Справа №11а-1285-2007рік. Головуючий 1-ї інстанції
ст. 121 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
листопада місяця 20 дня. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Годуна
В.О.,

суддів Ришкової
Н.М., Гемми Ю.М.,

за участю
прокурора Литвиненка О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який
брав участь у
розгляді справи, на
постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від
18 липня 2007 року , -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою
кримінальна справа за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, освіта базова
загальна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого по вул. АДРЕСА_1 не судимого, у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст.121 КК України , спрямована прокурору на додаткове
розслідування з мотивів неповноти досудового слідства.

ОСОБА_1. обвинувачується
в тому , що 24.04.2007 року , близько 11.00, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 в ході сварки з ОСОБА_2, яка
виникла на грунті особистих неприязних стосунків, навмисно, з метою заподіяння
тілесних ушкоджень , наніс один удар металевим совком потерпілому по голові,
чим заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження-перелом кісток зводу черепа, від
яких той помер на місці події.

Вказані
дії ОСОБА_1 кваліфіковано
за ч.2 ст. 121 КК України. В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді
справи судом першої інстанції , не погоджуючись з постановою суду , просить її
скасувати з мотивів необґрунтованості та незаконності , а справу повернути на
новий судовий розгляд. Вважає, що судом повно досліджені всі докази для
винесення вироку , підстави для направлення справи на додаткове розслідування
відсутні.

В
запереченні на апеляцію захисник підсудного адвокат ОСОБА_3 вважає апеляцію
такою , що задоволенню не підлягає , зважаючи на необ'єктивність досудового
слідства та порушення права на захист ОСОБА_1,
застосування до нього недоведених методів слідства, під впливом чого він
давав зізнавальні покази.

Вислухавши
доповідача по справі , міркування прокурора Литвиненка О.О., який підтримав
доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши
наведені в апеляції доводи , колегія суддів вважає , що апеляція прокурора
підлягає задоволенню з слідуючих підстав .

Як
вбачається з оскарженої постанови, суд направив кримінальну справу на додаткове
розслідування за клопотанням захисника підсудного з мотивів неповноти та
необ'єктивності досудового слідства , які неможливо усунути в судовому
засіданні .Так, на думку суду , в ході досудового слідства відпрацьована лише
одна версія настання смерті потерпілого від удару металевою лопаткою.

Не
вирішено питання про визнання напірника , 2 курток, вилучених при огляді місця
події 24.04.06 р., та металевої
лопатки, вилученої при відтворенні обстановки та обставин події з підсудним,
речовими доказами , та питання про призначення та проведення імунулогічної
експертизи вилучених предметів.

Також ,
на думку суду, слідством не з'ясовано власника вилучених курток, та чи є на них
кров потерпілого чи підсудного, огляд і опис лопатки не проводився, не
призначалась експертиза щодо з'ясування наявності відбитків пальців на неї
підсудного, не з'ясовувалося питання наявності на ній крові потерпілого, хоча
по справі лопатка є знаряддям злочину.

Не з'ясовано
питання надання юридичної допомоги ОСОБА_1. адвокатом
ОСОБА_4.

Наявна в
матеріалах справи (а.с. 17 ) явка з повинною , на думку суду, не відповідає
вимогам ст. 96 КПК України. Шляхом призначення відповідної експертизи необхідно
з'ясувати чи взагалі підсудний сам її писав і в якому стані.

Суд в
постанові зазначає, що висновки комісійної судовомедичної експертизи містять
суперечності з приводу механізму утворення тілесних пошкоджень, виявлених у
потерпілого.

Крім
того , на думку суду, слід звернути увагу в ході досудового слідства на
кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1
ст. 115 КК України як навмисне вбивство .

Зважаючи
на те, що усунути вказані недоліки досудового слідства немає можливості , суд
першої інстанції направив справу на додаткове розслідування з вищевказаних
підстав.

При цьому
суд не вказав, які конкретні слідчі дії в ході досудового слідства слід
виконати для усунення допущених порушень та не зазначив можливості для цього.

Відповідно
до ч.1 ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з
стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або
неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Зі
змісту п.9 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 11.02.05р.
"Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове розслідування", досудове слідство
визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст. 22,
64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені
обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи,
зокрема, не були допитані певні особи, не витребувані і не досліджені
документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких
обставин, коли необхідність дослідження тієї чи іншої обставини випливало з
нових даних, установлених при судовому розгляді.

Якщо суд
має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового
розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого,
свідків, виклику і допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних
експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку,
передбаченому в ст.315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також
шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав
учасників процесу, направления
справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може
відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст.280 КПК України).

Зазначені
вимоги закону під час судового розгляду справи судом не виконані, в порушення
вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року „Про
практику застосування судами України законодавства , що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове розслідування " суд навів суперечливі на його
думку докази , при цьому висловивши свою думку щодо їх достовірності , що є
недопустимим, оскільки відповідно п.13 постанови вищевказаної Пленуму
Верховного Суду України , суддя (суд) не вправі наперед вирішувати питання про
формування та обсяг обвинувачення , його доведеність , кваліфікацію вчиненого,
достовірності іншого доказу чи переваги одних доказів перед іншими, а також
вважати встановленими обставини, які підлягають перевірці в ході додаткового
розслідування.

