1-кп/214/153/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0004236 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, романської національності, без освіти, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
· 10.01.2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік;
який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , повторно 17.11.2014 року, приблизно о 13-30 годині, знаходячись в приміщенні магазину «Парфуми», який розташований в торгівельному комплексі «Бульвар Вечірній», що по вул. Корнійчука, 3 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи те, що його дії носять відкритий характер для оточуючих та безпосередньо потерпілої ОСОБА_4 , в руках у якої знаходилися грошові кошти, відкрито, шляхом ривка, заволодів вищевказаними грошовими коштами у сумі 300 гривень, купюрами номіналом 200 гривень 1 штука, та 100 гривень 1 штука, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадені грошові кошти на власну користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Внаслідок злочинних умисних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 був спричинений збиток у розмірі 300 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, суду пояснив, що 17.11.2014 року, приблизно о 13-00 годині, він зайшов до магазину, який розташований в м. Кривому Розі, в якому продається парфумерія. В магазині він купив духи та передав продавцю 500 гривень однією купюрою, а остання дала йому здачу приблизно 470 гривень. Але потім він передумав купувати духи та попросив у продавця повернути його кошти, оскільки він вирішив повернути товар. Продавець заплуталась в грошах, повернувши йому його 500 гривень, та зверху передала ще 300 гривень. Він не звернувши на це уваги, вийшов спокійно з магазину, сів до автомобіля та поїхав. Потім коли він на автомобілі доїхав майже до м. Дніпродзержинськ його було зупинено на барикаді, де він і помітив, що у нього зайві 300 гривень. Якби він відразу побачив, що продавець дала йому зайві гроші, то повернув би їх останній. Він не визнає, що відкрито вихватив у потерпілої грошові кошти та втік, оскільки він вийшов з магазину спокійно та пішов до автомобіля, при цьому за ним ніхто не гнався та в слід не кричав. Він визнає шахрайство, оскільки він видурив у продавця кошти.
Окрім не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 17.11.2014 року, приблизно в 13-30 годині, до магазину «Парфуми» по вул. Корнійчука, 3, в Саксаганському р-ні м. Кривого Рогу, зайшов обвинувачений ОСОБА_6 та попросив придбати туалетну воду, а потім вибрав жіночі сережки. За все що останній придбав треба було заплатити 55 гривень. Обвинувачений ОСОБА_6 передав їй 500 гривень, котрі вона поклала до каси та дала здачу. В той момент зайшла до магазину постійна покупець. Обвинувачений ще стояв біля прилавку та не забрав товар, який придбав. Обвинувачений почав щось їй казати, але вона його не розуміла. Потім вона спитала у ОСОБА_6 що він хоче, а потім вирішила забрати товар назад та повернула йому грошові кошти в сумі 500 гривень та попросила повернути їй здачу. Обвинувачений повернув, але там було всього 255 гривень. Вона стала казати обвинуваченому щоб він повернув всю здачу, однак він не повертав. В руці у обвинуваченого були зажаті її гроші. Вона забрала гроші у обвинуваченого, перерахувала, і тут відчула ривок. Обвинувачений вирвав у неї кошти в сумі 300 гривень, одна купюра номіналом 200 гривень, а інша 100 гривень, та вибіг з магазину. У неї в руках залишились 3 купюри номіналом по 50 гривень. Вона одразу побігла за обвинуваченим. Вона кричала щоб допомогли затримати грабіжника. Також за обвинуваченим побіг чоловік, який був покупцем у іншому магазині, але не наздогнав його. Однак чоловік запам`ятав в яку машину сів обвинувачений та запам`ятав номера автомобіля. О 14-00 годині вже приїхали працівники міліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 17.11.2014 року точної години не пам`ятає, але була світла пора доби, він знаходився біля хлібного ларька, що розташований на бульварі Вечірньому, стояв в черзі за хлібом. Магазин «Парфуми» розташований від ларька на відстані 5 метрів. Коли раптово з магазину «Парфумерія» вибіг обвинувачений по справі. Вслід за обвинуваченим вибігла потерпіла та просила допомогти затримати обвинуваченого, оскільки останній у неї викрав гроші. Він стояв дивився на обвинуваченого, а останній обернувся та подивився на нього. Обвинувачений сів до автомобіля ВАЗ дев`ятої моделі синього кольору, який стояв від магазину на відстані 7-10 метрів, та поїхав. Коли приїхала міліція, він їм розповів все що бачив. Потім він впізнав обвинуваченого в міліції.
Крім показань допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідка, винність обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України також підтверджується письмовими доказами, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- протоколом огляду місця події від 17.11.2014 року, відповідно до якого був оглянутий магазин «Парфуми», який розташований за адресою вул. Корнійчука, 3 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу (Т. 2 а.а.с. 15-16);
- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 22.11.2014 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 , впізнала ОСОБА_6 за зростом, статурою, формою та рисами обличчя, як чоловіка який 17.11.2014 року відкрито викрав належні їй грошові кошти знаходячись в приміщенні магазину «Парфум» (Т. 2 а.а.с. 22-24);
- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 22.11.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 , впізнав ОСОБА_6 за зростом, статурою, формою та рисами обличчя, як чоловіка який 17.11.2014 року вибігав з магазину «Парфум», а за ним біг ще один хлопець, який як здалося, намагався його наздогнати (Т. 2 а.а.с. 27-29);
Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням обвинуваченого, потерпілого та свідка по справі.
Показання потерпілої та свідка, дані наведених процесуальних документів, та на підставі сукупності доказів встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.
Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого діяння.
Аналізуючи сукупність досліджених судом доказів, суд розцінює не визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_6 , як бажання уникнути відповідальності за скоєний ним злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не виривав з рук потерпілої гроші та не тікав з магазину, а спокійно пішов і ніхто його не наздоганяв, також перевірено судом, однак суд розцінює їх як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути відповідальності за вчинене.
Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються письмовими доказами по справі та показаннями потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 даними в судовому засіданні.
Так, відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання від 22.11.2014 року потерпіла ОСОБА_4 , впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 за зростом, статурою, формою та рисами обличчя, як чоловіка який 17.11.2014 року відкрито викрав належні їй грошові кошти знаходячись в приміщенні магазину «Парфуми» (Т. 2 а.а.с. 22-24);
Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання від 22.11.2014 року, свідок ОСОБА_8 , впізнав ОСОБА_6 за зростом, статурою, формою та рисами обличчя, як чоловіка який 17.11.2014 року вибігав з магазину «Парфуми», а за ним біг ще один хлопець, який як здалося, намагався його наздогнати (Т. 2 а.а.с. 27-29);
Крім того, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що обвинувачений вирвав у неї кошти в сумі 300 гривень, одна купюра номіналом 200 гривень, а інша 100 гривень, та вибіг з магазину. У неї в руках залишились 3 купюри номіналом по 50 гривень. Вона одразу побігла за обвинуваченим та кричала щоб допомогли затримати грабіжника. Також за обвинуваченим побіг чоловік, який був покупцем у іншому магазині, але не наздогнав його.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що суду пояснив, що 17.11.2014 року він бачив як раптово з магазину «Парфумерія» вибіг обвинувачений по справі, вслід за яким вибігла потерпіла та просила допомогти затримати останнього, оскільки той викрав у неї гроші. Він роздивився обвинуваченого, оскільки останній обернувся та подивився на нього. Обвинувачений сів до автомобілю ВАЗ дев`ятої моделі синього кольору, який стояв від магазину на відстані 7-10 метрів, та поїхав. Крім того, він впізнав обвинуваченого в міліції.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо визнання в його діях шахрайства та розкаяння останнього, оскільки зазначені доводи спростовуються його показаннями даними в ході судового розгляду, котрі він неодноразово змінював.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду спочатку пояснював, що продавець заплуталась в грошах, повернувши йому його 500 гривень, та зверху передала ще 300 гривень. Він не звернувши на це уваги, вийшов спокійно з магазину, сів до автомобіля та поїхав. Потім коли він на автомобілі доїхав майже до м. Дніпродзержинськ його було зупинено на барикаді, де він і помітив, що у нього зайві 300 гривень. Якби він відразу побачив, що продавець дала йому зайві гроші, то повернув би їх останній. Вищезазначені показання обвинуваченого спростовуються його ж доводами щодо визнання в його діях шахрайства, оскільки останній пояснював, що дійсно видурив у продавця кошти.
Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про, нібито, неправильну кваліфікацію його дій по ч.2 ст.186 КК України, суд розцінює, як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєння тяжкого злочину.
Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні вищезазначені докази, вважає що вони є обґрунтовані, належні, достовірні та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому судом визнається добровільне відшкодування завданого збитку, а саме, відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди(Т.2 а.с.113).
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_6 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 85).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який раніше судимий (Т. 2 а.а.с. 77, 79, 81), на обліку в КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня «ДОР» у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (Т. 2 а.а.с. 85, 86), відсутність у потерпілого претензій матеріального та морального характеру, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі.
Разом з цим, суд зазначає про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства, оскільки він є особою, яка вчинила тяжкий злочин в період відбування покарання з випробуванням за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст.186 КК України, а тому суд не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього при призначенні покарання положень ст.ст.69, 75 КК України.
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Крім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд вважає, необхідним застосувати ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.01.2014 року, призначивши остаточно покарання за сукупністю вироків.
Оскільки ОСОБА_6 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально тому, до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо останнього необхідно залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно відраховувати з моменту затримання, тобто з 22 листопада 2014 року (Т. 2 а.с. 41).
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.01.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років 01(одного) місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної чинності.
Строк покарання ОСОБА_6 числити з моменту затримання, тобто з 22 листопада 2014 року (Т. 2 а.с. 41).

Речові докази мобільний телефон марки Alkatel ІМЕІ НОМЕР_1 ,, зарядний пристрій до нього та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , які знаходяться в камері схову речових доказів повернути ОСОБА_6 , дозволивши використовувати та розпоряджатися ними на власний розсуд (Т. 2 а.с. 44, 45).
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1