АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 11-кп/784/130/15 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.2 ст.125 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.12.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити в частині призначення йому покарання з його пом`якшенням, а саме у вигляді штрафу в розмірі 58 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 986 гривень.

Старшим прокурором прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга, яка ним же до початку апеляційного розгляду була відкликана, в зв`язку з чим вона не є предметом цього судового розгляду.

Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 000 гривень.

Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання прокурор в своїй апеляційній скарзі вважає, що вирок суду є незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного. Отже, судом першої інстанції ОСОБА_7 призначив покарання у вигляді штрафу в сумі 1000 гривень, але зазначена сума не є кратним неоподаткованому мінімуму доходів громадян та становить 58,823. За таких обставин прокурор вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає зміні.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2014 року близько 16:30 години ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №123 по вул. Майстерська в м. Миколаєві, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар рукою та ногою в область обличчя. В результаті дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину за обставин, викладених у вироку суду, правильність кваліфікації його дій, доведеність його вини та юридична оцінка діянь за ч.2 ст.125 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників провадження не оскаржувалась.

Що стосується доводів прокурора, викладених в апеляційній скарзі, про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, то вони є не обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції призначив покарання у відповідності до вимог ст. ст. 65, 66 КК України.

Санкцією ч.2 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неподаткових мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає від 850 грн. до 1700 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу.

Отже суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, вказавши чітку суму грошового стягнення, яка відповідає межам встановленої законодавцем кратності неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, будь-яких порушень норм діючого законодавства, суд при призначенні покарання не допустився. Будь-яких вказівок про необхідність призначення чіткого, сталого, чи округленого розміру кратності, закон в собі не містить, як і обмеження чи заборону застосування певної кратності навіть з її відсотками.

Тобто законодавством, за конкретно вчинений злочин встановленні найнижчі та найвищі розміри кратності які можуть бути накладені у вигляді грошового стягнення, і в межах саме цього розміру, суд призначив ОСОБА_7 покарання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить висновку, про відсутність порушень при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 і що це покарання за своїм видом та розміром є достатнім та необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 408, 419, 424, 426, 532 КПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.12.2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змінити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її оголошення.

Головуючий:
Судді: