АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1009/15 Справа № 182/267/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 року м. Дніпропетровськ
10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року.
Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дрогобич, Львівської області, не працюючий, не одружений, громадянин України, освіта середня спеціальна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 02.12.2010 року Саксаганським судом м. Кривий Ріг за ст. 263 ч. 1, ст. 186 ч. 2, ст. 186 ч. З, ст. 70 ч. 1 КК України до 4 років 10 днів позбавлення волі;
- 27.04.2011 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 10 днів позбавлення волі;
- 31.07.2012року Нікопольським міськрайонним судом за ст.ст. 186 ч.2, 189 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 26.09.2014 року по відбуттю строку покарання,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 3 роки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 290 гривень та у рахунок відшкодування моральної шкоди 3 290 гривень.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 05 січня 2015 року, приблизно о 20.20 год., знаходився поблизу будинку № 19 по пр. Трубників в м. Нікополі Дніпропетровської області, де побачив потерпілу ОСОБА_8 та в нього виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення її майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов ззаду до ОСОБА_8 та шляхом ривку, відкрито, вирвав з рук потерпілої жіночу сумку, вартістю 350 грн. в якій знаходився мобільний телефон «Samsung GT-S5222»,вартістю 1200 грн., з сім картою «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку, якої були гроші в сумі 30 грн., сим картою «Київстар», вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 60 грн., мобільний телефон «Huawei» вартістю 500 грн., флеш карта на 32 Гб «Transcend», вартістю 150 грн., гроші в сумі 1200 грн., які належать ОСОБА_8 , чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 3510 грн. На вимогу потерпілої повернути викрадене майно ОСОБА_7 не реагував, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
В апеляції прокурора ставиться питання про скасування вироку в частині призначеного покарання, через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд безпідставно застосував положення ст.75 КК України, не врахувавши того, що останній протягом 2010 2012 років вчиняв ряд умисних корисливих злочинів проти власності, за які був засуджений до реального позбавлення волі, що свідчить про антисоціальний спосіб життя. Судом не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_7 скоїв тяжкий корисливий злочин відносно жінки, жодних дій щодо відшкодування шкоди потерпілій обвинувачений не вжив та не розкаявся у скоєному.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, в іншій частині залишити без змін.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого, який просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляції, колегія вважає апеляцію обґрунтованою.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, при викладених у вироку обставинах, кваліфікація його дій, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах та не оскаржуються.
Покарання ж призначене обвинуваченому, на думку колегії, є надто м`яким. Суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимого, у тому числі за тяжкі злочини та визначив покарання, яке явно не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.
Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою до скасування вироку.
При цьому своє рішення про застосування ст.75 КК України суд практично не мотивував, висновки про можливість виправлення обвинуваченого не обґрунтував.
Виходячи з викладеного, колегі вважає необхідним скасувати вирок в частині призначення покарання ОСОБА_7 та ухвалити у цій частині новий вирок.
Кримінальне правопорушення скоєне ОСОБА_7 невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, відносно жінки, відноситься до категорії тяжких, раніше він тричі судимий і також за тяжкі злочини, у т ому числі двічі за грабежі при обтяжуючих обставинах. Збиток потерпілій ОСОБА_7 не відшкодував та заходів до цього не прийняв.
За таких обставин колегія вважає, що покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі.
Враховуючи повне визнання вини, таке покарання може бути призначено мінімальне у межах санкції ч.2 ст.186 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-
З А С У Д И Л А:
Апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 , у частині призначення покарання, - скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Строк покарання відраховувати з моменту виконання вироку.
У решті частини вказаний вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: