Провадження № 1-кп/487/272/14
Справа № 487/3504/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 рокуроку Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особа яка вчинила кримінальне правопорушення неповнолітній ОСОБА_4 , законних представник ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусових заходів віиховного характеру за кримінальним провадженням № 0000870 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, учня 7 класу ЗОШ №37 м. Миколаєва, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 та прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з недосягненням останнього віку кримінальної відповідальності і застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для підлітків за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК Укрїни.

В клопотанні зазначено, що 28.10.2013 року приблизно о 17-00 годин у ОСОБА_8 знаходячись біля будинку 34-а по вул. Образцова в м. Миколаєві виник корисливий умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 , про що він повідомив ОСОБА_4 та запропонував вчинити кримінальне правопорушення, на що останній погодився. Неподалік знаходився ОСОБА_10 який чув дану розмову та усвідомлював, що буде вчинений злочин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 підійшов ззаду до ОСОБА_9 , штовхнув останнього у спіну, від чого потерпілий впав на землю та з руки вирва портфель, після чого залишив місце вчинення злочину та сховав викрадений портфель у полупідвальному приміщенні вищевказаного будинку, повідомивши про це ОСОБА_8 .

На наступний день, 2910.2013року ОСОБА_8 та ОСОБА_10 забрали портфель, достовірно знаючи про злочинне походження майна та розпорядились викраденим на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_9 матеріальну школу на суму 1350 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , 2000 року народження у зв`язку з недосягненням останнього віку кримінальної відповідальності і застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для підлітків підтримав, просив про його задоволення.

В судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що він 28.10.2013 року приблизно о 17 годин разом з ОСОБА_8 побачили ОСОБА_9 , який виходив з трамваю та був у стан алкогольного сп`яніння та у нього в руках був портфель. ОСОБА_8 запропонував йому пограбувати ОСОБА_11 , він спочатку не погодився, але потім погодився. Вони підійшли до ОСОБА_12 начебто допомогти йому дійти додому, після чого він підійшов до ОСОБА_11 ззаду та штовхнув його у спіну, після чого ОСОБА_11 впав на землю, а він вирвав у нього з рук портфель та втік. Портфель він сховав у полупідвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , про що повідомив ОСОБА_8 , який наступного дня разом з ОСОБА_10 забрали портфель.

Щиро розкаявся у вичиненому, просив звільнити його від кримінальної відповідальності та застосувати заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері.

В судовому засіданні законний представник та захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру не заперечували, але просили застосувати захід у вигляді передачі ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного:

Відповідно до вимог ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Згідно ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що в наслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановляння вироку не потребує застосування покарання. В такому разі суд може застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 КК України.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку і до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільне небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Вирішуючи питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує особу неповнолітнього ОСОБА_4 , який на час вчинення суспільно небезпечного діяння був малолітнім і не досяг, віку настання кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушенн, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, проживає в неповної багатодітній сім`ї, виховується тільки матер`ю ОСОБА_5 , батько з сім`єю не проживає та повністю відсторонився від виховання сина, за місцем навчання і мешкання характеризується посередньо, на обліку у служби у справах дітей адміністрації Заводського району, ОНД і МОПЛ №1 не перебуває.

В зв`язку з викладенним, суд приходить до переконання, що для виправлення та попередження нових злочинів відносно неповнолітнього ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для підлітків, з урахуванням того, що він здоровий, придатний до навчання в учбових закладах, у тому числі у спеціальному учбовому закладі, відповідно до довідки Ф086/О від 10.02.2014 року.

Відповідно п.12 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру №2 від 15.05.2006 року, у постанові судді чи ухвалі суду про направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи мають бути зазначені тип цієї установи (загальноосвітня школа соціальної реабілітації чи професійне училище соціальної реабілітації - залежно від віку неповнолітнього та його загальноосвітньої підготовки) і строк його тримання там, який суд визначає відповідно до п. 5 ч.2 ст. 105 КК України, враховуючи при цьому необхідність завершення учнем навчального року в школі чи професійної підготовки в училищі.

У зв`язку з чим, суд вважає необхідним встановити строк тримання ОСОБА_4 у спеціальної навчально-виховної установі для підлітків 2 роки.

Суд не приймає до уваги пропозицію законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про застосусвання до ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері, оскільки неповнолітній ОСОБА_4 вийшов з під контролю матері, за її проханням з січня 2014 року направлявся до КЗ Центра соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради, до ЄРДР 05.06.2014 року внесені відомості про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 155 КК України, к зв`язку з чим застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері суд вважає за недоцільне.

Керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 292, 497, 498 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з недосягненням віку кримінальної відповідальності і застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з недосягненням віку кримінальної відповідальності.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для підлітків, строком на2 роки.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1