В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2013 Справа №607/30/13- к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Ломакіна В.Є.

за участю секретарів Кісіль Т.М., Репетівської В.Р.,

Присяжнюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0000144 за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тернополя, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

-23.03.2012 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Покарання не відбуте - штраф не сплачено,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Вітика О.Р. та обвинуваченого ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2012 року о 2 год. обвинувачений ОСОБА_2 разом із невстановленою органами досудового розслідування особою, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені сторонніми особами проникли на балкон квартири АДРЕСА_2, звідки таємно з корисливих мотивів викрали гусятницю, три каструлі та одну тарілку, які цінності в грошовому вигляді не становлять та велосипед марки «Bulls», вартістю 1625 гривень, чим спричинили потерпілій ОСОБА_4 шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 28 листопада 2012 року близько 14 години він перебував на залізничному вокзалі м. Тернополя, де зустрів свого візуально знайомого чоловіка на ім'я ОСОБА_5. Під час розмови він запросив даного хлопця до себе додому. Прийшовши до нього на квартиру, вони спілкуватись і в ході розмови ОСОБА_5 запропонував здійснити крадіжку велосипеду, який знаходився на одному із незастіклених балконів другого поверху сусіднього будинку, на що він погодився. Близько 02 години 29 листопада 2012 року вони вийшли з його квартири та направились до будинку АДРЕСА_2. Будучи у дворі даного будинку, вони впевнились, що за ними ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені сторонніми особами. ОСОБА_5 сказав йому щоб він став ближче до фасаду будинку. Потім ОСОБА_5 став йому на плече і таким чином проник на балкон даного будинку. Коли ОСОБА_5 знаходився на балконі, він передав йому велосипед із даного балкону, який він поставив на землю, а потім почав передавати каструлі із харчами в кількості 5 штук, але під час передачі однієї із каструль, остання упала на землю. Після цього вони із викраденим майном почали тікати у сторону магазину «Ковбаска», що по вул. Сагайдачного в м. Тернополі та направились до нього додому, де лягли спати. Коли він прокинувся, то ОСОБА_5 у квартирі не було. Близько 12 години він поїхав на викраденому велосипеді до залізничного вокзалу з метою його продати та отримані гроші витратити на власні потреби. Приїхавши на вказане місце, він підійшов до візуально знайомої йому жінки на ім'я ОСОБА_6, яка торгує продуктами. Даній жінці він запропонував придбати велосипед за ціною в 300 гривень. Після цього ОСОБА_6 зателефонувала до свого чоловіка, та порадившись, погодилась придбати велосипед. При цьому, він їй не повідомляв, що велосипед крадений, а сказав, що даний велосипед належить йому. Тоді вона передала йому гроші в сумі 200 гривень. Після цього, вони привезли викрадений велосипед чоловікові ОСОБА_6 на вулицю в м.Тернополі біля загальної школи №3. Коли чоловік ОСОБА_6 забрав вказаний велосипед, то вони повернулися до ОСОБА_6, яка передала йому особисто решта 100 грн. В подальшому гроші в сумі 300 грн. вони з особою на ім'я ОСОБА_5 розділили по 150 грн. кожному. Свої гроші в розмірі 150 грн. він витратив на продукти харчування. В подальшому він повернув потерпілій викрадені речі. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд, суворо його не карати та не позбавляти волі, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_2 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З'ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з'ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз'яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2, суд, відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, його вік, конкретні обставини справи, обставини, які пом'якшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, які б обтяжували покарання, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 не можливе без його ізоляції від суспільства.

При цьому, суд за наявності вищезазначених обставин, які пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, вважає, що при призначенні покарання останньому в силу ст.69 КК України, слід перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, у виді арешту.

Також, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_2, 23 березня 2012 року засуджений Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який на даний час не сплачено.

У відповідності до ч.3 ст.72 КК України, штраф як основне покарання складанню з іншими видами покарань не підлягає, кожне покарання виконується самостійно.

Тому покарання слід призначити за сукупністю вироків в порядку ст.71 КК України, а штраф за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2012 року, з врахуванням вимог ч.3 ст.72 КК України, виконувати самостійно.

Оскільки під час досудового розслідування кримінального провадження до обвинуваченого не було застосовано запобіжний захід, суд, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_2 запобіжний захід.

По справі є процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи №17/484/12 від 12 грудня 2012 року в розмірі 147 грн. 00 коп. (сто сорок сім гривень 00 копійок) та товарознавчої експертизи №6-661/12 від 10 грудня 2012 року в розмірі 343 грн. 00 коп. (триста сорок три гривні 00 копійок), а всього на загальну суму 490 грн. 00 коп. (чотириста дев'яносто гривень 00 копійок), які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 в користь НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області, оскільки вони виникли у зв'язку із витратами на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

У відповідності до ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, приєднати невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2012 року за ч.1 ст.185 КК України, яким йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень, що на даний час не сплачено, який виконувати самостійно.

Застосувати до засудженого ОСОБА_2 запобіжний захід, до набрання вироку законної сили.

Стягнути із засудженого ОСОБА_2 процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи №17/484/12 від 12 грудня 2012 року в розмірі 147 грн. 00 коп. (сто сорок сім гривень 00 копійок) та товарознавчої експертизи №6-661/12 від 10 грудня 2012 року в розмірі 343 грн. 00 коп. (триста сорок три гривні 00 копійок), а всього на загальну суму 490 грн. 00 коп. (чотириста дев'яносто гривень 00 копійок) в користь НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області (код 24524727, МФО 838012, р/р 0463).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін