Провадження № 1-в/487/312/14
УХВАЛА
Іменем України

13.11.2014 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши подання про скасування звільнення від відбування покарання із випробуванням і направлення в місця позбавлення волі відносно засудженої:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 28.04.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 і 3 ст. 185, 70 ч.1, 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання згідно ст.ст. 75, 104 КК України із випробуванням строком на 2 роки. Згідно ст. 76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.04.2014 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2.і 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання згідно ст.ст. 75, 104 КК України із випробуванням строком на 2 роки. Згідно ст. 76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Начальник Корабельного МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання із випробуванням і направлення ОСОБА_3 в місця позбавлення волі, оскільки останній систематично не виконує обов`язок покладені на нього вироком суду: ОСОБА_3 з 03.06.2014 року перебуває на обліку кримінально-виконавчої інспекції Заводського району м. Миколаєва, 11.06.2014 року особисто був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням та йому були встановлені дні явки на реєстрацію, при цьому ОСОБА_3 був письмо попереджений, що у разі ухилення від виконання покладених на нього обов`язків судом або систематичного порушення громадського порядку, звільнення від покарання з випробування може бути скасовано судом і він направлений для відбування покарання до місць позбавлення волі, але ОСОБА_3 змінив місце свого проживання без відома органів кримінально-виконавчої інспекції, проведеними першочерговими розшуковими заходами встановити місце проживання ОСОБА_3 не вдалось, батько ОСОБА_5 також не знає місце проживання свого сина, починаючи з серпня 2014 року та до теперішнього часу ОСОБА_3 не являється для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, поважність причин неявки не повідомив.
В судове засідання начальник Корабельного МВ КВІ управління ДптС України в Миколаївській області ОСОБА_4 не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, подання підтримав, просив про його задоволення.
В судове засідання прокурор ОСОБА_6 не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, подання підтримав, просив про його задоволення.
В судове засідання засуджений ОСОБА_3 не з`явився, місцезнаходження його невідомо. Відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України неявка засудженого не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, вивчивши матеріали особової справи №111/2014 ОСОБА_3 , приходить до наступного:
З матеріалів особової справи ОСОБА_3 №111/2014 вбачається, що ОСОБА_3 засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.04.2014 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2.і 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання згідно ст.ст. 75, 104 КК України із випробуванням строком на 2 роки. Згідно ст. 76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
З 03.06.2014 року ОСОБА_3 перебуває на обліку Заводського кримінально-виконавчої інспекції. 11.06.2014 року ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання, попереджений про правові наслідки ухилення від відбування покарання та виконання обов`язків покладених на нього вироком суду, також був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки до інспекції для реєстрації у 4 вівторок кожного місяця.
При постановці на облік засуджений вказав місце свого мешкання АДРЕСА_1 .
Проте, з серпня 2014 року за вказаною адресою ОСОБА_3 не мешкає, нове місце свого проживання інспекції не повідомив.
Проведеними першочерговими розшуковими заходами встановити місце проживання ОСОБА_3 не вдалось,
04.09.2014 року в телефонній бесіді батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 повідомив, що він вже певний час не може зв`язатися зі своїм сином, телефон він загубив, але пообіцяв привести свого сина в призначений день для реєстрації 23.09.2014 року.
23.09.2014 року до кримінально-виконавчий інспекції ані ОСОБА_5 ані його син ОСОБА_3 не з`явилися, причини неявку не повідомили. У цей же день інспектором був здійснений дзвінок ОСОБА_5 , який повідомив, що не зміг найти сина та зобов`язався до 29.09.2014 року вирішити ці питання та привести засудженого до кримінально-виконавчий інспекції .
На момент 29.09.2014 року до кримінально-виконавчий інспекції ані ОСОБА_5 ані його син ОСОБА_3 не прибули, причини неявку не повідомили.
Станом на жовтень 2014 року до кримінально-виконавчий інспекції ОСОБА_3 не з`явився, причини неявку не повідомив.
Відповідно до вимог частини 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Частиною 2 ст. 166 КВК України визначено: якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно п.8 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Таким чином, за період випробувального строку, ОСОБА_3 систематично не виконує обов`язки покладені на нього вироком суду, не повідомив інспекцію про місце свого проживання, з серпня 2014 року до теперішнього часу не з`являється для реєстрації в органи кримінально- виконавчої системи, що свідчить про небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення та є підставою для задоволення подання, скасування звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення для відбуття покарання в місця позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 166 ч. 2 КВК України, ст. 78 ч.2 КК України, ст. 537 п. 8 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Корабельного МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області про скасування звільнення від відбування покарання із випробуванням і направлення в місця позбавлення волі задовольнити.
Скасувати засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановлене вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.04.2014 року та направити його для відбування призначеного судом покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївського області протягом семи діб з дня її оголошення через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя: ОСОБА_1