АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-кп/793/412/13 Головуючий по 1
інстанціїКатегорія: ч. 2 ст. 286 КК
України Чечот Алла Антоновна
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2013 р. Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючого Неділька
М.І.

суддів Тапала
Г.К., Торопенка М.В.

при секретарі Єгоровій
С.А.

з участю прокурора Грищенка
Р.Л.

адвоката ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянула матеріали кримінального
провадження за апеляційною скаргою
прокурора у кримінальному провадженні
на вирок Соснівського районного суду м.
Черкаси від 14.10.2013 р., яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

року народження, раніше не
судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на
п'ять років позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами терміном на три
роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4
звільнено від призначеного покарання з
випробуванням, з іспитовим строком три
роки.

На підставі ст. 76 ч. 1 п.п. 2, 3, 4 КК
України ОСОБА_4 зобов'язано не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу КВІ,
повідомляти її про зміну місця
проживання, роботи або навчання та
періодично туди з'являтися для
реєстрації.

Із обвинуваченого ОСОБА_4 стягнуто
на користь держави процесуальні
витрати за проведення експертизи
технічного стану транспортного засобу
вартістю 489, 44 грн.,
судово-трасологічної експертизи
вартістю 305, 90 грн.,
судово-автотехнічної експертизи
вартістю 391, 20 грн., а всього на загальну
суму 1186, 54 грн.

Цивільний позов потерпілої
ОСОБА_5 в сумі 100 000 грн. залишено без
розгляду.

Вирішена доля речових доказів по
справі.

За вироком суду ОСОБА_4 засуджений
за те, що він 20.05.2013 р. близько 23.00 год. в
порушення вимог п. 31.3 а) ПДР України,
керуючи мотоциклом МТ-10-36, держномер
НОМЕР_1 без бокового причепа, що не
передбачено технічною документацією
підприємства виробника, рухаючись по
вул. Смілянська від вул. Оборонної в
напрямку вул. Хоменка, біля перехрестя
з вул. Вернигори м. Черкаси, грубо
порушив вимоги п.п. 2.3 б); 12.3 ПДР України,
проявив неуважність, і в момент
об'єктивної можливості виявити на
проїзній частині вул. Смілянська
пішохода, який рухався з ліва на право
відносно руху мотоцикла, своєчасно не
прийняв міри до застосування
екстреного гальмування внаслідок чого
вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6, який
від отриманих тілесних ушкоджень
помер.

Порушення ОСОБА_4 вказаних п.п. ПДР та
експлуатації транспорту знаходиться в
прямому причинному зв'язку з
виникненням даної ДТП та настанням
наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6

Частково не погоджуючись із вироком
суду прокурор в апеляційній скарзі
просить його скасувати у зв'язку з
невідповідністю призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі
обвинуваченого внаслідок м'якості.

В обґрунтування своїх вимог
зазначає, що відповідно до ПП ВСУ від
24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення
судами кримінального покарання», суди,
призначаючи покарання, у кожному
конкретному випадку мають
дотримуватися вимог кримінального
закону й зобов'язані враховувати
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про особу винного та обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання. Таке
покарання має бути необхідним і
достатнім для виправлення засудженого
та попередження нових злочинів. Однак,
суд першої інстанції вказаної вимоги
закону не виконав та призначив ОСОБА_4
покарання із застосуванням вимог ст. 75
КК України.

Просить постановити новий вирок,
яким призначити йому покарання за ч. 2
ст. 286 КК України у вигляді 4 років
позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на три роки.

Заслухавши доповідача, прокурора,
підтримавшого апеляцію прокурора у
справі, адвоката ОСОБА_3 та
обвинуваченого ОСОБА_4, які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги прокурора,
потерпілу про залишення вироку суду
без зміни, та перевіривши матеріали
кримінального провадження колегія
суддів приходить до наступного.

Висновок суду щодо доведеності
вини ОСОБА_4 у вчиненні того злочину за
який він засуджений при обставинах,
викладених у вироку, підтверджений
зібраними по справі доказами, яким суд
першої інстанції дав вірну юридичну
оцінку.

При цьому сам ОСОБА_4, повністю
визнаючи себе винним у вчиненні цього
злочину, погоджувався на спрощений
порядок розгляду справи в суді
відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України.

Дії його за ст. 286 ч. 2 КК України
судом першої інстанції кваліфіковані
вірно.

Що стосується покарання, то
колегія суддів перевіривши матеріали
справи, вважає, що йому воно призначене
відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 КК
України, з врахуванням ступеню
тяжкості вчиненого злочину, посередніх
даних про його особу, ряду пом'якшуючих
його відповідальність обставин -
щирого каяття, активного сприяння
розкриттю злочину та часткового
відшкодування заподіяних збитків.

Крім того, як встановлено із змісту
вироку, потерпіла ОСОБА_5 в судовому
засіданні просила призначити ОСОБА_4
покарання, не пов'язане з позбавленням
його волі; про це ж вона підтвердила і
при апеляційному розгляді справи.

В подальшому, після винесення
вироку, його не оскаржувала, що вказує
на те, що вона повністю з ним згідна.

З врахуванням викладених обставин
в їх сукупності, колегія суддів вважає,
що призначене покарання ОСОБА_4 є
розмірним скоєному та особі
обвинуваченого.

Дане покарання призначене в межах
санкції статті закону за якою він
засуджений, а тому посилання прокурора
на його м'якість в апеляції викладене
без належного обґрунтування і є
непереконливим.

За таких обставин підстав для
скасування цього вироку в зв'язку з
м'якістю призначеного покарання і
винесення нового вироку з призначенням
більш суворого покарання, про що
просить прокурор, немає.

Разом з тим перевіркою матеріалів
справи встановлено, що рішення суду в
частині цивільного позову не
відповідає вимогам ст. 129 КПК України
оскільки відсутні у справі підстави
для залишення цивільного позову без
розгляду.

Згідно ст. 404 ч. 2 КПК України колегія
суддів вбачає підстави для прийняття
рішення на її користь без її
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 407, 408 КПК України,
колегія суддів,

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у
справі залишити без задоволення.

На підставі ст. 404 ч. 2 КПК України
вирок суду в частині залишення
цивільного позову без розгляду
скасувати та призначити в цій частині
новий розгляд в суді першої інстанції в
порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без
змін.

Ухвала вступає в законну силу з
моменту її оголошення апеляційним
судом, але може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі трьох
місяців.

Головуючий

Судді