Справа № 534/1344/15-к
Провадження № 1кп/534/139/15
ВИРОК
Іменем України

10 липня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження № 0000296 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого ВАТ «ПГЗК», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

- за ч.1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 вчинив необережний злочин проти безпеки руху за таких обставин:
13 березня 2015 року, близько 11 год. 45 хв., обвинувачений, керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись в м. Комсомольську по вул. Леніна, в напрямку від вул. Миру до Радянської, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, в порушення вимог п.18.1 ПДР, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу задля надання дороги пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , 1958 р.н., яка справа наліво відносно напрямку руху автомобіля переходила проїзжу частину по вул. Леніна по нерегульованому пішохідному переході, позначеному горизонтальною дорожньою розміткою1.14.1. Внаслідок наїзду потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого стегна, яке за висновком судово-медичної експертизи відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с. 61-62).

ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Не заперечив факту наїзду на потерпілу за обставин, як вони зазначені в мотивувальній частині вироку.

Потерпіла підтвердила суду обставини здійсненого на неї наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_4 під час переходу проїзжої частини по вул. Леніна по нерегульованому пішохідному переходу, що мав місце 13 березня 2015 року. Заявлений у справі цивільний позов просить залишити без розгляду в зв`язку із наміром вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків в порядку цивільного провадження із заміною сторони відповідача у справі.

Висновком автотехнічної експертизи, проведеної у справі за наслідком слідчого експерименту з участю потерпілої, в діях ОСОБА_4 були встановлені невідповідності з вимогами п.18.1 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (а.с.52-59).

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні інкримінованого злочину, суд, обмежившись, за згодою всіх учасників провадження, його допитом, допитом потерпілої та дослідженням частини письмових доказів, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи жодним учасником провадження не оспорюються.

Отже, надаючи правову оцінку діям обвинуваченого, кваліфікацію його дій за ч.1 ст.286 КК України, які виразились в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень суд вважає вірною, а його вину доведеною повністю.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що підсудний вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання ним своєї вини та щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжують покарання, по справі відсутні.

Згідно із представленими медичними даними, на обліках у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_4 не перебуває. Від проходження ЛКК відмовився. Працює, проживає однією родиною з батьками.

Призначаючи покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, з врахуванням обставин виниклої ДТП, даних про особу підсудного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має позитивні характеристики в побуті і на роботі, що в сукупності з врахуванням ступеню тяжкості та необережної форми вини обвинуваченого по відношенню до наслідків, що настали, суд має всі підстави дійти висновку про можливість виправлення підсудного шляхом накладення на нього грошового стягнення в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.286 КК України .

Вирішуючи питання щодо необхідності призначення додаткового покарання, суд, керуючись принципом індивідуалізації покарння та беручи до уваги обставини, за яких було вчинено наїзд, з грубим порушенням ПДР - на пішохідному переході, позначеному відповідною розміткою, вважає за доцільне застосовувати додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання щодо заявленого прокурором в інтересах Комсомольської ЦМЛ позову (а.с. 5-6), суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Прокурором пред`явлено позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 3909 грн.71 коп, яка складається з сум, витрачених на лікування потерпілої, що доведене у справі відповідним реєстром, і ОСОБА_4 не заперечується.

Покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати понесені закладом лікування витрати, суд виходить з встановленого законом правила про те, що шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судові витрати, пов`язані з проведенням авто-технічної експертизи (а.с. 63) підлягають стягненню з засудженого відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 326, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 5100 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2/два/роки.

Позов прокурора м. Комсомольська задовольнити. Стягнути з засудженого на користь Комсомольської ЦМЛ витрати, понесені державою на стаціонарне лікування потерпілої в сумі 3909 грн.71 коп.

Позов потерпілої залишити без розгляду.

На користь держави стягнути з засудженого судові витрати, пов`язані з проведенням авто-технічної експертизи в сумі 982 грн. 08 коп.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення сторони можуть подати апеляційні скарги до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1