Головуючий - Сахно Р.І. Доповідач - Паленик І.Г.
УХВАЛА
№11а-11-2007 Іменем України

13 лютого 2007 року м. Київ

Військовий
апеляційний суд Центрального регіону України в складі: головуючого
генерал-майора юстиції КУЗЬМІНА А.С.,

суддів: підполковника юстиції ПОЛОСЕНКА B.C.,

підполковника юстиції ПАЛЕНИКА І.Г.,

при секретарі СОКОЛОВІЙ A.M.,

за участю
старшого прокурора відділу військової прокуратури Центрального регіону України
підполковника юстиції КУРАКША О.О.,
громадянки ОСОБА_1. та її представника ОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2. в інтересах
ОСОБА_1. на постанову судді військового
місцевого суду Київського гарнізону
від 9 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року до
військового місцевого суду Київського гарнізону звернувся зі скаргою ОСОБА_2, в
інтересах ОСОБА_1. - матері померлого лейтенанта медичної служби ОСОБА_3., на
постанову ТВО начальника відділу дізнання та профілактики правопорушень -
заступника начальника Північного ТУ ВСП підполковника юстиції БАКЛУНА В.І. від
31 серпня 2006 року, про закриття кримінальної справи за фактом смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, за відсутністю події злочину на підставі п.1 ст. 6 КПК
України. Постановою суду від 9
листопада 2006 року
скаргу ОСОБА_2 залишено
без задоволення.

Не погоджуючись з названою постановою суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1.,
подав апеляцію, в якій просить скасувати вищезгадані постанови суду і органу
дізнання, а матеріали справи повернути для додаткового розслідування.

На обґрунтування
апеляції ОСОБА_2 приводить ті ж доводи що і у скарзі на постанову про закриття
кримінальної справи до суду гарнізону, зокрема, вказує на те, що кримінальна
справа була закрита незаконно, оскільки розслідування було
проведено поверхнево, недосконало
та необ'єктивно,

2

матеріали слідства містять суперечності, висновки слідчих
однобічні і не відповідають обставинам події. Звертається в апеляції увага і на
те, що експертизою не обгрунтоване питання про можливість ОСОБА_3. в стані тяжкого
алкогольного отруєння самостійно вчинити самогубство, відтворення обстановки і
обставин події від 18 лютого 2006 року не повністю
відображає обстановку в кімнаті на день смерті ОСОБА_3., не перевірена правдивість показів свідків, зокрема,
ОСОБА_4. щодо можливості перерізання ним шнура стоячи на тумбочці біля ліжка
померлого, ОСОБА_5. про те, що він в ніч на 30 травня 2005
року спав і нічого не чув. Не зафіксовано на фотографіях вузла на шнурі та
не встановлена приналежність його до наявних у гуртожитку електроприладів і не
перевірена можливість створення з нього міцної скрутки з врахуванням його
структури; всупереч вказівкам вказаним у постанові військового місцевого суду Чернігівського гарнізону від 22 грудня 2005 року не допитані члени
атестаційної комісії та командування військової частини щодо притягнення ОСОБА_3. до
дисциплінарної відповідальності та не перевірена версія можливого доведення
його до самогубства за місце служби та упередженого ставлення до нього з боку
командування частини; не досліджений факт наявності ключів від кімнати ОСОБА_3. у інших осіб.
Вказується в апеляційній скарзі також і на те, що орган досудового слідства не
дослідив причини швидкого знищення особистих речей померлого та проведення
ремонту в його кімнаті, а також наводяться інші підстави щодо необхідності, на
думку заявника, проведення додаткового розслідування.

Крім того, в
апеляційній скарзі, на відміну від скарги до суду гарнізону, акцентується увага
на те, що в матеріалах справи відсутні негативи фотознімків огляду місця події
і це, на думку автора апеляції, призвело до неможливості правильної оцінки
судом обставин справи; у матеріалах справи містяться суперечності у показах
свідків ОСОБА_6. і ОСОБА_7. щодо огляду місця події, на які суд не відреагував;
не дана судом оцінка протизаконних дій командування військової частини щодо
швидкого знищення особистих речей потерпілого та проведення капітального
ремонту у його кімнаті, що унеможливило проведення належного слідчого
експерименту для встановлення дійсних обставин справи.

