Справа №1-218-10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Кормана О.В.

при секретарі ОСОБА_1

з участю прокурора Печенюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітня дочка, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 18 вересня 2008 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права управляти транспортними засобами на строк 2 роки, на підставі статті 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим терміном три роки, з покладенням обов'язку, передбаченого ст.76 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 в липні 2009 року, знаходячись в м.Київ, у невстановленої слідством особи незаконно придбав посвідчення водія серії ААВ №117834 та талон попередження до нього серії КІО №621347, які в послідуючому використовував для власних потреб, достовірно знаючи, що вони підроблені. З вересня 2009 року о 9 годині 40 хвилин на 208 км автодороги «Черкаси-Умань» в с.Доброводи Уманського району працівниками міліції під час перевірки реєстраційних документів на автомобіль у громадянина ОСОБА_2 було виявлено та вилучено посвідчення водія серії ААВ №117834 та талон попередження до нього серії КІО №621347. які згідно висновку експерта №45 від 11.09.2009 року виготовлені не підприємством-виробником, посвідчення водія серії ААВ №117834 не відповідає держзамовленню ПВЕ №924645 Консорціум «ЄДАПС» зам.0070.2007 01, а талон попередження до посвідчення водія серії КІО №62.1347 не відповідає замовленню Держзнак. ГІК «Україна». Зам.4-3505.2004, які видаються МРЕВ та надають право на користування автотранспортом.

Будучи допитаним в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, пояснивши, що у 2008 році він був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У зв'язку з тим, що необхідно було відшкодовувати збитки потерпілим, у нього виникли фінансові труднощі, він змушений був на свого брата, так як сам він перебував під слідством, оформити кредит на суму 60000 доларів США, частину з якого направив на відшкодування збитків. Також йому потрібно була високооплачувана робота, а для цього виникала потреба у наявності посвідчення водія, так як вироком суду він був позбавлений права управляти транспортними засобами. Так як отримати посвідчення водія офіційним шляхом він не міг, то вирішив скористатись послугами фірм, які працюють через мережу Інтернет. Він знайшов такий сайт і зв'язався з чоловіком по телефону, який був зазначений в мережі Інтернет. Це відбувалось невесні 2009 року. Чоловік сказав під'їхати у м.Київ і вони обумовили місце зустрічі неподалік метро «Либідська». Приїхавши дня через три на обумовлене місце, підсудній зустрівся з невідомим йому чоловіком та пояснив, чому у нього вилучили права водія. Той чоловік сказав, що, так як прав позбавили у зв'язку з кримінальною справою, це буде коштувати 500 доларів США. Підсудній передав чоловікові свої фото, картку водія та анкетні дані. Невідомий чоловік сказав, що посвідчення водія треба робити заднім числом по місцю реєстрації підсудного. Було вирішено робити посвідчення від імені МРЕВ в Одеській області. Невідомий чоловік був у формених штанах працівника міліції та цивільній куртці, тому підсудній зробив для себе висновок, що невідомий являється працівником міліції. Одразу гроші не передавались. Через тиждень підсудній знову зустрівся з невідомим чоловіком в м.Київ. і той передав йому посвідчення водія на ім'я підсудного та талон попередження до вказаного посвідчення, підсудний в свою чергу передав незнайомцю за послуги 500 доларів США. Невідомий чоловік сказав, що ще через тиждень слід приїхати за карткою водія, але підсудний за нею вже не їздив. Отримавши посвідчення водія та талон попередження підсудний ними користувався, вважаючи, що вони являються дійсними. Його неодноразово зупиняли працівники ДАІ, перевіряли документи, і у них сумніву в їх достовірності не виникало. З вересня 2009 року в с.Доброводи він був зупинений працівником ДАІ, який перевіряючи посвідчення водія підсудного зазначив, що воно викликає у нього підозру, та запропонував проїхати в Уманське МРЕВ для перевірки посвідчення водія. Підсудній при цьому не вказував, яким чином він придбав посвідчення. Вони приїхали в Уманське МРЕВ. працівник ДАІ зайшов в приміщення і хвилин через сорок вийшов, при цьому запитав підсудного де ж він взяв посвідчення. Підсудній розповів що купив в м.Києві. Працівник ДАІ його опитав, при цьому підсудний розповів як він придбавав посвідчення водія та талон попередження до нього. Після того як працівник ДАІ його зупинив та забрав посвідчення водія і талон попередження, підсудний вказаних документів більше не бачив і назад не отримував. Також підсудний зазначив, що дата видачі підробленого посвідчення водія зазначена як 29 липня 2007 року, тобто до вироку суду від 18.09.2008 року, коли у підсудного було наявне посвідчення водія з правом керування транспортними засобами категорії А та В. Згідно підробленого посвідчення водія підсудний мав право також керувати транспортними засобами категорій С, О та ОЕ, хоча, як зазначив сам підсудний, для отримання таких категорій він навчання не проходив та іспити по них не здавав.

