В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 08.05.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001832 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружне Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
09.03.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,
21.04.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, 30.08.2011 року звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію»,
у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 14 вересня 2012 близько 00.20 год., перебуваючи в салоні рейсового автобусу «Чернівці - Одесса», що знаходився на платформі № 2 Центрального автовокзалу в м. Вінниці по вул. Київській 8, маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи з місця для зберігання дрібних речей даного транспортного засобу, умисно, повторно, здійснив крадіжку чоловічої барсетки чорного кольору вартістю 20 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 6000 грн., 440 доларів США, що еквівалентно відповідно до офіційного курсу національної валюти встановленого Національним банком України (далі НБУ) - 3517 грн., 40 ЄВРО що еквівалентно відповідно до офіційного курсу національної валюти встановленого НБУ - 413 грн. та пластикова картка «Укрнафта» на заправку пальним загальною вартістю 1000 грн., які належали ОСОБА_5 . Довівши свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 10950 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 06 березня 2013 приблизно о 20.00 год. перебуваючи у кафе «Шарлота», яке розташоване за адресою: м. Вінниця вул. Островського, 15, спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зустрів раніше не знайомого хлопця, яким виявився ОСОБА_8 , який також відпочивав у вищезгаданому кафе. Приблизно о 02.00 годині ОСОБА_8 вийшовши з кафе зустрівся із ОСОБА_6 , поряд з якими знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . В цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник конфлікт в ході якого ОСОБА_4 почав шарпати ОСОБА_8 за одяг, погрожуючи при цьому побиттям. Будучи сильно наляканим за життя та здоров`я, ОСОБА_8 почав тікати. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме майна ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний намір, маючи на меті матеріально збагатитись, з корисливих спонукань, керуючись жагою легкої наживи, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_4 та ОСОБА_7 наздогнати ОСОБА_8 та відкрито викрасти його особисті речі, тим самим вступивши з ними в попередню змову. Пробігши приблизно один кілометр, добігши до магазину «Українка» розташованого по вул. Фрунзе, 15 в м. Вінниці, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , наздогнали ОСОБА_8 . З метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , почали наносити йому численні удари в обличчя та тулуб. Внаслідок отриманих ударів ОСОБА_8 впав на землю, та закривши обличчя, намагався захищатись від ударів, які наносили ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

В цей час ОСОБА_7 знаходився на відстані приблизно 6-8 метрів та спостерігав за тим, що відбувається, однак не втручався. Після нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 наказав ОСОБА_4 тримати ОСОБА_8 за ноги та тулуб, коли останній знаходився на землі, не даючи йому змоги чинити опір. В цей час ОСОБА_6 з руки ОСОБА_8 вирвав мобільний телефон останнього марки «Нокіа 5800», вартістю 1800 гривень, в середині якого знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_1 вартістю 15 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 7 гривень. Перебуваючи на землі ОСОБА_8 , намагаючись захищатись, просив не грабувати його, однак ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 , ігноруючи численні прохання ОСОБА_8 , продовжували наносити удари та тримати останнього. Вперто не бажаючи припинити свої злочинні дії ОСОБА_6 діставши гаманець з кишені ОСОБА_8 витягнув з нього гроші в сумі 600 гривень. В подальшому ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли та в подальшому розпорядились викраденим на власний розсуд, чим завдали матеріальної шкоди ОСОБА_8 на загальну суму 2422 гривень.

Згідно висновку експерта № 402 від 07.03.2013 у ОСОБА_8 мали місце синець на обличчі, садна на правій та лівій кистях, в проекції лівого колінного суглоба, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення можливо, в строк - 07.03.2013 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнав, розкаявся та суду пояснив, що він 14.09.2012 близько 00.20 годині їхав на роботу в м.Одесу, сів у рейсовий автобус «Чернівці - Одесса» на Центральному автовокзалі в м. Вінниці, розрахувався за придбаний квиток та побачив барсетку. В цей момент у нього виник умисел на крадіжку чоловічої барсетки. В подальшому він викрав зазначену барсетку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 6000 грн., 440 доларів США, 40 Євро. Після цього він вийшов з автобуса, а викрадені гроші витратив на власні потреби. Крім того, зазначив, що 06.03.2013 року приблизно о 20.00 год. він перебував в кафе «Шарлота» разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Приблизно о 02:00 год. ОСОБА_6 вийшов курити та у нього виник конфлікт з ОСОБА_8 . В ході конфлікту ОСОБА_8 почав тікати, а він, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали його наздоганяти. Наздогнавши ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та він почали наносити йому удари в обличчя та тулуб, а потерпілий намагався захищатись від ударів, які вони йому наносили. Перебуваючи на землі ОСОБА_8 , просив припинити його побиття, однак ОСОБА_6 та він продовжували наносити удари та тримати останнього. В цей час коли він тримав та бив потерпілого, ОСОБА_6 витягував з кишень потерпілого речі та документи. Після цього вони з місця злочину пішли, викраденим майном розпорядився ОСОБА_6 .

З досліджених судом доказів, що надані прокурором під час судового провадження, що 14.09.2012 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_9 . Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 14.09.2012 року приблизно о 00:20 год., перебуваючи в салоні рейсового автобусу, сполученням «Чернівці-Одеса», який знаходився на платформі №2 «Центрального автовокзалу» в м. Вінниці, з бардачка таємно, шляхом вільного доступу викрала належну йому барсетку чорного кольору, вартістю 20 грн., в якій знаходились грошові кошти 440 доларів США, 40 євро та 6000 гривень, картка «Укрнафта» на безкоштовне пальне вартістю 1000 грн., що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.09.2012 року.

