Справа 1-33/2008 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 14 лютого 2008
року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Каліновської В.С.

за участю
секретаря Лунь О.В.

прокурора Покидюка В.М.

захисника ОСОБА_2

представників
потерпілого ОСОБА_4, ОСОБА_5

потерпілого
ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу

про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження, уроженки
м. Луцька, гр.України,
освіта середня,

неодруженої, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючої,

несудимої, мешканки АДРЕСА_1, -

- у вчиненні злочину,
передбаченого cm.
191 ч.1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1, в період з лютого 2005 року по 20 серпня 2007 року, працюючи продавцем в магазині „ Делікатес"
на Північному ринку в м. Луцьку, переслідуючи корисливу зацікавленість, будучи матеріально-відповідальною особою, привласнила та розтратила на власні
потреби, отримані від реалізації
товарів, які їй були ввірені, гроші та самі товари на загальну суму 11377
грн., чим спричинила шкоду гр.ОСОБА_3

В
судовому засіданні підсудна свою вину у вчиненому визнала повністю та
показала, що вона дійсно з лютого 2005 року працювала
неофіційно продавцем в магазині „
Делікатес" на Північному ринку в м.
Луцьку, який належить приватному
підприємцюОСОБА_3 16 березня 2007 року з нею був
офіційно укладений трудовий
договір та договір
про повну

2

матеріальну
відповідальність. В її обов'язки як старшого продавця входило прийом товарів по
накладних, його реалізація, проведення готівки по касовому апарату, здача виручених коштів за реалізовану
продукцію. Гроші від реалізації кожного дня здавала підприємцю. З 2005 року, в зв'язку з важким матеріальним
становищем, бо не завжди виплачувалась
зарплата, вона без дозволу підприємця
брала кошти з каси та продукти харчування. Крім того, брала гроші,
які позичала знайомим та брала на себе недостачу інших продавців, оскільки вона була старшим. Коли проводилась перезміна, вона для себе в своєму робочому зошиті робила
записи, яку суму грошей вона та інші
продавці взяли та повідомляла про це старшого продавця іншої зміни - ОСОБА_5. В зошит
переданих товарів, які надавались
підприємцю вносила фіктивні данні про те,
що товар знаходиться в магазині. Визнає,
що привласнила особисто товаро -
матеріальні цінності в сумі 11377 грн.

Потерпілий
ОСОБА_3 суду пояснив, що він є приватним
підприємцем, має магазин „ Делікатес"
на Північному ринку. В магазині працювали продавці в дві зміни. З 2005 року на
посаді старшого продавця однієї зміни працювала підсудна ОСОБА_1 Всі продавці
були матеріально відповідальними особами. 20
серпня 2007 року в
ході проведення внутрішньої ревізії, під
час якої були присутні всі продавці,
було виявлено нестачу коштів на суму 46500 грн. 89
коп. Підтримав покази, дані в стадії
досудового слідства ( а.с. 11-12) про
те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5, старші продавці при виявленні недостачі, пояснили,
що ці гроші вони привласнили і написали розписки про те, що зобов'язуються віддати кошти протягом одного
місяця. На даний час збитки підсудною не відшкодовані.

Вина
підсудної в інкримінованому їй діянні,
крім її визнавальних показів,
підтверджується іншими доказами по справі, зокрема:

·
показами свідка ОСОБА_6,
яка повністю підтримала пояснення потерпілого ОСОБА_3 про обставини
події;

трудовим договором від 16
березня 2007 року(
а.с. 141), укладеного з ОСОБА_1, згідно якого остання працювала на посаді
продавця в приватного підприємця ОСОБА_3 та договором про її повну
індивідуальну матеріальну

3

відповідальність
( а.с. 142),
чого вона не заперечувала в судовому засіданні;

·
актом перевірки діяльності магазину „ Делікатес", згідно якого сума недостачі
товаро-матеріальних цінностей станом на 20
серпня 2007 року
становить 46500 грн. 89 коп.( а.с. 138);

·
робочим зошитом (
а.с. 46-137), який, як пояснила підсудна заповнювався нею і
ОСОБА_5 і в якому зазначені суми привласнення ними коштів, а саме,
підсудною - 11377
грн. і протоколом огляду його в якості речового доказу( а.с. 42-43).