В судовому засіданні були оглянуті речові докази по справі: посвідчення водія серії ААВ №117834, виготовлені на бланку ГІВБ №924645, та талон попередження серії КІО №621347. Під час огляду документів підсудний підтвердив, що саме ці документи він купував в м.Києві і саме ці документи у нього 3 вересня 2010 року вилучив працівник ДАІ.

Свою вину визнав частково в тій частині, що отримав посвідчення водія та талон попередження у невстановленому порядку, проте вважав що ці документи справжні, так як до їх вилучення вони ні у кого підозр не викликали, а тим більше він вважав, що особа, яка йому їх передала, являлась працівником міліції. Просив суд при призначенні покарання врахувати його важкий матеріальний стан, стан здоров'я батька, необхідність відшкодування завданих збитків попереднім злочином, та застосувати до нього покарання, не пов'язане з позбавленням волі.

Не дивлячись на часткове визнання підсудним своєї вини, його вина підтверджується матеріалами справи та показами осіб, допитаними в судовому засіданні.

Будучи допитаний в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_3, інспектор ДПС Уманської роти ДАІ. вказав, що 3 вересня 2009 року в с.Доброводи ним був зупинений для перевірки автомобіль під керуванням ОСОБА_2. При перевірці документів, у свідка виник сумнів щодо справжності посвідчення водія на ім'я ОСОБА_2, так як справжнє посвідчення водія має жовтуватий відтінок, а надане підсудним посвідчення мало рожевий відтінок. Талон попередження до посвідчення водія одразу у нього підозр не викликав. Свідок запропонував підсудному проїхати в Уманське МРЕВ для перевірки справжності посвідчення водія. При цьому, посвідчення водія та талон попередження до нього, залишились у свідка. Під'їжджаючи до Уманського МРЕВ, підсудний пояснив свідкові, що посвідчення водія придбав у м.Києві. Свідок заніс вилучене посвідчення водія та талон попередження експертові, який вказав, що документи мають ознаки підробки. Після чого свідок детально опитав підсудного і той розповів про обставини придбання документів. При цьому посвідчення водія та талон попередження залишились у експерта. При наданні у судовому засіданні свідкові посвідчення водія серії ААВ №117834, виготовленого на бланку ПВБ №924645, га талону попередження серії КІО №621347, свідок підтвердив, що саме ці документи він вилучив у підсудного 3 вересня 2009 року.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_4, з приводу наданого ним висновку експерта №45 від 11 вересня 2009 року, пояснив, що вказаний висновок надавався ним на підставі постанови слідчого від 7 вересня 2009 року по кримінальній справі №. При цьому експертом досліджувались посвідчення водія серії ААВ №117834, виготовлене на бланку ПВБ №924645, та талон попередження серії КІО №621347, що вбачається з вступної та описової частини висновку. Під час дослідження було виявлено, що бланки наданих на дослідження документів, не відповідають держзамовленню, тобто являються підробленими. В описовій частині експертизи та у резолютивній частині експертизи, ним помилково було зазначено серію та номер посвідчення водія КІО №621347, хоча це була серія га номер талону попередження, що досліджувався, а також помилково зазначено серію та номер талону попередження як КІО №403416. Вказані технічні помилки були викликані обмеженим терміном виготовлення експертизи та тим, що на комп'ютері, де виготовлявся висновок, могли залишитись дані з попередніх експертиз. В судовому засіданні експерт, оглянувши речові докази приєднані до справи, підтвердив свій висновок в тій частині, що всі виявлені ознаки невідповідності бланків посвідчення водія та талону попередження до нього, стосуються саме посвідчення водія серії ААВ №117834, виготовленого на бланку ПВБ №924645, та талону попередження серії КІО №621347.

