У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Шевченко Т.В., Канигіної Г.В.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в м.Києві 8 травня 2008 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на судові рішення
щодо них.

Вироком Волочиського районного суду від
30 листопада 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого,

виправдано за ст.15, ч.3 ст.149 КК України;

засуджено за ч.3 ст.149 КК України із застосуванням ст.69 КК України до
позбавлення волі на 6 років без конфіскації майна;

за ч.1 ст.369 КК України до обмеження волі на 3 роки.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно
призначено 6 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2, не судиму,

засуджено за ч.3 ст.149 КК України із застосуванням ст.69 КК України до
позбавлення волі на 3 роки;

На підставі ст.ст.75КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки, а також
покладено обов'язки, передбачені п.п.2,
3 ч.1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5 таОСОБА_6 по 6000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької
області від 14 березня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінено:
перекваліфіковано їх дії з ч.3 ст.149 КК України на ч.2 ст.149 КК України, крім
того, перекваліфіковано дії ОСОБА_2 з ч.1 ст.369 КК України на ч.2 ст.15,
ч.1 ст.369 КК України та призначено покарання: ОСОБА_2 за ч.2 ст.149 КК
України - позбавлення волі на 5 років без конфіскації майна, за ч.2 ст.15, ч.1
ст.369 КК України - обмеження волі на 3 роки, на підставі ст.70, 72 КК України
за сукупністю злочинів остаточно призначено 6 років позбавлення волі; ОСОБА_1 за ч.2 ст.149 КК
України із застосуванням ст.69 КК України - позбавлення волі на 3 роки, на
підставі ст.ст.75, 76 України звільнено від відбування покарання з
випробуванням та іспитовим строком 3 роки і покладено певні обов'язки. В решті
вирок залишено без зміни.

З урахуванням змін, внесених ухвалою
суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджені за те,
що вони з січня 2001 року по листопад 2001 року відшукали на території
Хмельницької і Тернопільської областей молодих жінок - ОСОБА_4, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яким обіцяли
влаштування на легальну високооплачувану роботу у Туреччині, допомагали у
підготовці документів та переїзді, а потім у м.Стамбулі продавали потерпілих
сутенерам для подальшої сексуальної експлуатації та передавали їх закордонні
паспорти, щоб не допустити їх втечі.

Крім того, 28 серпня 2003 року під час
проведення перевірки щодо продажу людей за кордон ОСОБА_2 вчинив замах на
давання хабара працівнику міліції УМВС у Тернопільській області ОСОБА_10 в сумі 2300 грн.

У касаційних скаргах засуджені просять скасувати судові рішення щодо них та
закрити справу за відсутністю у їх діях складів злочинів. Посилаються на
порушення вимог кримінально-процесуального закону, неповноту та однобічність
досудового та судового слідства, що потягло їх необґрунтоване засудження,
отримання доказів незаконним шляхом, зокрема, із застосуванням тиску на
потерпілих з боку працівників міліції.

Заслухавши доповідача - суддю Шевченко Т.В., думку прокурора Кравченко
Є.С., яка вважала, що судові рішення підлягають зміні, обговоривши доводи
касаційних скарг та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів кримінальної справи видно,
що висновок суду про винність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні
злочинів, за які їх засуджено, ґрунтується на сукупності зібраних по справі та
досліджених судом доказів.

Зокрема, винність засуджених у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України підтверджується показаннями
потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5, свідківОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, протоколами
очних ставок між потерпілими та засудженими, сукупністю інших доказів.

Висновок суду про
винність ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України ґрунтується на
показаннях свідка ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, інших доказах.

За таких обставин, суд повно і
об'єктивно дослідив зібрані по справі докази і дав їм правильну юридичну
оцінку.

Разом з тим, у порушення вимог ст. 275 КК України, суд вийшов за межі
обвинувачення, що було пред'явлене засудженим. Так, суд визнав ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 винними у вчиненні злочинів, пов'язаних з торгівлею людьми, з
використанням обману потерпілих, хоча таке обвинувачення не було пред'явлене
засудженим органом досудового слідства і відсутнє у постанові прокурора від 9 березня 2004 року
про зміну обвинувачення, на яку послався у вироку суд першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, правильно перекваліфікував дії засуджених з ч.3
на ч.2 ст.149 КК України, однак не усунув порушення вимог закону, допущених
судом першої інстанції, а натомість, серед кваліфікуючих ознак вказав ще й
вчинення злочину з використанням уразливого стану потерпілих, хоч таке
обвинувачення засудженим також не пред'являлося.

Таким чином, об'єм обвинувачення засудженим був збільшений, тому колегія
суддів приходить до висновку про необхідність виключення з вироку кваліфікуючих
ознак злочинів, інкримінованих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - з використанням обману та
уразливого стану потерпілих.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 395-396 КПК України, колегія суддів,

у
х в а л и л а :

касаційні
скарги засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Волочиського
районного суду від 30 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2007 року змінити.

Виключити з вироку кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК
України - з використанням обману, а з ухвали - вчинення цього злочину з
використанням уразливого стану потерпілих.

У решті судові рішення залишити без зміни.

С у д д і :

Кравченко
К.Т. Шевченко Т.В.
Канигіна Г.В.