Справа №591/5679/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/108/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судима 30 серпня 2013 року за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу 850 грн, 10 лютого 2014 року рішенням суду вид покарання замінено на громадські роботи строком на 50 годин,

засуджена за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено покарання 2 роки 6 днів позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто процесуальні витрати 491 грн 92 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
2 червня 2014 року на ринку по вулиці Інтернаціоналістів у м. Суми обвинувачена ОСОБА_7 з метою виготовлення наркотичного засобу придбала біля 1 кг макового насіння та розчинник 646, після чого в аптеці придбала медичні шприци, розчинник аміаку, пігулки «аспітер», в продовольчому магазині придбала необхідну посуду та на березі річки Псел в м. Суми біля 14 години повторно незаконно виготовила наркотичний засіб опій ацетильований у кількості 6 мл, із яких 2 мл вжила особисто, а решту розмістила у два медичні шприци по 2 мл в кожний та перевезла до місця свого проживання в м. Суми, де незаконно зберігала без мети збуту.

3 червня 2014 року та 4 червня 2014 року обвинувачена ОСОБА_7 за місцем проживання вжила виготовлений нею наркотичний засіб опій ацетильований у кількості 4 мл, після чого біля 21 години 4 червня 2014 року ОСОБА_7 була затримана на вулиці Садовій в м. Суми, при цьому у неї було вилучено два медичні шприци місткістю 2 мл кожен із залишками рідини коричневого кольору, яка за висновком експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, загальною масою у перерахунку на суху речовину 0,065 г.

В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури м. Суми ОСОБА_8 просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначення надто м`якого покарання. Крім того стверджує про неправильне застосування судом вимог ст. ст. 71, 72 КК України, оскільки покарання за попереднім вироком у виді штрафу повинно виконуватися самостійно, в зв`язку з чим просить ухвалити новий вирок.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Вислухавши доповідь судді про суть вироку та поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченої про залишення судового рішення без зміни, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, зокрема показаннях обвинуваченої у судовому засіданні, в яких вона повністю визнала себе винною у скоєнні злочину і не заперечувала своєї причетності до вчинення незаконних дій у сфері обігу наркотичних засобів, у зв`язку з чим справа розглядалася в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, без дослідження інших доказів.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ст. 309 ч. 2 КК України є правильною і не оспорюється.

Згідно з вимогами ст. ст. 71, 72 КК України у випадку, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, при цьому основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2013 року обвинувачена ОСОБА_7 засуджена за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу 850 грн, який не сплатила і ухвалою цього суду від 10 лютого 2014 року покарання у виді штрафу їй замінено на 50 годин громадських робіт.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначивши покарання на підставі ст. 71 КК України приєднав невідбуте обвинуваченою покарання у виді громадських робіт, яке вироком суду ОСОБА_7 не призначалося.

Таким чином суд покарання за сукупністю вироків призначив не у відповідності до вимог кримінального закону, а тому колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в цій частині змінити, зазначивши, що покарання за вироком суду від 18 грудня 2014 року за ст. 309 ч. 2 КК України у виді 2 років позбавлення волі та покарання за вироком суду від 30 серпня 2013 року у виді 850 грн штрафу повинні виконуватися самостійно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами, при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка характеризується в цілому позитивно, а також інші обставини справи, зокрема щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину і призначив покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неможливості виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, не є достатніми для визнання неправомірним застосування ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ст. 309 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2014 року у виді 2 років позбавлення волі та покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2013 року у виді 850 гривень штрафу виконувати самостійно.

Згідно з вимогами ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя ОСОБА_2