Будучи допитаним в якості свідка по справі ОСОБА_5, слідчий СВ Уманського РВ ГУМВС, показав, що ним була порушена та розслідувалась кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.З ст.358 КК України. Матеріали дослідчої перевірки він отримав від начальника слідчого відділу. У матеріалах були наявні посвідчення водія серії ААВ №117834 та талон попередження серії КІО №621347. Всі документи, які він отримав, він долучив до кримінальної справи. Яким чином вилучались документи у підсудного він не знає. На те, що у висновку експерта не співпадають серія та номер посвідчення водія та талону попередження до нього, він не звернув уваг и.

Вина підсудного підтверджується такими матеріалами справи, а саме:

-рапортом дільничного інспектора Уманського РВ ГУМВС Куницького від 7 вересня 2009 року (а.с.З) про передачу матеріалів дослідчої перевірки в СВ Уманського РВ ГУМВС. До рапорту додаються матеріали на 12 аркушах, посвідчення водія ААВ 117834, виданого МРЕВ ДАІ України в Одеській області, та талон КІО №621347;

-рапортом інспектора ДПС Уманської роти ОСОБА_3 1.1, від 3 вересня 2009 року (а.с.5), у якому він зазначає, що при несенні служби 3 вересня 2009 року в с.Доброводи

Уманського району на 208 км а/д Черкаси-Умань близько 9 години 40 хвилин був зупинений автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого в Уманському районі, с.Родниківка, вул.Тімірязєва, 42. Під час перевірки документів, посвідчення водія та талон попередження викликали сумнів в його дійсності, та згідно довідки експерта №44 від 3 вересня 2009 року вони виготовлені кустарним методом;

протоколом огляду речових доказів від 7 вересня 2009 року (а.с. 16), у якому зазначено, що був проведений огляд предметів, які 3 вересня 2009 року були вилучені працівниками міліції під час перевірки реєстраційних документів на автомобіль у громадянина ОСОБА_2 в с.Доброводи Уманського району. Оглянуті були посвідчення водія серії ААВ №1 17834 та талон попередження серії КІО №621347;

висновком експерта №45 від 11.09.2009 року (а.с.21-26), з якого вбачається, що на підставі постанови слідчого про призначення експертизи від 7 вересня 2009 року по кримінальній справі № була проведена експертиза посвідчення водія серії ААВ №117834 та талону до посвідчення водія серії КІО №621347 по питаннях, поставлених слідчим і які стосувались вказаних документів. З описової частини експертизи та фотозображень, вбачається, що експертом досліджувались саме посвідчення водія серії ААВ №117834 та талон до посвідчення водія серії КІО №621347, бланки яких не відповідали держзамовленню. Крім того, бланк посвідчення водія виготовлений не підприємством-виробником. Невідповідність даних, зазначених у висновку експерта щодо серії та номеру досліджуваних бланків посвідчення водія та талону до посвідчення водія, були з'ясовані у судовому засіданні шляхом допиту експерта, який проводив експертизу, та пояснив, що мала місце технічна помилка. Тому суд вважає вказану невідповідність такою, що не впливає на визначення речових доказів підробленими та приймає висновок експерта та його покази як докази, які не потребують проведення додаткової чи повторної експертизи; - даними листа начаїьника управління Державтоінспекпії ГУ МВС України в Одеській області від 8 жовтня 2009 року (а.с.77-78), згідно якого посвідчення водія на пластиковій основі ПВБ №924645 та талон до посвідчення КІО №621347 в РЕП ДАІ в Одеській області на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, не видавались;

речовими доказами по справі: посвідченням водія серії ААВ №117834. виготовленим на бланку серії ПВБ №924645, та талону до посвідчення водія серії КІО №621347.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та належності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 доведена і його дії суд кваліфікує за ч.З ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

Посилання підсудного на те, що він вважав, що придбані ним посвідчення водія та талон попередження нього, являються справжніми, так як він ними користувався певний час і у працівників міліції вони підозри не викликали, а також те, що особа, у якої він придбав вказані документи являлась, на його думку, працівником міліції, суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приймає до уваги те, що підсудний знав, що вироком Любашівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2008 року його позбавлено права управляти транспортними засобами на два роки. Крім того, підсудний раніше отримував посвідчення водія та знав порядок їх отримання і орган, який уповноважений видавати такий документ. Всупереч цьому, підсудний умисно, користуючись послугами мережі Інтернет та невідомої особи, придбав посвідчення водія та талон попередження до нього, достовірно знаючи, що він позбавлений права управляти транспортними засобами, у зв'язку з чим він не мав права на отримання посвідчення водія у встановленому законом порядку. Крім того, підсудний сам зазначив, що з невідомою особою він узгодив орган, від імені якого будуть оформлені документи, та те, що вони будуть оформлені заднім числом. Дата видачі підробленого посвідчення водія зазначена як 29 липня 2007 року, тобто до вироку суду від 18.09.2008 року, коли у підсудного було наявне посвідчення водія з правом керування транспортними засобами категорії А та В. Згідно підробленого посвідчення водія підсудний мав право також керувати транспортними засобами категорій С, Б та БЕ, хоча, як зазначив сам підсудний, для отримання таких категорій він навчання не проходив та іспити по них не здавав. Той факт, що підроблене посвідчення водія та талон попередження до нього, не було виявлено до 3 вересня 2009 року іншими працівниками ДАІ, не може свідчити про відсутність в діях підсудного складу злочину.

У суду не викликає сумнівів той факт, що посвідчення водія серії ААВ № 117834, виготовлене на бланку серії ПВБ №924645, та талон до посвідчення водія серії КІО №621347, які долучені до справи в якості речових доказів, були тими документами, які З вересня 2009 року були вилучені у підсудного, так як вказане підтвердив у судовому засіданні як сам підсудний, так і свідок ОСОБА_3 1.1, та експерт ОСОБА_4

Покази свідка ОСОБА_6, який був допитаний в судовому засіданні за клопотанням підсудного, також не спростовують вини підсудного у вчиненні злочину, так як свідок лише підтвердив той факт, що він оформляв на своє ім'я кредит у банку на потреби брата, так як той мав намір розрахуватись з потерпілими. Обставин злочину, у якому обвинувачується підсудній, покази свідка не стосувались.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, позитивну характеристику з місця проживання (а.с.41).

Обставиною, яка пом'якшує покарання для підсудного ОСОБА_2 суд визнає наявність на утриманні неповнолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.39).

Обставиною, яка обтяжує покарання для підсудного ОСОБА_2 являється рецидив злочинів.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання за ч.З ст.358 КК України у виді арешту.

Згідно вироку Любашівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2008 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права управляти транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_2 звільнений від призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на три роки. Також засудженого згідно статті 76 КК України зобов'язано періодично з'являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи (а.с.52).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинив злочин у період іспитового строку, встановленого вироком Любашівського районного суду Одеської області від 18.09.2008 року, тому, згідно статті 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Суд вважає, що до призначеного покарання слід частково приєднати невідбуте основне покарання у виді позбавлення волі, та повністю приєднати додаткове покарання, призначене вироком суду від 18.09.2008 року, так як підсудний фактично його не відбув, керуючи транспортними засобами, в т.ч. з підробленими посвідченням водія та талоном попередження до нього.

У зв'язку з тим, що згідно статті 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий, призначене покарання у виді арешту, підлягає переведенню в позбавлення волі з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Судові витрати, що їх зробив орган дізнання та досудового слідства при провадженні у даній справі (проведення дослідження та експертизи - а.с. 9, 20) на загальну суму 600 грн. 96 копійок, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області.

Речові докази по справі: підроблені посвідчення водія серії ААВ №117834 та талон попередження серії КІО №621347, слід залишити при матеріалах справи.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 слід змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту, застосувавши його у залі суду. При цьому суд таке рішення мотивує необхідністю забезпечення виконання вироку в частині покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись статтями 321, 323, 324, 327, 330-335 КПК України, суд,-

3 АС У ДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України і призначити йому покарання у виді шести місяців арешту, що відповідно до п.п. „а" п.1 ч.1 ст.72 КК України, відповідає шести місяцям позбавлення волі.

На підставі статті 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, з невідбутого покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2008 року у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права управляти транспортними засобами на строк на 2 роки, частково приєднати основне покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі, та повністю приєднати невідбуте додаткове покарання у виді позбавлення права управляти транспортними засобами на строк 2 роки, і остаточно визначити до відбування покарання у виді п'яти років двох місяців позбавлення волі з позбавленням права управляти транспортними засобами на строк два роки.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_5, змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши його під варту із зали суду.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту його затримання, тобто з 13 травня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області судові витрати у сумі 600 грн. 96 копійок.

Речові докази по справі: підроблені посвідчення водія серії ААВ №117834 та талон попередження серії КІО №621347 - залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_2 - протягом 15 діб з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: О.В. Корман