УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_11, ОСОБА_12,

розглянувши в судовому засіданні 19 березня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Волинської області від 7 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 26 червня 2014 року засуджено

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого вироком Горохівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2012 року за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 800 гривень,

за ч. 2 ст. 249 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік із конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого;

за ч. 1 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки із конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та навчання, періодично з'являтися для реєстрації.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дохід держави в рівних частках 243, 6 гривень судового збору.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_7, щодо якого касаційну скаргу не подано.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, 4 травня 2013 року близько 5 години 20 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_7, в с. Гумнище Горохівського району на території Хріницького водосховища річки Стир, в період нересту риби, незаконно займався рибним, водним добувним промислом, заподіявши істотну шкоду державним рибним ресурсам на суму 7844 гривень.

Крім того, ОСОБА_6, будучи засудженим вироком Горохівського районного суду від 26 грудня 2012 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1800 гривень, будучи належно ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, з 25 січня по 2 вересня 2013 умисно ухилявся від сплати штрафу.

За апеляцією прокурора вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано Апеляційним судом Волинської області та постановлено свій вирок від 7 жовтня 2014 року.

Цим вироком ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 249 КК України 1 рік обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого, за ч. 1 ст. 389 КК України 1 рік обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, визначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і 2 місяці з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого, та на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і 2 місяці з конфіскацією знарядь, засобів промислу і всього добутого та штрафу в розмірі 1 800 гривень, який у відповідності до п. 3 ст. 72 КК України виконується самостійно.

Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дохід держави в рівних частках 243 гривні 60 копійок судового збору. У решті вирок місцевого суду щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вирок суду апеляційної інстанції змінити у зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок суворості. Зазначає, що при призначенні покарання апеляційним судом не враховано ряд пом'якшуючих покарання обставин та інших, які дають підстави для пом'якшення йому покарання. У зв'язку з цим просить на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши кримінальне провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій, в касаційній скарзі засудженого не заперечується.

При призначенні покарання ОСОБА_6, відповідно до вимог ст. 65 КК України, апеляційним судом враховано ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України віднесено до категорії невеликої тяжкості, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин та дане правопорушення учинив не відбувши покарання за попереднім вироком, не визнання ним вини, не відшкодування матеріальної шкоди, а також обтяжуючі покарання обставини - рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою. Відсутність пом'якшуючих покарання обставин.

Отже, призначене апеляційним судом засудженому ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для його пом'якшення та зміни судового рішення, як про це йдеться в касаційній скарзі засудженого, не знайдено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Волинської області від 7 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10