Поза
увагою суду залишилося, що якщо для усунення допущених порушень не потрібно або
не можливо провести слідчі дії , то справа не може бути повернена на додаткове
розслідування з вказаних підстав.

Так, не
досліджуючи версію підсудного про його непричетність до побиття потерпілого ,
та не даючи оцінки його показанням в стадії досудового слідства , де ОСОБА_1. твердив, що
вчиняв протиправні дії відносно потерпілого, суд прийшовши помилково до
висновку , що вказані обставини є підставою для повернення справи на ДС, тоді
як взагалі поза увагою суду залишилося дослідження версії підсудного про його
відсутність на місці скоєння злочину у встановлений під час досудового
розслідування час, перевірка його алібі шляхом допиту свідків, виконання інших
дій. При цьому , суд не взяв до уваги , що в порядку ст. 315-1 КПК України з
метою перевірки та уточнення даних, одержаних в ході судового слідства , суд
мотивованою постановою вправі доручити органу , який проводив розслідування ,
виконати певні слідчі дії.

Що
стосується невиконання в ході досудового слідства вказівок прокурора в порядку
ст. 227 КПК України від 19.05.2006 року
щодо проведення судово-імунологічної

експертизи як
підстави направлення справи на ДС , то
суд не
звернув уваги , що даними вказівками прокурор зобов'язав лише вирішити
питання про проведення даної експертизи , а не провести її в обов'язковому
порядку .

Якщо під
час судового розгляду справи виникла необхідність в проведенні будь-якої
експертизи , в тому числі і почеркознавчої по явці з повинною , про що
зазначено в постанові суду , суд на підставі ст. 75 КІЖ України має можливість
мотивованою постановою призначити будь-яку експертизу по справі.

Що
стосується посилання суду в зазначеній постанові на невиконання інших вказівок
прокурора щодо визнання речовими доказами напірника , курток, то , поза увагою
суду залишилося, що постановою слідчого від 26.07.2006 року вказані речі, а
також металева лопатка у вигляді совка визнані по справі речовими доказами та
передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при В.Олександрівському
РВ УМВС(а.с.53).

Огляд
вказаної лопатки можливо провести і в судовому засіданні в порядкуст.313 КПК
України.

Щодо
порушення вимог ст. 96 КПК України при написанні явки з повинною, про що
зазначено в постанові , то при наявності таких порушень суд повинен самостійно
вирішити питання про допустимість вказаного доказу по справі.

Що
стосується посилань на протиріччя , які наявні, на думку суду , у висновках
судово-медичних експертиз , при проведенні відтворення обстановки та обставин
події злочину щодо механізму завдання потерпілому тілесних пошкоджень, як
підстави повернення справи на додаткове розслідування , то вони теж є
безпідставними. Дослідивши та оцінивши висновки проведених по справі
судово-медичних експертиз, суд при наявності суперечностей шляхом допиту
експертів, свідків по справі в судовому засіданні міг з'ясувати причини цьому
та дати їм правову оцінку без повернення справи на додаткове розслідування. При
винесенні вироку, відповідно до ст.ст. 67, 323 КПК України, суд самостійно
зобов'язаний дати оцінку зібраним доказам по справі, які були розглянуті в
судовому засіданні , за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному , повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись Законом,

Також,
не мав суд законних підстав , передбачених кримінально-процесуальним
законодавством, в постанові про направлення справи на ДС за клопотанням
захисника підсудного ставити питання про наявність підстав для кваліфікації
скоєного ОСОБА_1 за ч.1ст. 115 КК України як умисне вбивство , тим самим
погіршуючи його положення . Поза увагою суду залишилося, що вказане питання
могло бути порушене судом лише за клопотанням потерпілого чи прокурора .

З
наведеного видно, що суд фактично не виконав покладених на нього обов'язків по
з'ясуванню всіх обставин справи, в порушення вимог закону вирішив питання про
формування та обсяг обвинувачення , його доведеність , достовірність іншого
доказу чи переваги одних доказів перед іншими, і прийняв передчасне рішення про
необхідність проведення додаткового слідства.

Щодо
порушення права підсудного на захист під час досудового слідства, про що
зазначає захисник в запереченнях на апеляцію, судом так і не було належно
вияснене питання , чи був присутнім при проведенні певних слідчих дій в ході
досудового слідства адвокат ОСОБА_4. Вказане питання підлягає дослідженню в
судовому засіданні.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що вказана постанова суду про направления справи на
додаткове розслідування є незаконною, передчасною і підлягає скасуванню, а
справа - поверненню на новий судовий розгляд, під час якого слід перевірити
зібрані по справі докази, дати їм належну оцінку в їх сукупності та прийняти
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.
365-366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді справи, - задовольнити. Постанову
місцевого Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18
липня 2007 року про спрямування кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 на додаткове розслідування - скасувати.

Кримінальну
справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Залишити
обраний судом відносно підсудного ОСОБА_1 запобіжний захід - підписку про
невиїзд.