29.04.2015
В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

Справа № 1-кп/489/61/15 р.

29.04.2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, працюючого докером-механізатором ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера», судимий:

- 30.01.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до двох років позбавлення волі;

- 13.05.2015 Заводським районним судом м. МИколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2(двох) років і 3(трьох) місяців позбавлення волі;

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1-ий епізод.

20.08.2014 року, приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_4 , зайшов до приміщення кафе «24 години», яке розташоване на території міжміського автовокзалу за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 21, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном та, скориставшись відсутністю працівника кафе ОСОБА_6 на своєму робочому місці, таємно, шляхом вільного доступу, з-під барної стійки, викрав її мобільний телефон «Samsung Duos», вартістю 850 грн, з сім-картою мобільного оператора «Лайф» в ньому, матеріальної цінності для потерпілої не становить.

З викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Суд визнає ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка)

2-ий епізод.

08.09.2014 року, приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_4 , зайшов до приміщення крамниці «Бамбіно», яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 33, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи повторно та скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_7 , таємно, шляхом вільного доступу, заволодів дитячим костюмом фірми «Eslemix», вартістю 425 гривень. Викрадений костюм ОСОБА_4 сховав під свою футболку та вийшов з приміщення крамниці, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_7 матеріальних збитків на вищевказану суму.

3-ій епізод.

30.09.2014 близько о 11:50 год. ОСОБА_4 , зайшов до приміщення відділення «ПриватБанку», яке розташоване за адресою: м. Миколаєві, пр. Жовтневий, 51, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи повторно, скориставшись відсутністю працівника відділення ОСОБА_5 на своєму робочому місці, таємно, шляхом вільного доступу, з-під столу, викрав її мобільний телефон марки «LG-D686» вартістю 2 820 грн. 51 коп., спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілій на вказану суму.

Суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.

4-ий епізод.

13.09.2014 року, приблизно о 17:50 годині, ОСОБА_4 , зайшовши через службовий вхід до крамниці «Риба», розташованої поблизу житлового будинку № 55 по вул. Молодогвардійській в м. Миколаєві, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 637 гривень, що належали ОСОБА_8 , тим самим спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

В цей момент, в приміщенні крамниці знаходилась продавець ОСОБА_9 , яка побачила як ОСОБА_4 незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 637 гривень та залишив приміщення крамниці «Риба».

Після цього, ОСОБА_9 зупинила ОСОБА_4 і почала вимагати, щоб той повернув грошові кошти, якими останній незаконно заволодів. В цей момент, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна виявлені продавцем крамниці, та його дії почали носити відкритий характер, спочатку заперечував свою провину, проте, почувши зі слів ОСОБА_9 , що його дії зафіксовані камерами зовнішнього відео спостереження, намагався покинути місце події, проте був затриманий свідком ОСОБА_10 .

Під час залишення місця події, викрадені грошові кошти в розмірі 637 гривень випали з кишені ОСОБА_4 та були повернуті потерпілому ОСОБА_8 .

Суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна(грабіж), вчиненого повторно.

Обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі і дав свідчення по суті пред`явленого обвинувачення які відповідають вищевказаним фактичним обставинам справи і не суперечать їм з яких вбачається, що крадіжку з кафе ОСОБА_11 він скоїв в серпні місяці ближче до вечора. Кафе розташовано по АДРЕСА_2 . Він бачив, що телефон ОСОБА_11 поклала під барну стойку. Коли вона відволіклася від барної стойки він викрав телефон. Потім продав його. Гроші потратив на свої потреби. Завдані збитки відшкодовані.

Крадіжку з крамниці «Бамбіно» по вулиці Південній скоїв в аналогічний спосіб. Викрав він дитячий костюм який пізніше продав. Завдані збитки потерпілій ОСОБА_7 відшкодовані.

В вересні 2014 р. він зайшовши до крамниці «Риба» по вул.. Молодогвардійській з «чорного ходу» і побачив що продавець приймає товар і забрав гроші з під стойки і поклав їх в карман, а коли вийшов з магазину і пішов геть його наздогнав чоловік і гроші він віддав в сумі 637,0 грн. які належать ОСОБА_8 .

Приблизно в жовні 2014 р. він зайшов у філію «Приват банка» і побачив що ОСОБА_5 вийшла з приміщення, а в ящику стола лежав телефон і він його викрав. Мобільний телефон продав, гроші витратив на свої потреби.

Покази його в частині викрадення мобільного телефону у ОСОБА_5 узгоджуються з показами потерпілої яка суду пояснила, що вона була на робочому місті. До неї зайшов чоловік і вона вийшла з приміщення де залишився ОСОБА_12 . Коли вона повернулась то ОСОБА_12 вже пішов і зник телефон. Телефон викрав ОСОБА_12 .

Беручи до уваги наведене суд вважає, що прокурором доведено вину ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні.

За клопотанням сторін та на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнає не доцільним дослідження доказів (допит свідків злочину), що до тих обставин, які не кім не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, також у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились належним чином були повідомлені про день, місце та час розгляду справи, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не направляли. Ці обставини дають підстави суду вважати, що вини вичерпали своє право на участь в судовому засіданні. При таких обставинах суд вважає за можливе прийняти рішення за їх відсутності. Потерпіла ОСОБА_7 клопотала в своїй заяві про слухання справи за її відсутності. Матеріальних та моральних вимог до обвинуваченого не має.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття, обставинами, що обтяжують покарання рецидив злочинів.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і вважає за можливе призначити покарання пов`язане з позбавленням волі на певний строк, а враховуючи щира каяття в мінімальних межах санкції ст. 186 ч. 2 КПК України .

При призначенні покарання врахувати вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.03.2015 р. з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України приймаючи до уваги те що злочини за цим вироком вчинений до постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва.

Цивільний позов на користь ОСОБА_5 , задовольнити тому що він визнаний обвинуваченим та доведений доказами.

Керуючись ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

· по ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;

· по ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;

· по ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Заводського районного суду яким він засуджений 13.03.2015 р. за ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі остаточно призначити покарання у вигляді 4( чотирьох ) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 29.01.2015 р. як зазначено в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2015 р.

Міру запобіжного заходу вигляді особистого зобов`язання скасувати, приймаючи до уваги що йому обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою за попередньому вироку.

В рахунок відшкодування збитків завданих злочином стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2820,51 грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженому який тримається під вартою з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1