УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2007
року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в кримінальних
справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Гриновецького Б.М. ,

суддів: Шкрібляка Ю.Д., Ткачук Н.В.,

з участю прокурора: Каспрук О.В.,

потерпілих: ОСОБА_1, ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представників

потерпілих: ОСОБА_5. і ОСОБА_6,

засудженого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши
кримінальну справу відносно ОСОБА_7

за апеляціями
прокурора і потерпілих ОСОБА_1,
ОСОБА_2 ОСОБА_9.,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

на вирок
Коломийського міськрайсуду від 18.10.2007 року, -

встановила:

Цим вироком ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, несудимого, засуджено:

· за ст. 286 ч.2 КК України (далі КК) до
позбавлення волі на 4 роки з позбавленням права на керування транспортними
засобами на 2 роки;

· за ст. 135 ч.1 КК до позбавлення волі на 1 рік.

·

Справа № 11-3
/2008 р.
Головуючий у І інстанції Обідняк В.Д.

Категорія ст.
ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України Доповідач: Гриновецький Б.М.

2

На
підставі ст. 70 КК за сукупністю
злочинів остаточно йому визначено позбавлення волі на 4 роки з позбавленням
права на керування транспортними засобами на 2 роки.

Згідно ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію»
від 19.04.2007 рокуОСОБА_7 звільнено від основного покарання.

Постановлено
стягнути зОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_1 -40000 грн., ОСОБА_5. - 5000 грн., ОСОБА_3 - 5000 грн., ОСОБА_9- 10 000 грн., ОСОБА_4 - 5000 грн. морального
відшкодування.

За
вирокомОСОБА_7 визнано винним в порушенні ІНФОРМАЦІЯ_1в м. Коломия п.п. 2.3, 12.1,
12.2-3-4 Правил дорожнього руху,
що привело до наїзду на пішохода ОСОБА_10 , внаслідок чого наступила його смерть та в
залишенні потерпілого без допомоги.

В апеляціях:

- прокурор ставив питання про скасування
вироку суду і звільненняОСОБА_7

від
кримінальної відповідальності на підставі акту амністії.

Вказана апеляція
в передбаченому законом порядку прокурором відкликана;

- потерпілі ОСОБА_1, ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_9,

ОСОБА_4.
вважають, що не всі винні особи
притягнуті до відповідальності; суд

неправильно
перекваліфікував дії засудженого з ч.3 на ч.1
ст. 135 КК; суд занизив розміри

морального
відшкодування потерпілим, просять
вирок скасувати, справу направити на
новий

судовий
розгляд.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора про
залишення вироку без змін, пояснення
потерпілих та їх представників, які
підтримали апеляцію потерпілих,
вважають, що не всі обставини
події з'ясовані, не всі особи
притягнуті до відповідальності, суд
необгрунтовано перекваліфікував дії винного з ч.3 на ч.1 ст. 135 КК,
суд безпідставно занизив розміри моральних відшкодувань, просять вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, перевіривши справу, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновок
суду про винністьОСОБА_7 у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст.
286 ч.2, 135 ч.1 КК відповідає
фактичним обставинам справи і підтверджується належно дослідженими й оціненими
доказами.

Як слідує із
змісту апеляції потерпілих, ними не
оспорюється доведеність виниОСОБА_7 за
ст. 286 ч.2 КК. Свою вину в цій частині визнав сам засуджений, його вина в цій частині підтверджена
показаннями потерпілих, свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих дій.

3

Доводи
апелянтів про те, що ОСОБА_7. вчинив
автопригоду під час втечі від працівників ДАІ, носять характер припущень, об'єктивно не підтверджені, спростовуються матеріалами справи та
перевірок. Тому ці доводи слід вважати необгрунтованими.

За таких
обставин кваліфікацію дійОСОБА_7 за ст. 286 ч.2 КК слід вважати правильною.

Перекваліфіковуючи
діїОСОБА_7 з ч.3 на ч.1 ст. 135 КК суд
обґрунтовано зіслався на відсутність прямого причинного зв'язку між смертю
потерпілого ОСОБА_9 і діянням засудженого по залишенню його на місці події без
допомоги після автопригоди. Як слідує з висновку судмедекспертизи №45 від
28.09.2006 року (т.2 а.с. 56-64) смерть потерпілого ОСОБА_9 наступила від
тяжкості і характеру отриманих ним тілесних ушкоджень, а не від правильності й своєчасності
медичної допомоги.

Таким
чином, кваліфікація дійОСОБА_7 за ст. 135 ч.1 КК є правильною.

За таких
обставин доводи потерпілих про те, що
смерть ОСОБА_9 наступила від залишення його в небезпеці після автоподії через
втрату ним крові є необгрунтованими і спростовуються наведеними у вироку
доказами, зокрема висновками вказаної
судмедекспертизи.

З цих же
мотивів не підлягають до задоволення посилання потерпілих на те, що суд не допитав лікарів, які надавали допомогу ОСОБА_3

Призначення
ОСОБА_7 покарання і звільнення від нього відповідає вимогам чинного
законодавства.

Вирішуючи
цивільні позови потерпілих, суд
врахував вимоги ст. ст.
23, 1167, 1193 ЦК
України, зокрема, характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілих, матеріальний і сімейний стан засудженого.
При визначенні розміру морального відшкодування суд врахував вимоги розумності
і справедливості.

За таких
обставин, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування чи зміни вироку в частині вирішення цивільних позовів.

Питання
про забезпечення виконання вироку в частині відшкодування моральних збитків
стосуються стадії його виконання, тому
направлення автомобіля засудженого на відшкодування моральної шкоди потерпілих
має вирішуватись представниками державної виконавчої служби.

Таким
чином, колегія суддів не встановила
підстав для зміни чи скасування вироку.

Керуючись ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

4

ухвалила:

Апеляцію
потерпілих ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9,
ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення, вирок Коломийського міськрайсуду від
18.10.2007 року відносно ОСОБА_7- без змін.