Справа № 755/7283/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, одруженого, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 на початку 2014 року розмістив оголошення в глобальній мережі Інтернет, яке містило інформацію щодо проведення ремонтно-будівельних робіт та виготовлення меблів на замовлення.
В середині вересня 2014 року ОСОБА_5 зобов`язався провести ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 . Під час проведення ремонтно-будівельних робіт ОСОБА_5 виступив в якості виконроба, залучивши до проведення робіт найманих за оголошеннями з мережі Інтернет робітників, відрекомендувавши їх як працівників своєї фірми.
На протязі місяця поки проводились ремонтно-будівельні роботи, ОСОБА_6 неодноразово зверталась до ОСОБА_5 з вимогою надати чеки на купівлю будівельних матеріалів та договір на проведення ремонтних робіт, але ОСОБА_5 кожен раз відмовлявся надати договір та чеки під приводом того, що він начебто забув їх в офісі або вдома.
Під час проведення ремонтних робіт у замовника виникало досить багато зауважень і розуміючи те, що якісно закінчити ремонт буде не можливо, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел з метою незаконного збагачення шляхом обману заволодіти грошовими коштами, які належать ОСОБА_6 .
Реалізуючи свої злочині наміри направленні на заволодіння грошовими коштами потерпілої, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що внаслідок того, що ремонт обійшовся дорожче ніж вони домовлялись на початку, він готовий виготовити для неї меблі набагато дешевше ніж у інших виробників.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.
Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за обставин, встановлених судом.
Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Поряд з цим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, одружений, раніше не судимий), наявність на утриманні членів родини (дитина, дружина), які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу у межах санкції статті 190 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, способу та характеру вчиненого злочину, та оскільки однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
При вирішенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має прав пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, що кореспондується з нормами ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У судовому засіданні цивільний позов у провадженні обвинувачений визнав у повному обсязі.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Так, частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Таким чином, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання суми завданої матеріальної шкоди, позовні вимоги цивільного позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15 000 грн. підлягають задоволенню.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , як захід забезпечення кримінального провадження, у виді особистого зобов`язання слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази та судові витрати у у кримінальному проваджені, згідно обвинувального акту та реєстру матеріалів, відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді особистого зобов`язання за адресою: АДРЕСА_2 та покладенням обов`язків: повідомляти суд про зміну місця проживання, не відлучатися за межі постійного місця проживання без дозволу суду, - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином) задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1