Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/602/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000129 за апеляцією захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного Кіровоградської області від 03 квітня 2015 року, яким

неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світловодська Кіровоградської області, українця, громадянина України, учня 9 класу ЗОШ №1 м.Світловодська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 104, 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням та визначено іспитовий строк тривалістю 1 рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Доля речових доказів по справі вирішена.

Вироком районного суду неповнолітній ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що вчинив таємне викрадення чужого майна, за наступних обставин.

В лютому 2014 року ОСОБА_8 знаходився на лікуванні в палаті №1 дитячого відділення Світловодської ЦРЛ по вулиці Павлова,16 в м.Світловодськ Кіровоградської області. Там же на лікуванні перебував малолітній ОСОБА_9 .

03.02.2014 року в денний час, неповнолітній ОСОБА_8 ,перебуваючи у приміщенні вище вказаної палати дитячого відділення Світловодської ЦРЛ , побачив, що на тумбочці,яка розташована біля ліжка,лежить мобільний телефон малолітнього ОСОБА_9 .

В цей час у нього виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна,з метою особистого збагачення,а саме зазначеного телефону. Потім, усвідомлюючи, що його дії нікому не помітні,скориставшись відсутністю малолітнього ОСОБА_9 неповнолітній ОСОБА_8 , таємно, шляхом вільного доступу, з тумбочки викрав мобільний телефон «Нокіа 206» блакитного кольору, в якому була вмонтована флеш-карта об`ємом 16 Гб та дві сім-карти мобільних операторів.

Після чого неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 822.00 грн.

У апеляції захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області і застосувати до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_11 або призначити неповнолітньому ОСОБА_8 покарання у вигляді громадських робіт тривалістю 30 (тридцять) годин.

Свої доводи мотивує тим, що санкцією ч.1 ст. 185 КК України передбачено п`ять альтернативних видів покарання, де штраф є найм`якшим видом, а побавлення волі є найсуворішим. Беручи до уваги те, що неповнолітній ОСОБА_8 не має самостійного заробітку та власного майна покарання у вигляді штрафу до обвинуваченого застосовано бути не могло.

Разом з тим, покарання у вигляді громадських робіт в повній мірі відповідало б меті його призначення. Проте, судом призначено неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 найсуворіший вид покарання у вигляді позбавлення волі, не зважаючи на те, що судом не було встановлено будь-якої обставини, яка обтяжує покарання.

Вважає, що судом першої інстанції окрім пом`якшуючої обставини щирого каяття не взято до уваги те, що злочин вчинено неповнолітнім та добровільно відшкодовано потерпілій матеріальну шкоду в повному обсязі.

В матеріалах кримінального провадження мається розписка потерпілої ОСОБА_10 від 19.01.2015 року про отримання грошової суми в розмірі 400 грн., яка в повному обсязі компенсує майнову та моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, інших претензій майнового чи немайнового характеру до ОСОБА_8 у потерпілої немає. Дана обставина стала підставою для подання потерпілою заяви про відмову від цивільного позову, в якій ОСОБА_10 просила прийняти її відмову від цивільного позову, пред`явленого у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_8 та з огляду на юний вік обвинуваченого і вчинення ним злочину середньої тяжкості вперше, звільнити ОСОБА_8 від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження. Однак, при призначенні покарання думка потерпілої з незрозумілих причин судом першої інстанції врахована не була.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив вирок районного суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а вирок суду слід залишити без зміни, з таких підстав.

Вина ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засудженний, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав та надав покази аналогічні тим, що викладені в обвинувальному акті, а саме про скоєну ним крадіжку 03.02.2014 року в денний час з палати дитячого відділення Світловодської ЦРЛ (де він знаходився на лікуванні), мобільного телефону`Нокіа-206», скориставшись тимчасовою відсутністю сусіда по палаті-малолітнього ОСОБА_12 скоєній крадіжці розкаюється, просить суд суворо його не карати,оскільки він зробив для себе відповідні висновки,вибачився перед потерпілою і більше не буде вчиняти правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що в лютому місяці 2014 року її син ОСОБА_12 знаходився на лікуванні в дитячому відділені Світловодської ЦРЛ. Для постійного зв`язку з родичами вона дала сину свій мобільний телефон «Нокіа-206», обладнаний сім-картою оператора стільникового мобільного зв`язку «Київстар» та сім-картою оператора стільникового мобільного зв`язку «МТС». Виходячи на процедури ,син залишив без нагляду в палаті зазначений телефон, а коли повернувся,телефону на тумбочці не було. Як потім з`ясувалось, телефон викрав неповнолітній ОСОБА_8 , який теж лікувався на той час в палаті №1 дитячого відділення. Під час досудового слідства нею був заявлений цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування завданої злочином шкоди в сумі 400.00грн. 19.01.2015 року їй була сплачена зазначена сума і на теперішній час вона ніяких претензій майнового чи немайнового характеру до неповнолітнього ОСОБА_8 не має і просить суд суворо його не карати,оскільки хлопець скоїв правопорушення в неповнолітньому віці,розкаявся,зробив для себе висновки та вибачився перед нею.

Допитана в судовому засіданні в якості неповнолітнього свідка в присутності свого представника ОСОБА_13 повідомила, що підтримує дружні стосунки з неповнолітнім ОСОБА_8 . Разом з ним та їхніми друзями проводять своє дозвілля. Вона бачила у ОСОБА_8 телефон «Нокіа», блакитного кольору, яким він користувався, але не звертала уваги кому він телефонував.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_9 в присутності свого представника суду пояснив,що в лютому 2014 року він знаходився на лікуванні в лікарні. Разом з ним в палаті лікувався ОСОБА_14 дала йому телефон «Нокіа», щоб він спілкувався з батьками. Точної дати він не пам`ятає, але коли вийшов з палати, телефон залишив на тумбочці. Через деякий час повернувся,але телефону на місці не було. Він запитував ОСОБА_8 , чи не бачив той де подівся телефон, але хлопець повідомив, що не брав і не бачив. Про зникнення телефону він повідомив медсестру та маму. Згодом стало відома, що телефон забрав ОСОБА_8 .

Вина також підтверджується:

- витягом з кримінального провадження №0000129 щодо надходження 03.02.2014 року від ОСОБА_10 заяви про викрадення у її неповнолітнього сина ОСОБА_15 ,телефону «Нокіа-206» . Телефон є її власністю.(а.с.38);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 03.02.2014 року(а.с.46);

- протоколом огляду місця події від 25.12.2014 року,з якого вбачається,що ОСОБА_8 під час огляду палати,яка знаходиться у дитячому відділенні Світловодської ЦРЛ по вулиці Павлова,16 м.Світловодськ, на другому поверсі,де останній лікувався, вказав на вікно,що саме через нього він викинув мобільний телефон у сугроб , а також покзав місце де саме впав телефон(а.с.82-83);

- протоколом огляду предметів(а.с.77), предметом огляду якого є мобільний телефон марки «Нокіа-206» ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 НОМЕР_2 , блакитного кольору;

- копією гарантійного талону на мобільний телефон «Нокіа-206», серійний № НОМЕР_3 ,дата продажу 02.01.2014 року(а.с.47);

- висновком експерта від 18.12.2014 року з якого слідує,що на підставі аналізу результатів огляду,проведених рахунків,середня ринкова вартість мобільного телефону марки «Нокіа-206»,блакитного кольору, придбаного 02.01.2014 року, бувшого у використуванні становить 660.00 грн. (а.с.79-80).

Відповідно до вимог ст. ст. 370, 374 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.

Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування у ньому матеріального закону та дотримання при проваджені справи кримінально - процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону, та за своїм змістом ґрунтується на матеріалах справи, попереднє розслідування і судовий розгляд якої проведені у точній відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. При постановленні вироку суд повинен дати оцінку всім доказам по справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, встановлених у вироку є правильним, оскільки ґрунтується на доказах, зібраних у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку і належно оцінених судом.

Дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення.

Так, судом враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу підсудного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Засудений ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, на профілактичному обліку дітей, у відділі кримінальної міліції у справах дітей Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області, на обліках у службі у справах дітей та у Світловодському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді не перебуває.

Актом обстеження житлових умов сім`ї підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_8 проживає з матір`ю ОСОБА_11 , яка виховує сина самостійно. За висновками комісії,мати не завжди виконує покладені на неї обов`язки по вихованню сина, як наслідок син має багато прогулів шкільних занять,без поважних причин, в зв`язку з чим її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Взаємовідносини в сім`ї дружні, проте неповнолітній не завжди прислуховується до порад матері.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 навчається у 9 класі загальноосвітньої школи №1 Світловодської міської ради Кіровоградської області з 30.10.2014 року. За місцем навчання характеризується як учень без особливої схильності до навчання Отримує оцінки середнього рівня знань. У стосунках з товаришами дружній та стриманий. Піддається впливу. За попереднім місцем навчання-гімназія-ЗОШ I-III Ступенів №4, ОСОБА_8 характеризується посередньо. Домашня підготовка до виконання шкільних завдань на низькому рівні. Знає та усвідомлює норми поведінки. Потребує постійного контролю та підтримки,уваги зі сторони дорослих ОСОБА_8 виховує мати, яка слідкує за зовнішнім виглядом сина, однак контроль за розвитком,навчанням та вихованням дитини був недостатнім.

Із пояснень, наданих класним керівником навчального закладу, де на теперішній час навчається неповнолітній ОСОБА_8 - ОСОБА_16 , слідує, що останній дуже часто запізнюється до школи, періодично не з`являється до учбового закладу, про що вона інформує його матір, але позитивної реакції на це не отримує. Завжди знаходяться якісь причини, що хлопець не може вчасно з`явитися до школи. У педагогічному колективі закладу вони обговорювали питання стосовно взяття на поруки для перевиховання ОСОБА_8 , але в зв`язку з тим, що хлопець не тривалий строк навчається у даній школі, а також у відсутність взаємопорозуміння з його матр`ю, позитивно вирішити дане питання не можливо.

З характеристики, наданої керівником громадського об`єднання слідує, що ОСОБА_8 останні шість років був неодноразовим учасником різноманітних фізкультурно-спортивних масових та інших заходів.

За місцем реєстрації ОСОБА_8 характеризується позитивно.

На обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,за висновком лікарської комісії-здоровий (а.с.93-94,105).

Місцевим судом обґрунтовано визнано у якості пом`якшуючих покарання обставин щире каяття обвинуваченого у скоєному злочині.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

На думку судової колегії, місцевий суд, враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_8 , особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання того, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, щиро розкаявся, відшкодував шкоду потерпілому, врахував розмір заподіяної шкоди, відсутність претензій потерпілої, керуючись ст.75, 104 КК України, обгрунтовано прийшов до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі та обґрунтовано звільнено неповнолітнього обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з визначенням йому іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п.4 ч.1 ст.76 КК України.

Враховуючи всі обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства, а призначене йому покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи апеляції захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що судом не враховано, що злочин вчинено неповнолітнім та добровільно відшкодовано потерпілій матеріальну шкоду в повному обсязі, в зв`язку з чим просить змінити вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області і застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 примусовий

захід виховного характеру у вигляді його передачі під нагляд матері ОСОБА_11 або призначити неповнолітньому ОСОБА_8 покарання у вигляді громадських робіт тривалістю 30 (тридцять) годин, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки судом першої інстанції в достатній мірі враховано всі обставини справи, особу винного можливість виховного впливу матері на нього та прийнято законне та обгрунтоване рішення, а тому не можуть бути підставою для зміни вироку.

Підстав для пом`якшеняння покарання та зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, колегія суддів порушень процесуального закону під час досудового та судового слідства не встановила.

Вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляцію захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2015 року стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19

(підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2