОБА_5 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

_____________________ _____________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3