Дата документу Справа № 336/6922/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/6922/13-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1162/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000508 від 15 лютого 2013 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Курманово Кунашакського району Челябінської області, Російської Федерації, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

встановила:
захисник-адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 березня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, - 5865,94 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю складу злочину. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд першої інстанції, при ухваленні вироку, взяв до уваги лише докази, наданні прокурором та представника управління ПФУ в Шевченківського району, та надав належної оцінки законодавчим актам України та Російської Федерації, які регулюють правовідносини з приводу призначення та виплати різних видів пенсій.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за наступних обставин.

11 травня 2012 року ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, а саме: державним майном грошовими коштами Пенсійного фонду України, шляхом обману, з корисливих мотивів, надала до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Карпенко-Карого 25-а, заяву про призначення їй пенсії за віком, в якій вказала завідомо недостовірну інформацію, про те, що пенсія з інших підстав їй не призначалася, про що поставила свій особистий підпис. Приховала факт отримання нею в Російській Федерації пенсії по старості.

В той же час, ОСОБА_6 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду Російської Федерації в Єткульському районі Челябінської області, та отримувала пенсію, яка була їй призначена на підставі заяви від 28 листопада 2011 року і паспорта громадянина Російської Федерації, виданого відділенням УФМС Росії по Челябінській області в Єткульському районі.

24 листопада 2011 року, ОСОБА_6 була призначена трудова пенсія по старості, встановлена по пункту 1 статті 7 Федерального закону від 17 грудня 2001 року №173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації».

Згідно заяви ОСОБА_6 від 14 лютого 2012 року, і наданого документі посвідчення, виданого Урядом Челябінської області, про те, що вона має статус евакуйованої з населеного пункту, підданого впливу радіації внаслідок аварії на ВО «Маяк» і скидів радіоактивних викидів в річку Теча, виплата пенсії по Закону від 17 грудня 2001 року їй була припинена.

З 1 березня 2012 року ОСОБА_6 призначена державна пенсія по старості за підпунктом 1 пункту 12 статі 10 Федерального закону від 15 грудня 2001 року №166-ФЗ «Про державне пенсійне забезпечення в Російській Федерації».

Статтею 10 Закону України «Про обов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно із статтею 7 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що при переселені пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за колишнім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж самого виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 про призначення пенсії за віком від 11 травня 2012 року, наданої нею до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя, в тій остання повідомила завідомо неправдиву інформацію, ввівши таким чином працівників Управління Пенсійного фонду України Шевченківському районі м.Запоріжжя в оману, приховавши факт отримання в Російській Федерації з 1 березня 2012 року державної пенсії по старості, у зв`язку з чим, Управлінням Пенсійного фону України в Шевченківському районі м.Запоріжжя ОСОБА_6 незаконно була призначена пенсія за віком з 3 березня 2012 року (протокол №600889 від 15 травня 2012 року).

ОСОБА_6 , в період часу з 3 березня 2012 року по 1 листопада 2012 року, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, незаконно заволоділа державним майном - грошовими коштами Пенсійного фонду України в особі Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя, отримавши їх у вигляді пенсії за віком на суму 5865 грн. 94 коп., тим самим завдала останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_9 , обвинувачену ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати вирок суду, вважають, що в діях обвинуваченої відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 190 КК України, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги адвоката, і наполягала на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 не визнавала себе винною. Пояснювала, що отримує пенсію в Російській Федерації, яку називає екологічною, а за місцем свого проживання, в Україні, написала заяву про виплату їй пенсії за віком. Вважає, що не вчинювала злочин, діяла в рамках закону. Суд, не взяв до уваги норми законів Російської Федерації, що призвело до постановленням незаконного вироку. Між тим, суду були надані переконливі докази на підтвердження вини ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою від 11 травня 2012 року в якій виклала прохання призначити їй пенсію за віком, зазначивши про цьому про відсутність у неї пенсії на іншій підставі, підтвердивши таке твердження своїм підписом (т.1 а.п.20).

Цю обставину підтвердили, допитані у суді працівники УПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_10 поясняла, що 11 травня 2012 року ОСОБА_6 зверталася до пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії за віком, в якій зазначила, що пенсія на інших підставах їй не призначалась. На підставі вказаного, ОСОБА_6 була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась до 30 листопада 2012 року, до того моменту, коли стало відомо про одночасне отримання ОСОБА_6 пенсії в Російській Федерації.

Свідок ОСОБА_11 поясняла, що ОСОБА_6 , на підставі заяви, призначена пенсія за віком, та вона виплачувалась до того, як стало відомо про одночасне отримання нею пенсії по старості в Російській Федерації.

Протоколом УПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя №600889 від 15 травня 2012 року, ОСОБА_6 призначено з 3 травня 2012 року щомісячну виплату пенсії за віком (т.1 а.п.19).

Згідно листів відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по Челябінській області №19/10068 від 19 листопада 2012 року, №19/2805 від 3 квітня 2013 року, та №35/3241 від 12 квітня 2013 року, ОСОБА_6 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду Російської Федерації в Еткульському районі по Челябінській області, та на підставі заяви ОСОБА_6 від 28 листопада 2011 року їй була призначена трудова пенсія по старості, згідно Федерального Закону «Про трудові пенсії в Російській Федерації». Проте, через встановлений статус ОСОБА_6 евакуйованої із населеного пункту, який зазнав впливу радіації, виплата пенсії з вказаних підстав була зупинена, оскільки за її заявою, з 1 березня 2012 року їй була призначена державна пенсія по старості, згідно Федерального Закону «Про державне пенсійне забезпечення в Російській Федерації», яку ОСОБА_6 отримувала шляхом зарахування на рахунок банківської карти у Челябінському відділенні «Сбербанку» №8597/0477 (т.1 а.п.22, 45-46).

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 6 листопада 2009 року передбачено, що обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, передбачає наявність вини у формі прямого умислу.

Прямим умислом, відповідно до ч.2 ст.24 КК України, є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльність), передбачала його суспільно-небезпечні наслідки, і бажала їх настання.

Інформація, надана ОСОБА_6 , була завідомо для останньої неправдивою, оскільки вона усвідомлювала, що отримує в Російській Федерації державну пенсію по старості, шляхом перерахування коштів на банківську картку. Подаючи заяву до управління Пенсійного Фонду України про призначення їй пенсії за віком ОСОБА_6 передбачала наслідки своїх дій та бажала їх настання у вигляді незаконного отримання пенсії.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив всі докази у кримінальному провадженні, дав їм належну оцінку в сукупності та прийшов до вірного висновку щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за вказаними у вироку обставинами, і дії кваліфікував як заволодіння чужим майном (шахрайство).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_9 , щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого їй кримінального правопорушення, повністю спростовуються доказами, які досліджені та належним чином оцінені судом першої інстанції, під час розгляду кримінального провадження.

Стороною захисту не надано переконливих доказів, які б спростували, надані стороною обвинувачення докази.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд призначив з дотриманням вимог ст.65 КК України. При цьому врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка характеризується за місцем проживання позитивно, раніше не судима, є вдовою, має ряд захворювань. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції статті за скоєне нею кримінальне правопорушення у вигляді штрафу.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 березня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.190 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4