ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/3812/14-к
Провадження № 1-кп/210/52/15

"30" січня 2015 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровскої області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився м. Кривий Ріг, громадянина України, освіта середньо-технічна, не одружений, є фізичною особою - підприємцем, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 ,

в сконні злочину, передбаченому ст. 172 ч.1 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 01.04. 2014 року діючи як ФОП ОСОБА_4 , умисно, з метою мінімізації платежів до бюджету та державних цільових фондів, в порушення ст. ст. 21, 24, 24-1, 48, КЗпП України, прийняв на роботу продавцем в кіоск «Чернігівське», що розташоване в м. Кривому Розі по вул. Косіора, 22-А на зупинці громадського транспорту «Цирк», ОСОБА_5 без укладення трудового договору та внесення відповідних записів до трудової книжки. При цьому, ОСОБА_5 , виконуючи свої трудові обов`язки, перебувала у фактичних трудових відносинах з ОСОБА_4 без офіційного їх оформлення. Таким чином ОСОБА_5 пропрацювала у ФОП ОСОБА_4 до 02.06.2014 року.
Крім того, ФОП ОСОБА_4 , визначив тривалість робочого часу ОСОБА_5 з 08.00 години до 21.00 години без перерви та вихідних, чим порушив вимоги ст. 50 КЗпП України, відповідно до якої норм тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Використовуючи найману працю ОСОБА_5 , ОСОБА_4 грубо порушив її право на працю, гарантоване ст.ст. 43, 45, 46 Конст; України, якими передбачено право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, щорічну оплачувану відпустку, право на соціальний захист, яке включає право на соціальне забезпечення у випадку повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом і гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій; ст.ст.253, 256 КЗпП України та ст.ст. 11,14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких роботодавець зобов`язаний сплачувати страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб, праця яких використовується в умовах трудового договору, що є гарантією отримання працівником державного пенсійного забезпечення за віком.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєнні злочину визнав повністю, в скоєному розкаявся, заявив клопотання про розгляд кримінальної справи в порядку ст.. 349 ч.3 КПК України, без виклику в судове засідання потерпілої, суду пояснив, що він 01.04.2014 року взяв на роботу ОСОБА_6 без офіційного оформлення, так як вона про це дуже його прохала, а в подальшому вона мала намір взяти у нього кіоск в оренду. Робочий час він їй не встановлював, вона працювала сама, коли вважала за потрібне. Згоден з тим, що не оформлюючи ОСОБА_6 на роботу, він ухилився від сплати обов`язкових платежів до ПФУ. 02.06.2014 року він виявив у ОСОБА_6 недостачу товара на суму 9 тис. грн.., але 3 тис грн.. відрухував на її зарплату, а всього її незаконними діями завдана матеріальна шкода 6 тис. грн

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що у ФОП ОСОБА_8 працювала ОСОБА_6 , він її офіційно не оформлював, станом на 02.06.2014 року вона робила інвентаризацію і встановила у ОСОБА_6 недотачу 9 тис. грн..

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують його особу.
При цьому судом, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України встановлено, що учасники судового процесу правильно розуміють значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 і кваліфікує його дії по ст. 172 ч.1 КК України за ознаками іншго грубого порушення законодавства про працю.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставинами, що помякшують покарання в силу ст. 66 КК України, є повне визнання вини, щире каяття в скоєному. .

Обговорюючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, скоєння злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що помякшують покарання і вважає неможливим його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства, вважає необхідним обрати покарання у вигляді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 172 ч.1 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1