Справа № 750/7892/14
Провадження № 1-кп/750/52/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2015 року м.Чернігів
Деснянський районний суд м.Чернігова
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
спеціаліста ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігова, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 КК України, -
ОСОБА_8 в період з 14 січня 2013 року по 2 липня 2014 року відповідно до наказу начальника Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області № 11 о/с від 14 січня 2013 року працював старшим інспектором відділу охорони режиму, нагляду і безпеки УДПтС України в Чернігівській області, та мав спеціальне звання капітана внутрішньої служби.
24 червня 2014 року в парку ім.Попудренко, поблизу будівлі Чернігівської міської ради, розташованої за адресою: м.Чернігів, вул.Магістратська, 7, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_9 з приводу допомоги у вирішенні питання щодо об`єктивного і законного проходження вступних іспитів його племінниці ОСОБА_10 при вступі до Чернігівського юридичного коледжу ДПтС України. В ході вказаної зустрічі ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що не має ніяких повноважень щодо прийняття будь-яких рішень, пов`язаних із зарахуванням до числа курсантів Чернігівського юридичного коледжу ДПтС України, та діючи умисно, з метою заволодіння коштами ОСОБА_9 шляхом обману, запевнив того, що вирішить питання з представниками коледжу щодо вступу його родички на навчання, та висунув ОСОБА_9 незаконну вимогу про передачу йому 2200 доларів США нібито для подальшої передачі вказаних коштів, як неправомірної вигоди, службовим особам Чернігівського юридичного коледжу ДПтС України, які будуть приймати іспити у племінниці. При цьому ОСОБА_8 для спонукання ОСОБА_9 щодо скорішої передачі вказаної суми коштів повідомив того, що в минулому році такі послуги коштували 3000 доларів США.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 підбурив ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди службовим особам Чернігівського юридичного коледжу ДПтС України за позитивне вирішення питання вступу його родички на навчання.
Обвинувачений у судовому засіданні своєї вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав, і відмовився давати показання.
Свідок ОСОБА_11 показав, що працює на посаді начальника відділу Прилуцької виправної колонії і знає обвинуваченого по службі. ОСОБА_8 телефонував йому з питанням, чи знає він осіб, що бажають вступити на навчання до Чернігівського юридичного коледжу ДПтС України.
Свідок ОСОБА_12 показав, що працює на посаді начальника відділу Новгород-Сіверської установи виконання покарань і знайомий з обвинуваченим по службі. ОСОБА_8 телефонував йому з питанням, чи знає він осіб, що бажають вступити на навчання до Чернігівського юридичного коледжу ДПтС України.
Дані обставини також підтверджуються протоколом огляду матеріалів негласних слідчо (розшукових дій) від 08.07.2014 та протоколом проведення слідчого експерименту від 04.07.2014 за участю ОСОБА_9 .
Згідно протоколів про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 02.07.2014, між обвинуваченим та ОСОБА_9 27.06.2014 та 01.07.2014 відбувалися телефонні розмови, в ході яких вони домовлялися про зустріч. 27.06.2014, та тричі 28.06.2014 ОСОБА_8 мав телефонні розмови з іншими особами (в тому числі допитаними свідками), в яких обговорювалось питання щодо пошуку кандидатів на вступ до Чернігівського юридичного коледжу. При цьому ОСОБА_8 казав, що є можливість 100% влучення в ціль, щоб людина потрапила.
У списку кандидатів на денну форму навчання (за держзамовленням) Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України у 2014 році станом на 10 липня 2014 року ОСОБА_13 значиться під номером 204.
Відповідно до копії наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області від 14.01.2013 № 11 о/с, ОСОБА_8 з 14.01.2013 призначено на посаду старшого інспектора відділу охорони режиму, нагляду і безпеки УДПтС України в Чернігівській області. Звільнено з посади наказом від 02.07.2014 № 90 о/с за власним бажанням.
Згідно посадової інструкції, затвердженої начальником УДПтС України в Чернігівській області 30.03.2012, обвинувачений за службовими обов`язками стосунку до вступу абітурієнтів на навчання не мав, тобто не мав змоги впливати на вступ ОСОБА_13 до навчального закладу.
При цьому обвинувачений спочатку сам повідомив ОСОБА_9 про можливість гарантованого вступу племінниці останнього до навчального закладу за умови сплати грошових коштів, хоча сам ОСОБА_9 подібного наміру до цього не мав, а потім активно спонукав його до передачі коштів, зазначаючи про необхідність зробити це до 01 липня. Під час передачі коштів ОСОБА_8 переконував ОСОБА_9 , що все буде в порядку і він має вихід на самий верх. Такі дії є підбуренням.
Також суд враховує, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та аудіо- записи телефонних розмов ОСОБА_8 свідчать про пошук ним бажаючих вступити до Чернігівського юридичного коледжу, хоча проведення такої роботи не входило до його службових обов`язків. Суд розцінює це як систематичний пошук можливостей для вчинення інших кримінальних правопорушень, що узгоджується з пред`явленим обвинуваченням.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство); та за ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 КК України як підбурювання до надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
При цьому, оцінюючи доводи сторони захисту про те, що обвинувачення за ч.1 ст.190, ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 КК України є взаємовиключним, оскільки ОСОБА_8 не міг мати умислу одночасно і на шахрайство, і на підбурення до надання неправомірної вигоди службовій особі, суд зважає на наступне.
Згідно ч.ч.1, 4 ст.27 КК України співучасниками злочину, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник. Підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину.
Відповідно до ч.2 ст.29 КК України підбурювач підлягає кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає злочин, вчинений виконавцем.
Тобто, визначальним для кваліфікації дій підбурювача є намір не співучасника, а виконавця кримінального правопорушення, тобто ОСОБА_9 , якого ОСОБА_8 підбурював саме до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини вчинення та їх наслідки, що ОСОБА_9 потерпілим себе не вважає і майнова шкода йому не заподіяна, що обвинувачений вину не визнав при її доведеності, особу обвинуваченого - його вік, сімейний та майновий стан, освіту, рід занять, стан здоров`я відповідно до даних, що маються у справі, позитивну характеристику за колишнім місцем служби, що він не притягувався раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, у судовому засіданні не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу у межах санкцій частин статей, якими передбачено покарання за вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речовими доказами слід розпорядитися відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 КК України і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.;
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1