Справа № 11-43/07
ст.185 ч.З, 190 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 23 січня 2007 р.

Колегія судців судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Матата О.В. суддів Олексюка Я.М., Оксентюка
В.Н. з участю прокурора Артиша Л.Д.
засудженогоОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку
кримінальну справу за апеляцією засудженогоОСОБА_1 на вирок Луцького міськрайонного
суду від 15 листопада
2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеним
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженець і житель м. Луцька, судимий 2
лютого 2005 року за
ст. 190 ч. 2 КК України на 2 (два) роки
обмеження волі, 2 квітня 2006 року звільнений
від покарання умовно-достроково на 10
місяців 12 днів, - засуджений за
ст. 190 ч. 1 КК України на 1 (один) рік
обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ст. 190
ч.1 КК України за цим вироком та -
за попереднім вироком, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим йому призначено покарання -
2 (два) роки обмеження волі.

За ч. З ст. 185 КК України - засуджений на 3 (три) роки 6 (шість) місяців
позбавлення волі і на підставі ч. 1
ст. 71 КК
України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до призначеного за даним
вироком покарання частково невідбутого за попереднім вироком, остаточно йому
визначено до відбування З (три) роки 9
(дев'ять) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1
зараховано в строк покарання відбуте ним покарання 1 (один) рік І
(один) місяць 18 (вісімнадцять)
днів обмеження волі за вироком суду від 2
лютого 2005 року з
врахуванням того, що 2 дні
обмеження волі відповідають 1
дню позбавлення волі.

Постановлено
рахувати строк його покарання з 3
липня 2006 року. Запобіжний захід щодо нього залишено у вигляді
тримання під вартою.

Цим же вироком
за ст.ст. 185 ч. З, 186 ч. 2 із застосуванням
ст.ст. 75, 76 КК України засуджено ОСОБА_2 щодо якого апеляції не
подано»

2

ОСОБА_1 визнаний винним
в тому, що в травні 2004
року, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою заволодіння майном
ОСОБА_3, зловживаючи довірою останнього, обманув його, повідомивши, що за 120 доларів США із-за кордону
привезе йому транспортний засіб, хоча в дійсності він свою обіцянку виконувати наміру не мав і заволодів
зазначеними грошима потерпілого, які відповідають 639 грн. 44 коп.

Крім цього, 9 червня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3. за
попередньою змовою між собою, з метою таємного викрадення чужого майна проникли
в квартиру АДРЕСА_1 та
викрали з неї 200 доларів США, та дві золотих
обручки - таємно
викравши майно потерпілогоОСОБА_4 на загальну суму 1210 гривень.

В
апеляціїОСОБА_1 просить
скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий. Він заперечує факт
скоєння ним крадіжки з квартири ОСОБА_4 і вважає, що суд помилково засудив його
за ч. З ст. 185 КК України.

Скоєння шахрайства ОСОБА_1 не заперечує.

Вислухавши
доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляції, засудженогоОСОБА_1, який
її підтримав, прокурора Артиша Я.Д.,
який заперечував проти неї, перевіривши
доводи апеляції, колегія судців приходить до висновку про необхідність
залишення апеляції без задоволення і вироку - без зміни.

Під час
досудового слідства ОСОБА_3. багаторазово послідовно, в тому числі при допиті
віч-на-віч з ОСОБА_1им, стверджував, що він та ОСОБА_1 у вечірній час напередодні крадіжки домовились її скоїти з
квартири ОСОБА_4 Мета крадіжки за домовленістю - викрадення обручок і грошей. Згідно розробленого плану ОСОБА_1 зателефонував
ОСОБА_4, призначив йому зустріч у парку. Впевнившись, щоОСОБА_4і його дружина
пішли з квартири, він з ОСОБА_1им проникли в квартиру, де ОСОБА_2 шукав гроші
та обручки, а ОСОБА_1, за
домовленістю, спостерігав через вікно за можливою появою господарів. Викрадені
обручки спільно були продані, гроші - поділені між ОСОБА_2ом і ОСОБА_1им.

Ці показання
свідчать про безпосередню участьОСОБА_1
у крадіжці за попередньою змовою групою
осіб, повторно і з проникненням у житло.

Вони
узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що саме ОСОБА_1 виманив його з квартири, і з
показаннямиОСОБА_1 про те, що він разом з ОСОБА_2ом проникав у квартиру потерпілого, там
спостерігав за можливою його появою, разом з ОСОБА_2ом продавали обручки, які
були викрадені з квартири, отримав гроші від їх продажу.

Отже, суд першої
інстанції підставно визнав виннимОСОБА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначив йому за цей злочин
покарання.

Згідно довідки
від 10.10.2006 року
обласного адресного бюро ОСОБА_4 вибув за межі України, ОСОБА_5 - також. Отже, суд
підставно обмежився показаннями цих осіб,
які вони давали на досудовому слідстві.

3

Чому саме суд надав перевагу показанням ОСОБА_2., які він давав під час досудового
слідства, суд навів мотиви у вироку.

Керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженогоОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 15 листопада 2006 року щодо нього - без зміни.