Справа № 11-111/07 Головуючий
у 1 інстанції Лазоренко
Категорія ст. 309 ч. 2 КК Доповідач Навозенко Л. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати
з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області
в складі:

Головуючого Навозенко Л. С

суддів Рудомьотової С.
Г., Козака В. І.

з участю прокурора Лисуна С.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Чернігові кримінальну справу

за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Чернігівського
районного суду Чернігівської області від ІНФОРМАЦІЯ_1

року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
уродженець с Радянська
Слобода Чернігівського району та області, громадянин України, з середньою
освітою, нежонатий, не працюючий, житель с
Радянська Слобода Чернігівського району та області, раніше судимий
ІНФОРМАЦІЯ_3 року за ст. 309 ч. 2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, -засуджений за ст. 309 ч. 2
КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.
71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого
покарання за вироком від ІНФОРМАЦІЯ_3 року остаточно ОСОБА_1 призначено
покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

З засудженого
ОСОБА_1. стягнуто на користь держави 146 грн. 46 коп. судових витрат.

2

Судом ОСОБА_1 визнаний винним
в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в денний час на земельних ділянках поблизу села
Радянська Слобода Чернігівського району незаконно без мети збуту нарвав стебла
з листями та верхівками не висушених рослин коноплі, які зберігаючи при собі
переносив до свого місця проживання, але був затриманий працівниками міліції,
які у нього виявили та вилучили наркотичний засіб, який відповідно до висновку
судово-хімічної експертизи є канабісом вагою в сухому стані 2 кг 182,8 г, що є
великим розміром.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання без
позбавлення волі, врахувати що він визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину,
в добровільному порядку пройшов курс лікування від наркоманії.

Вислухавши
доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що підстав для задоволення
апеляції не має, колегія суддів дослідивши доводи апеляції і матеріали
кримінальної справи вважає, що підстав для задоволення апеляції не має.

Висновок суду
про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених злочинних дій відповідає
фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні
доказами, і є обґрунтованим.

У відповідності
з встановленими судом фактичними обставинами події злочину, правильно
застосований і матеріальний закон, що не оспорюється в апеляції.

Будь-яких
процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б
ставили під сумнів висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 та
правильність кваліфікації його дій, судом допущено не було.

Висновки суду
ґрунтуються на допустимих і достатніх доказах.

Міра покарання
засудженому ОСОБА_1 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з
врахуванням тяжкості скоєного злочину, даних про особу засудженого, того що він
раніше судимий.

Колегія суддів
вважає, що призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження нових злочинів. Суд при призначенні покарання
врахував всі пом'якшуючи обставини в тому числі і ті на які є посилання в
апеляції засудженого. Враховуючи всі пом'якшуючи обставини суд призначив
засудженому покарання в межах мінімальної санкції закону. Підстав для
застосування більш м'якого покарання колегія суддів не знаходить.

3

Розглядаючи справу в повному обсязі, колегія суддів вважає за необхідне констатувати, що місцевий суд при розгляді справи не
вирішив питання про долю речових доказів. За таких обставин дане питання суд
повинен вирішити в порядку ст. ст. 409 - 411 КІЖ України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Запропонувати місцевому суду вирішити долю речових доказів в порядку ст. ст.
409 -411 КПК України.