У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і
Пивовара В.Ф.

розглянувши в судовому засіданні 24 січня 2008 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Мукачівського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2001 року,
яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого
судимості,

за ч. 1 ст. 263 КК України на чотири роки позбавлення
волі, за ч. 1 ст. 122 КК України на три роки позбавлення волі, а на підставі
ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено п'ять років позбавлення волі,

установила:

Суд
визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, він у березні 1997 року за місцем проживання у
будинку, що по АДРЕСА_1, незаконно зберігав вогнепальну зброю - револьвер
калібру 22 мм, п'ять патронів калібру 5,6 мм і один патрон калібру 9 мм.

22
березня 1997 року ОСОБА_1 на подвір'ї свого будинку під час сварки з ОСОБА_2 з
неприязні умисно вистрілив із зазначеного револьвера у ліве стегно потерпілому,
чим заподіяв йому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської
області від 25 січня 2007 року вирок залишено без зміни.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи правильності встановлення
судом фактичних обставин справи та юридичної оцінки вчиненого, вважає, що йому
призначено надмірно суворе покарання, тому просить змінити вирок і ухвалу та
пом'якшити покарання. Звертає увагу, що суд не врахував ряд обставин, які
пом'якшують його покарання.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не має підстав
для її задоволення.

Винуватість ОСОБА_1 у
незаконному зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, а також в
умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження доведена сукупністю
доказів у справі, які були предметом судового дослідження, змістовно наведені у
вироку, в касаційній скарзі під сумнів не ставляться.

Кваліфікація злочинних дій
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 263 і ч. 1 ст. 122 КК України є правильною і
в колегії суддів сумніву не викликає.

Що
стосується покарання, то воно ОСОБА_1 призначене у відповідності з вимогами
закону, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів. Судом були враховані ступінь тяжкості вчинених злочинів і всі дані
про особу винуватого, у тому числі й ті, на які вказується у касаційній скарзі.
Зокрема суд урахував те, що ОСОБА_1 вперше притягається до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, а разом із
тим і те, що він тривалий час переховувався від суду. Підстав для пом'якшення
покарання засудженому колегія суддів не має.

Будь-яких даних про
порушення судом норм матеріального або процесуального закону, які були б
підставою для зміни чи скасування судових рішень, колегією суддів не
встановлено.

Колегія суддів не
знаходить підстав для призначення справи до касаційного розгляду з обов'язковим
повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Ураховуючи
наведене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити засудженому
ОСОБА_1 в задоволенні касаційної скарги.

Судді:

Заголдний В.В. Редька А.І. Пивовар В.Ф.