Провадження № 1-кп/734/35/15 Справа № 734/321/15-к
В И Р О К
іменем України
17 лютого 2015 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиринці, Срібнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, стрілець першого відділення, охорони третього взводу охорони першої роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військове звання «солдат», одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військова частина польова пошта В НОМЕР_2
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

15.05.2014 солдат ОСОБА_4 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №454/2014 від 06.05.2014 та в той же день був направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №13 від 15.05.2014 солдат ОСОБА_4 був призначений на посаду стрільця першого відділення охорони третього взводу охорони першої роти охорони указаної військової частини та зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №121 від 09.09.2014 солдату ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку терміном на 18 діб з 09.09.2014 по 27.09.2014.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У порушення вищевказаних вимог солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 27.09.2014 о 08 год. 00 хв. після перебування у відпустці не повернувся у військову частину та до 05.02.2015 перебував поза межами її розташування, тобто солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відпустки тривалістю понад один місяць.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 №18 від 05.02.2015 солдат ОСОБА_4 признаний придатним до проходження військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , 27 .09.2014 о 08 год. 00 хв. після перебування у відпустці в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, з метою ухилення від військової служби,не одержавши дозволу відповідного начальника, не з`явився вчасно без поважних причин на службу у разі перебування у відпустці та проводив час на власний розсуд до повернення 05.02.2015 у військову частину НОМЕР_1 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з відпустки тривалістю понад один місяць.
05 лютого 2015 року між виконуючим обов`язки війського прокурора Деснянського гарнізону молодший радник юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди ВО військового прокурора ОСОБА_3 і підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, підозрюваний ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України. За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання у виді 5 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки. В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між виконуючим обов`язки війського прокурора Деснянського гарнізону молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 і пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між виконуючим обов`язки війського прокурора Деснянського гарнізону молодший радник юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , призначивши підозрюваному ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 (три) роки, та з застосуванням ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості від 05 лютого 2015 року між виконуючим обов`язки війського прокурора Деснянського гарнізону молодший радник юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`ятьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України, ОСОБА_4 зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, щоквартально зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції. Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1