Заслухавши
доповідача, виступи ОСОБА_1. і її представника ОСОБА_2. на підтримку апеляції, та прокурора, який вважав
необхідним постанову суду залишити без змін і апеляцію - без задоволення,
а також розглянувши представлені матеріали і обговоривши доводи апеляції, суд
регіону приходить до переконання, що постанова суду гарнізону повинна бути
залишена без змін, виходячи з наступного.

Так, подана
апеляція не містить переконливих підстав, з якими закон пов'язує можливість
скасування судового рішення, зокрема постанови суду, що була винесена у
відповідності до вимог, передбачених ст. 236-6
КПК України, згідно з якою, суд приймає рішення на підставі вивчених
матеріалів кримінальної справи. Розглянувши скаргу, суддя залежно від того, чи
були при

з

закритті справи виконані вимоги
статей 213 і 214 цього ж Кодексу, приймає по цій скарзі відповідне рішення.

Як вбачається із матеріалів прокурорської перевірки, орган дізнання -Північне ТУ ВСП неодноразово отримував під час розгляду
скарг зі сторони ОСОБА_1., вказівки як від військових
прокуратур Чернігівського гарнізону та Центрального регіону
України, так і від військового місцевого суду
Чернігівського гарнізону, щодо організації та проведення дізнання по факту смерті ОСОБА_3., які виконав, всупереч доводам
апеляції, досить в повному об'ємі.

Так, висновками судових (медичного НОМЕР_1, токсикологічного НОМЕР_2 і гістологічного НОМЕР_3) досліджень за червень 2005 року та експертизи НОМЕР_4 за матеріалами справи від 27 лютого 2006 року, підтверджується причина настання смерті - механічна асфіксія внаслідок
стискання шиї петлею при повішенні, стан тяжкого алкогольного
сп'яніння померлого ОСОБА_3., який не виключає можливості
здійснення ним будь-яких самостійних дій, а також не встановлено будь-яких об'єктивних даних про заподіяння наявних на тілі
померлого тілесних пошкоджень за його життя.

Із висновку комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи № 419 від 15 травня 2006 року вбачається мотивація та умови вчиненого ОСОБА_3
суїциду, зокрема, ситуація, яка склалася внаслідок дезадаптивної його поведінки та стан важкого алкогольного сп'яніння, що зменшив його критичні здібності, стали чинниками
виникнення у нього рішення про суїцид.

Як видно із протоколу огляду місця події від 30 травня 2005 року, речі та меблі в кімнаті №12, де проживав ОСОБА_3. знаходяться на своїх місцях, будь-яких ознак
боротьби не виявлено.

(ті а.с. 13-21, 138 -157, т.2 а.с.281-290, 295-298 - матеріалів кримінальної справи)

На підставі викладених доказів, а також ретельно ознайомившись з іншими матеріалами кримінальної справи, зокрема показами
свідків, в тому числі і спів службовців померлого,
членів атестаційної комісії, командування військової частини, де проходив
службу ОСОБА_3., про проходження останнім військової служби, вживання ним спиртних напоїв,
притягнення його до дисциплінарної відповідальності,
про обставини виявлення його трупа, та проаналізувавши
доводи скарги і заслухавши пояснення ОСОБА_1. та її представника ОСОБА_2. суд гарнізону правильно визнав,
всупереч доводам апеляційної скарги, що висновок органу дізнання про
відсутність за фактом смерті ОСОБА_3.
події злочину є обгрунтованим і підтверджується
зібраними по справі доказами, що узгоджуються між собою і є цілком
логічними і переконливими.

При цьому, як видно із оскаржуваної постанови суду, судом гарнізону було взято до уваги і недоліки досудового слідства при
проведенні огляду місця події, відтворення обстановки та
обставин події, слідчих дій з електричним

4

шнуром та інші недоліки, в тому числі і ті на
які зверталась увага в скарзі до суду, проте, враховуючи в сукупності всі зібрані по
справі докази, суд гарнізону прийшов до
вірного висновку, що згадані недоліки досудового слідства не вплинули на правильне вирішення даної справи.

Будь-які дані про порушення вимог статей 213 і 214 КПК України при закритті справи в представлених матеріалах також відсутні, не наведені вони
і в апеляції

Також не наведено в апеляції і жодне істотне порушення кримінально-процесуального закону з боку військового суду гарнізону
при розгляді скарги на постанову про закриття
кримінальної справи, яке б виключало можливість винесення постанови від 9 листопада 2006 року, тим більше, що відповідно до вимог
ст. 236-6 КПК
України, суд лише знайомиться з матеріалами кримінальної
справи, а не досліджує в судовому засіданні матеріали, на підставі яких було закрито кримінальну справу і саме це
зробив суд першої інстанції.

З врахуванням наведеного, посилання апеляції на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною в силу однобічності і
неповноти судового слідства та невідповідності її"
висновку фактичним обставинам справи не ґрунтується на вимогах закону.

Що стосується доводів апеляції про скасування постанови суду і повернення справи для проведення додаткового
розслідування з підстав не усунення суперечностей у показах військовослужбовців
ОСОБА_6. і ОСОБА_7. щодо огляду місця події шляхом перехресного допиту вказаних
осіб у судовому засіданні, то вони взагалі є
безпредметними, оскільки в судовому засіданні розглядалась лише
скарга зацікавленої особи на постанову слідчого про відмову в порушенні
справи.

Як вбачається із
матеріалів кримінальної справи, особисті речі ОСОБА_3. не були знищені, всупереч доводам апеляції, а збережені і передані його матері. При цьому до закінчення огляду
кімнати, в якій проживав померлий, всі речі залишалися на
своїх місцях і були винесені з кімнати лише після закінчення проведення необхідних слідчих дій, що свідчить про правомірність
таких дій з боку командування частини.

Встановлена законодавством процедура розгляду скарг на постанову про закриття кримінальної справи передбачає лише повідомлення
прокурора та особи, яка подала скаргу про час її' розгляду, а також можливість,
в разі необхідності, заслуховування
пояснень особи, яка подала цю скаргу.

Відповідно до вимог ст. 236-6 КІЖ України, при розгляді скарг на постанову про закриття справи проведення судового
слідства не передбачено, а тому на суддю не могли бути
покладені обов'язки, передбачені ст. 22 КПК України щодо вжиття всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного
і об'єктивного дослідження обставин справи.

5

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає законник підстав для задоволення апеляції і скасування постанови військового місцевого суду Київського гарнізону від 9 листопада 2006 року, оскільки при розгляді скарги на постанову про закриття кримінальної справи та
винесенні зазначеної постанови суду не було допущено порушень вимог
кримінально-процесуального закону, а
наведені в апеляції доводи, в тому числі і ті які вказують на відсутність негативів фотознімків
огляду місця події та судово-медичної
експертизи, на однобічність та неповноту досудового слідства та інші, апеляційний суд регіону не знаходить такими,
з'ясування яких може мати істотне
значення для правильного вирішення справи, і такими, що є достатніми для скасування законної, обґрунтованої і
справедливої постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366 і 377 КПК України, військовий
апеляційний суд Центрального регіону,

ухвалив:

Постанову військового місцевого суду Київського гарнізону від 9 листопада 2006 року про залишення без задоволення
скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову
ТВО начальника відділу дізнання та профілактики
правопорушень - заступника начальника Північного територіального управління військової служби правопорядку підполковника юстиції БАКЛУНА В.І. від 31 серпня 2006 року, про закриття кримінальної справи за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, за відсутністю події злочину на підставі п.1 ст. 6 КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.