За вказаним фактом 04.10.2012 року першим заступником прокурора м. Вінниці порушено кримінальну справу, що підтверджується постановою від 04.10.2012 року.

З наданої стороною обвинувачення заяви про вчинення злочину 07.03.2013 року, вбачається, що ОСОБА_8 просить прийняти міри до трьох невідомих осіб, які 07.03.2013 року близько 02:00 год., перебуваючи неподалік магазину «Українка» по вул. Фрунзе, 15 в м. Вінниці, відкрито із застосуванням фізичного насильства, заволоділи мобільним телефоном марки «Нокіа 5800» вартістю 1822 грн. та грошовими коштами в сумі 600 грн., чим заподіяли матеріальну шкоду на вказану суму.

Відомості вказаних заяв 08.05.2013 року та 20.05.2013 року внесені до ЄРДР, що підтверджується відповідним витягом.

З висновку експерта № 402 від 07.03.2013 року вбачається, що у ОСОБА_8 мали місце синець на обличчі, садна на правій та лівій кистях, в проекції лівого колінного суглоба, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи 07.03.013 року.

З протоколу огляду предмету від 25.03.2013 року, з долученими фото таблицями до нього, вбачається здійснення огляду мобільного телефону марки «Нокіа 5800» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 .

Згідно постанови про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 25.03.2013 року мобільний телефон марки «Нокіа 5800» визнано речовим доказом, приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000942 та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , що підтверджується розпискою останнього від 25.03.2013 року.

З постанови про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 25.03.2013 року, вбачається, що паспорт, довідка присвоєння коду, приписне посвідчення, свідоцтво про народження визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000942 та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , що підтверджується розпискою останнього від 25.03.2013 року.

Згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2013 року ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України за вчинення грабежу відносно ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочинів є доведеною, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченого, письмовими доказами у справі, які узгоджуються між собою. Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі, та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 .

Так, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду всі обставини вчинення злочинів, його об`єктивні дії, які підтверджують наявність умислу в його діях на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 з застосуванням насильства та таємне викрадення майна ОСОБА_9 . Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно 14.09.2012 року він вчинив крадіжку чоловічої барсетки, в якій знаходились грошові кошти та зазначив, що спільно з ОСОБА_6 , наносячи удари відкрито викрав майно ОСОБА_8 . Вказані показання узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме висновком експерта №402 від 07.03.2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у виді синця на обличчі, садна на правій та лівій кистях, в проекції лівого колінного суглоба. Вказане підтверджує застосування ОСОБА_4 до потерпілого ОСОБА_8 в ході вчинення грабежу насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 повідомив суду всі обставини вчинення злочинів, місце, час та спосіб заволодіння чужим майном.

Суд приймає до уваги, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під грабежем за статтею 186 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності. Грабіж вважається закінченим з моменту коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним. Згідно п. 24 вказаної Постанови, злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Вказані приписи закону та сукупність доказів у справі та свідчить, що обвинуваченням доведено винуватість ОСОБА_4 . Докази подані обвинуваченням та досліджені судом є належними, допустимими та достатніми для висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого та надання правової кваліфікації дії ОСОБА_4 .

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, вчиненої повторно та за ч.2 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно характеристики №295 від 10.04.2013, ОСОБА_4 за місцем реєстрації характеризується негативно.
Згідно довідок КП ВОНД «Соціотерапія» №1343-м від 13.05.2013 року та довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 17.05.2013 року № 2-2898 ОСОБА_4 на наркологічному та психіатричному обліку у вказаних закладах не перебуває.
Згідно вимоги про судимість від 23.04.2015 року ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Останній раз судимий за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, що підтверджується вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.03.2010 року, 30.08.2011 року звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію».

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, вчинив сукупність умисних корисливих злочинів, один з яких є тяжким, вину у вчиненні злочинів визнав, шкоду потерпілим не відшкодував, офіційно не працює, за місцем реєстрації характеризується негативно, має на утриманні хвору матір та неповнолітню дитину.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинено сукупність злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої злочином, а саме матеріальної шкоди в сумі 600,00 гривень та моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Враховуючи, що внаслідок вчинення злочину відносно ОСОБА_8 , йому завдано матеріальну шкоду в сумі 600 грн., суд дійшов висновку, що цивільний позов потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню зі стягненням з обвинуваченого на користь потерпілого 600,00 гривень матеріальних збитків, завданих злочином.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Потерпілим ОСОБА_8 на обґрунтування моральної шкоди зазначено, що він сильно перехвилювався, переніс фізичний біль, в зв`язку з чим проявились страхи, помітні тілесні ушкодження становили незручності перед особами, яких він знав.
Зазначене переконує суд у тому, що потерпілий в зв`язку із вчиненням щодо нього протиправних діянь з боку обвинуваченого зазнав душевних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілому моральної шкоди.
Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Також, вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 185, 186 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 23.04.2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 600,00 гривень та моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень.

В решті вимог цивільного позову відмовити.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «Нокіа 5800», паспорт, довідка присвоєння коду, приписне посвідчення, свідоцтво про народження, передані потерпілому ОСОБА_8 на зберігання залишити останньому.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: