Справа № 165/3544/13-к Провадження №11-кп/773/184/14 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1.2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України

13 червня 2014 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000895 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 12.03.2014 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинська Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, приватного підприємця, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджено:

- за ч.1 ст.307 КК України до 4 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, якщо останній протягом 3 років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання чи роботи та періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

Початок іспитового строку визначено обчислювати ОСОБА_7 з моменту проголошення вироку - 12 березня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 2574 грн. 60 коп.за проведення експертиз по справі.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_7 скасовано.

Вироком вирішено долю речових доказів по справі.

В С Т А Н О В И В:
Вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому що, під час проведення працівниками міліції оперативної закупівлі наркотичних засобів, останній у м. Нововолинську незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні дані та особа легендовані) 30 липня 2013 року - 0,0009 г., 13 серпня 2013 року, повторно - 0,0009 г., 05 вересня 2013 року, повторно - 0,0004 г. наркотичний засіб оббіг якого обмежено - бупренорфін, за що, в кожному окремому випадку отримав по - 250 грн.

Крім того, 05 вересня 2013 року, близько 20 год. працівниками Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено частину таблетки білого кольору, що містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін масою 0,00015г, яку ОСОБА_7 повторно, незаконно зберігав з метою збуту.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вважає, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції дійшов невірних висновків про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та безпідставного застосував ст. 69 КК України. Вважає що вказані у вироку пом`якшуючі обставини безпосередньо не впливають на характеристику обставин, мотивів та мети вчинення та тяжкість злочинів, їх негативні наслідки, а отже і не можуть бути визнані такими, що впливають на тяжкість кримінальних правопорушень та істотно знижують їх ступінь. Суд одні і ті ж обставини врахував, як підставу для застосування ст. 69 та ст. 75 КК України. Крім того, в доповненні до апеляційної скарги вказано на істотні суперечності в мотивувальній частині постановленого вироку. Суд визнав ОСОБА_7 винним у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, хоча не визнав доведеним сам факт незаконного придбання та зберігання. Кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України суд безпідставно вказав про наявність такої ознаки, як незаконне придбання наркотичних засобів. Просить скасувати вирок суду та ухвалити свій вирок яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вказує на правильність призначеного покарання згідно вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 березня 2014 року та зазначає, що суд виніс законне та обґрунтоване рішення. Просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляції та доповнень до апеляції, міркування прокурора, який підтримав апеляцію з доповненнями до неї та просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , про заперечення апеляційної скарги прокурора та залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції, обставини справи ні стороною захисту, а ні стороною обвинувачення не оспорювались. На підставі цього суд першої інстанції прийняв рішення про проведення скороченого провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_7 , провівши його у повній відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України. Судом було з`ясовано чи правильно розуміють особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оскільки судом першої інстанції дослідження доказів по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_7 не проводилось, суд апеляційної інстанції в порядку ст. 404 КПК України позбавлений можливості їх дослідити, та як наслідок не може прийняти до уваги викладені в доповненні до апеляційної скарги доводи щодо суперечностей в мотивувальній частині вироку, які стосуються кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене апеляційний суд переглядає вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 12.03.2014 року лише в частині призначеного покарання.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 покарання, належним чином виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання.

Перевіряючи відповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання воно в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки суду щодо призначення міри покарання належним чином мотивовані, тому не має підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання з мотивів викладених в апеляційній скарзі.

В процесі апеляційного перегляду справи, стороною захисту було надано характеристику з реабілітаційного центру « 12+» в якому обвинувачений проходить соціально-психологічну реабілітацію. Характеризуючи дані ОСОБА_7 згідно вказаного документи виключно позитивні. Крім того, вказано, що ОСОБА_7 довірили обов`язки старшого реабілітанта, які потребують відповідальності та психологічної підтримки молодших реабілітнтів.

Вказані обставини підтверджують висновки суду та вказують на те, що ОСОБА_7 має здатність виправитися без реального відбування покарання та досягнути мети покарання без ізоляції обвинуваченого від суспільства.

Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону при призначенні покарання ОСОБА_7 , які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 12 березня 2014 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня їх проголошення, шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: