Справа № 211/6898/14-к
Провадження 1-кп/211/97/15
У Х В А Л А
14 січня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора прокуратури Довгинцівського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
Відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне продовжити строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначивши, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , не зникли.
Захисник ОСОБА_4 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи, стан здоров`я останнього не дозволяє знаходитись у умовах слідчого ізолятора, обвинувачений ОСОБА_5 потребує лікування, прокурор не довів наявність ризиків, тому слід змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника ОСОБА_4 , та просив змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, зауважив, що не збирається ухилятись від явки до суду, має позитивні характеристики з місця проживання.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника щодо доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.
При вирішення питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст.178 КПК:
- санкція кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років;
- ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів у сфері обігу наркотичних засобів;
- ОСОБА_5 має вік 33 роки, є інвалідом третьої групи, неодружений, офіційно не працевлаштований, тобто соціальні зв`язки є слабкими, не має будь-яких постійних джерел доходу, тобто відсутні обставини, що б могли виступити стримуючими факторами для не вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, що у підсумку дає підстави стверджувати про наявність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів.
Щодо скарг обвинуваченого ОСОБА_5 на необхідність лікування, суд зауважує на наступне.
Згідно ст. 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.
У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Суд зауважує, що у судовому засіданні не надано доказів про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення за станом здоров`я, та про неможливість надання йому необхідної медичної допомоги в умовах СІЗО.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 110, 331, 369-372 КПК України,-
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12 березня 2015 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Дата закінчення дії ухвали - 12 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1