Крім
того, свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8- продавці
магазину „ Делікатес"
ствердили факт виявлення в ході проведення в серпні 2007 року
інвентаризації, недостачі товаро -матеріальних
цінностей в сумі 46500 грн. 89 коп.
Пояснили, що старшими продавцями
магазину буди підсудна і ОСОБА_5

Показання
підсудної відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

Оцінюючи
всі зібранні і дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що,
ОСОБА_1 своїми умисними діями,
які виразились в привласненні та розтраті чужого майна, яке було їй ввірене та перебувало у її
віданні, вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.
191 КК України.

Обираючи
вид і міру покарання, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого, те, що злочин відноситься до категорії середньої
тяжкості та особу підсудної,
зокрема, що вона не працює.

Обтяжуючих
покарання підсудної обставин справи суд не вбачає.

Приймаючи
до уваги, що ОСОБА_1 вперше притягується
до кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується, має
на утриманні малолітню дитину, яку
виховує і утримує сама, суд приходить до
висновку, що її виправлення та
перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Тому їй слід призначити
покарання в межах санкції ст. 191 ч.1 КК України - позбавлення волі, з позбавленням права обіймати
матеріально-відповідальні посади, із
застосуванням ст. 75 КК України - звільнення від покарання з
випробуванням і виконанням певних обов'язків згідно ст.
76 КК України.

Речові
докази, згідно ст. 81 КПК України: ксерокопії робочого
зошиту, акт ревізії від 20 серпня 2007
року, трудовий договір між

4

ПП. ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, договір по
повну матеріальну відповідальність,
- залишити
при матеріалах справи.

Цивільний
позов згідно ст. ст. 1166,
23, 1167 ЦК України та ст. 328 КПК України
задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 11377 грн. матеріальних
збитків, 1000 грн. витрат на правову
допомогу, а крім того, враховуючи вимоги розумності та
справедливості, матеріальне становище
підсудної, всі обставини справи і
те, що потерпілим - підприємцем
неналежним чином вівся облік товаро-матеріальних цінностей, що в де-якій мірі спонукало вчинення
підсудною неправомірних дій по відношенню до нього стягнути 5000 грн.. у відшкодування
моральної шкоди, оскільки, на думку суду, неправомірними діями підсудної потерпілому
були спричиненні моральні страждання,
психологічний стрес, порушення
нормальних життєвих зв'язків, підрив
ділової репутації. В решті позову відмовити.

Керуючись ст.
ст. 323,
324 КПК України, суд,
-

засудив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину,

передбаченого ст. 191
ч.1 КК України та призначити їй покарання

у виді позбавлення волі строком на 1
( один) рік з позбавленням

права обіймати посади,
пов'язані з матеріальною

відповідальністю
строком на 1 (один)
рік.

На
підставі ст. 75
КК України звільнити засуджену від відбуття призначеного за даним вироком
основного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року не
вчинить нового злочину та виконає покладені на неї згідно ст. 76 КК України
обов'язки : не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну місця
роботи, проживання; періодично з'являтись
для реєстрації в зазначені органи.

Запобіжний захід
засудженій до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про
невиїзд.

Речові
докази: ксерокопії робочого зошиту, акт
ревізії від 20 серпня 2007 року, трудовий договір між ПП. ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, договір по повну матеріальну
відповідальність, -залишити при
матеріалах справи.

5

Цивільний
позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 11377 ( одинадцять тисяч
триста сімдесят сім) грн. матеріальних збитків,
1000 ( одну тисячу)
грн. витрат на правову допомогу, 5 000 ( п'ять тисяч)
грн.. у відшкодування моральної шкоди.
В решті позову відмовити.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі
апеляції через Луцький міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його
проголошення.