У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючої

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Таран Т.С., Федченка О.С.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 04 березня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Львівської області на рішення суду
щодо ОСОБА_1.

За вироком Шевченківського районного суду м. Львова від
18 червня 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, судимий: 04.12.1987 р. за ст. 81 ч.3 КК України на 3 роки і 6
місяців позбавлення волі; 10.07.1990 р. за ст. 117 ч.3 КК України на 6 років
і 6 місяців позбавлення волі;
01.04.2004 р. за 309 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі з
іспитовим строком 1 рік згідно ст. 75 КК України; 15.09.2004 р. за ст. 309
ч.2 КК України на 2 роки і 3 місяці позбавлення волі, звільнений 01.09.2006
року у зв'язку з відбуттям покарання,

засуджений
за ст. 391 КК України на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України суд вирішив звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1
рік і 6 місяців з покладенням на засудженого обов'язків, передбачених ст. 76 КК
України.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що відбуваючи покарання у Личаківський
виправній колонії Львівської області № 30 по вул. Шевченка, 156 у м. Львові,
після того, як 11 серпня 2006 року за порушення режиму утримання його було
поміщено до приміщення камерного типу, він вчинив злісну непокору законним
вимогам адміністрації указаної виправної установи. Зокрема, 25 серпня 2006
року, будучи працездатним і забезпеченим усім необхідним інвентарем, він у
категоричній формі відмовився від позачергово прибирання.

У касаційному поданні прокурор, не оскаржуючи правильності висновків суду
щодо доведеності вини засудженого і кваліфікації його неправомірних дій,
посилається на неправильне застосування судом кримінального закону та
невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 75 КК
України тяжкості злочину та особі засудженого, у зв'язку з чим ставить питання
про скасування вироку.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційному поданні,
колегія суддів вважає, що це подання слід задовольнити з наступних підстав.

Як видно із змісту вироку, суд визнав ОСОБА_1. винуватим
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, що у касаційному поданні
не оспорюється.

Що ж стосується викладених у поданні доводів прокурора
щодо м'якості призначеного ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 75 КК
України, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Зокрема, як видно із мотивувальної частини вироку, при
вирішенні цього питання поза увагою суду залишилось те, що за місцем відбування
покарання ОСОБА_1 характеризується негативно, як особа, яка за час відбування
покарання неодноразово притягувалась до відповідальності за систематичне
порушення встановленого порядку відбування покарання.

З урахуванням змісту показань ОСОБА_1 стосовно обставин
вчинення ним злочину, які він давав у ході досудового слідства та під час
судового розгляду, сумнівним вважає колегія суддів висновок суду першої
інстанції щодо щирого каяття засудженого у скоєному.

Приймаючи до уваги наведене, і виходячи з того, що
ОСОБА_1 раніше неодноразово судимий, що судом правильно було визнано за
обтяжуючу покарання обставину, колегія суддів вважає безпідставним і таким, що
не відповідає вимогам ст. 75 КК України прийняте судом першої інстанції рішення
про можливість звільнення ОСОБА_1. від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню, а
справа - направленню на новий судовий
розгляд, під час якого, у разі доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
суду слід вирішити питання призначення йому покарання з дотриманням відповідних
вимог КК України, у тому числі з урахуванням доводів прокурора щодо визначення
ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 71 КК України.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора Львівської області
задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же
районний суд.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Таран
Т.С. Федченко О.С.