УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного в рамках кримінального провадження № 201/11978/13-к (пр. № 1КП/201/31/2015), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003067 та № 0004158, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 393 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 пред`явлене звинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 393 КК України.

На розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою до спливу двомісячного строку.

У судовому засіданні прокурор та представник потерпілого висловили думку щодо недоцільності зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який його вид, пославшись на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків, що враховувалися судом при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили його продовжити.

Потерпілий ОСОБА_9 залишив розгляд зазначеного питання на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 вважав недоцільним продовжувати обвинуваченому строк тримання під вартою, звернувши увагу суду на відсутність ризиків, які б свідчили про необхідність подальшого застосування до обвинуваченого найбільш суворого виду запобіжного заходу, а також на стан здоров`я обвинуваченого, який погіршується та перешкоджає подальшому триманню останнього під вартою, у зв`язку із чим, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний заходів з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника та просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року обвинуваченому ОСОБА_8 з урахуванням наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України був продовжений строк тримання під вартою.

В той же час, розглянувши доводи учасників кримінального провадження щодо доцільності подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд вважає, що враховані у попередньому рішенні суду ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились, оскільки ОСОБА_8 продовжує обвинувачуватися у вчиненні кримінальних правопорушень, одне із яких відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, а інше пов`язане із обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні дій, спрямованих на втечу з-під варти, на даний час по даному кримінальному провадженню триває стадія судового слідства, в рамках якої судом ще не допитано потерпілого та заявлених стороною обвинувачення свідків, а отже обвинувачений буде мати можливість незаконно вплинути на останніх та інших учасників кримінального провадження, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, що з урахуванням обставин, визначених у ст. 178 КПК України, свідчить про неможливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який вид запобіжного заходу, котрий, на думку суду, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, що стосується доводів сторони захисту щодо необхідності зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий його вид з огляду на стан здоров`я останнього, то суд неодноразово звертав увагу про відсутність достатніх доказів, які б свідчили про неможливість тримання з цих підстав обвинуваченого під вартою або надання останньому кваліфікованої медичної допомоги, як в умовах слідчого ізолятору, так і поза його межами, у зв`язку із чим, суд не приймає до уваги зазначені доводи сторони захисту.

В той же час, продовжуючи обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, конкретні обставини останніх, майновий стан обвинуваченого, характер ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також розмір завданої згідно обвинувального акту шкоди, суд вважає, що розмір застави, визначений у попередньому судовому рішенні у межах 26 273 розмірів мінімальної заробітної плати, що дорівнює 32 000 514,00 грн., належним чином забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178, 182,183, 331, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 19 квітня 2015 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою є 19 квітня 2015 року.

В разі внесення обвинуваченим ОСОБА_8 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № 6709, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, ОКПО № 26239738 в ГУГКСУ в Дніпропетровській області, МФО № 805012, застави у розмірі 32 000 514 грн. (тридцять два мільйони п`ятсот чотирнадцять тисяч гривень) 00 коп., ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти.

Зобов`язати ОСОБА_8 у разі внесення застави та звільнення його з-під варти, прибувати за кожною вимогою суду та покласти на останнього обов`язки у вигляді: прибувати до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3