УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду
цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого: Квасневської Н.Д.

суддів: Суржка А.В.,
Слинька С.С.,

Кульбаби В.М., Бех
М.О.

розглянувши у судовому засіданні у м.
Києві 07 серпня 2014 року заяву ОСОБА_3 про
допуск до провадження і перегляду
Верховним Судом України у порядку,
передбаченому ч. 1 ст. 400-12 КПК України 1960
року ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 травня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 вересня 2013 року
визнано апеляцію засудженого ОСОБА_3
такою, що не підлягає розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
29 листопада 2013 року постанову
місцевого суду залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 травня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 залишено без
задоволення, а рішення місцевого та
апеляційного судів без зміни.

ОСОБА_3 у своїй заяві ставить питання
про перегляд Верховним Судом України
вищезазначеного судового рішення суду
касаційної інстанції з підстав,
передбачених ст. ст. 400-12 КПК України 1960
року, посилаючись при цьому на те, що
процесуальних строків на оскарження
судових рішень він не пропускав.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи, викладені в заяві, дослідивши
додані до неї матеріали, колегія суддів
дійшла висновку, що вона не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями глави 32-1 КПК 1960
року, пункту 1 частини 1 статті 400-12
цього Кодексу Верховний Суд України
наділений повноваженнями перегляду
судових рішень з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
кримінального закону щодо подібних
суспільно небезпечних діянь (крім
питань призначення покарання,
звільнення від покарання та від
кримінальної відповідальності), що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Як убачається зі змісту заяви, ОСОБА_3
вказуючи на необхідність допуску
справи до провадження Верховного Суду
України, хоча й посилається на
підстави, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 400-12 КПК
1960 року, проте фактично вказує на
недотримання, на його думку, судами
вимог кримінально-процесуального
закону при вирішенні питання про
відновлення пропущених ним
процесуальних строків, тобто
засуджений оспорює порядок
застосування судами норм
процесуального права, що не може бути
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України, оскільки дотримання
місцевим судом зазначених норм
процесуального закону перевіряється в
порядку апеляційного та касаційного
провадження.

З огляду на те, що у статті 400-12 КПК
України 1960 року не передбачено
перегляд судових рішень з підстав
недотримання вимог
кримінально-процесуального закону, та
з урахуванням вимог заявника,
викладених ним у заяві, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
для перегляду оскаржуваного судового
рішення.

Керуючись ст. 400-18 КПК 1960 року, пунктами
11, 15 розділу ХI «Перехідні положення»
КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_3 у допуску до
провадження Верховного Суду України
кримінальної справи щодо нього та
перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 травня 2014 року у порядку,
передбаченому ч. 1 ст. 400-12 КПК України 1960
року.

СУДДІ:

Н.Д. Квасневська А.В. Суржок С.С. Слинько

В.М. Кульбаба М.О. Бех