АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/153/14 Слідчий суддя - ОСОБА_1
Категорія: ст.193 КПК України Суддя - доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
слідчого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши 05 лютого 2014 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 01 лютого 2014 року захисника ОСОБА_8 в інтересах
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 311 КК України, -
Цією ухвалою було задоволено клопотання слідчого СВ УСБУ в Дніпропетровській області та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 31 березня 2014 року з визначенням застави у сумі 12 180 000,00 грн.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що підтверджується наявними вагомими доказами та відповідно існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, тому застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та застава, не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати щодо ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді застави у меншому розмірі ніж вказав суд, або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В скарзі захисник вказує на те, що викладені в ухвалі суду першої інстанції висновки зроблені без належного оцінювання в сукупності всіх обставин кримінального провадження та не доведеності обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_9 . Також, на думку захисника, слідчий суддя не довів обставин, які б перешкоджали обрати щодо підозрюваного менш суворий запобіжний захід та свідчили б про наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого. Разом з тим, захисник звертає увагу суду апеляційної інстанції на міцні соціальні зв`язки підозрюваного, наявність у нього родини, постійного місця проживання, роботи та відсутність судимостей.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника, підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, 17 січня 2014 року та 30 січня 2014 року відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 311 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до вимог ст.214 КПК України.
30 січня 2014 року о 21-35 годин ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 31 січня 2014 року йому повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушеннь.
01 лютого 2014 року начальник 1-го відділення СВ УСБУ в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії".
Ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31 березня 2014 року з визначенням застави у сумі 12 180 000,00 грн.
Апеляційним переглядом встановлено, що слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі і тяжкого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна, та наявні ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено межі розміру застави, який визначається у кримінальному провадженні та передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.
Посилання захисника на міцні соціальні зв`язки підозрюваного, наявність у нього родини, постійного місця проживання, роботи та відсутність судимостей мають місце, однак не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого.
При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена, оскільки відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Доводи захисника про недоведеність судом обставин, які свідчили б про наявність ризиків у даному кримінальному провадженні та виправдовували б тримання його підзахисного під вартою, є необґрунтованими, оскільки наявність існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджуються наданими матеріалами кримінального провадження, які також були предметом дослідження судом першої інстанції.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , наявності реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип до особистої свободи підозрюваного, обрав йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2014 року - залишити без змін.
Судді: