АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача Деркач Н.М.,

суддів Сенченко І.М., Живоглядової І.К.,

за участю: секретаря Омельницької А.Ю.,

прокурора Семенюк О.В.,

підозрюваного ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши 19 червня 2013 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_1, на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2013 року про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_1, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2013 року було задоволено клопотання прокурора відділу здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області і до ОСОБА_1, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09 серпня 2013 року.

Провадження № 11 СС/774/635/13 Слідчий суддя Галічій В.М.

Категорія: ст. 183 КПК України Суддя доповідач Деркач Н.М.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя районного суду зазначив, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, при цьому слідчим суддею встановлено наявність ризиків у кримінальному провадженні, які дають достатні підставі вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, слідчим суддею враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1, а також тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі чого слідчий суддя прийшов до висновку про недоцільність застосування до підозрюваного більш мякого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді місцевого суду захисник ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з грубими порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Так, слідчий суддя прийшов до безпідставного висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який не підтверджується доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, як і надуманим є висновок слідчого судді про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, при застосуванні до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не було враховано особу підозрюваного та той факт, що не відповідає дійсності твердження прокурора про намагання ОСОБА_1 ухилитися від органів досудового розслідування.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі апеляційну скаргу, подану ним в інтересах ОСОБА_1, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_1 також підтримав в повному обсязі апеляційну скаргу подану захисником в його інтересах та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу слідчого судді районного суду без змін, оскільки, на його думку, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставні.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши й проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, зіставивши їх з наявними матеріалами, а також дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000069, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги із скасуванням ухвали слідчого судді суду першої інстанції та постановленням нової ухвали з наступних підстав.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, прокурор відділу здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_1, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді районного суду вищезазначене клопотання прокурора було задоволено в повному обсязі і до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09 серпня 2013 року.

Однак, висновок слідчого судді суду першої інстанції в частині строку дії ухвали про застосовування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає необґрунтованим, в той час як апеляційним переглядом не встановлено підстав ставити під сумнів законність рішення слідчого судді про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Так, проаналізувавши зміст ст. 197 КПК України, якою регламентовані вимоги стосовно строків дії ухвали про тримання під вартою, колегія суддів приходить до висновку, що строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати строків досудового розслідування.

Постановою заступника прокурора Дніпропетровської області від 15 травня 2013 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 було продовжено до 24 липня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, було здійснено 21 травня 2013 року в порядку ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до висновку про те, що визначення слідчим суддею районного суду датою закінчення дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 09 серпня 2013 року є безпідставним, оскільки граничним терміном, по який до ОСОБА_1 можна було застосовати запобіжний захід, є 21 травня 2013 року, у звязку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Разом з тим, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000069, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, апеляційним переглядом встановлено, що у кримінальному провадженні безумовно наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_1 переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливатиме на учасників кримінального провадження; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які колегія суддів вважає доведеними та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків.

Дослідивши фактичні обставини, встановлені у кримінальному провадженні, враховуючі обсяг дій, які органами досудового розслідування були вжиті для встановлення місцезнаходження підозрюваного і з обєктивних причини не дали результатів, внаслідок чого ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2013 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_1, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 стосовно недоведеності факту ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування.

Також, колегією суддів враховується тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_1 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення якого в силу ст. 49 КК України вже закінчився, то колегія суддів звертає увагу на той факт, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 49 КК України, питання про застосування давності до особи, яка вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом.

Таким чином, колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, скасувавши ухвалу слідчого судді районного суду, приходить до висновку про необхідність постановлення нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки для застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу наявні всі підстави, визначені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою і тримання ОСОБА_1 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбаченій вказаною нормою закону, а також не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Постановляючи ухвалу про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 196, 197, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2013 року про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_1.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора відділу здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області і застосувати до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 липня 2013 року.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області