Справа № 450/2194/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/338/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальну справу № 450/2194/13-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кугаїв Пустомитівського району Львівської області, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ч.1 ст. 366 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 3 лютого 2015 року ОСОБА_6 засуджена за ч. 1 ст. 366 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з використанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій держави строком на 1 рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.2, п.3, п.4 ч.1 ст. 76 КК України.
Вирішено питання з судовими витратами.

ОСОБА_6 визнана винною в тому, що вона 24.05.2012 року, займаючи посаду начальника будинкоуправління № ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи службовою особою, умисно, вчинила службове підроблення, а саме внесла завідомо неправдиві відомості до довідки № 372 від 24.05.2012 року про склад сім`ї та прописку у квартирі АДРЕСА_2 , а саме про реєстрацію ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом здійснення власноручних надписів на бланку зазначеної довідки, підписала вказану довідку у графі начальника будинкоуправління, проставила відбиток вихідного кутового штампу та гербової печатки будинкоуправління АДРЕСА_3 , а також власноручно зареєструвала вказану довідку у журналі обліку за № 372 від 24.05.2012.

Після вчинення вищеописаних дій, ОСОБА_6 передала довідку з місця проживання про склад сім`ї та прописку № 372 від 24.05.2012 для підписання паспортисту будинкоуправління АДРЕСА_3 ОСОБА_10 та головному бухгалтеру будинкоуправління АДРЕСА_3 ОСОБА_11 .

В подальшому, довідку з місця проживання про склад сім`ї та прописку № 372 від 24.05.2012 отримала ОСОБА_12 .

В апеляційних скаргах обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_8 просять вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вважають вирок необгрунтованим, незаконним і таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому зазначають, що в якості доказів винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому злочині судом першої інстанції наведені: інформація з управління соціального захисту населення від 15.02.2013 № 04-420, заява ОСОБА_12 на ім`я голови комісії з питань захисту прав дитини Пустомитівської РДА від 04.02.2013 року, лист, адресований ОСОБА_12 , за підписом ОСОБА_6 щодо застереження з приводу реєстрації її неповнолітніх дітей за № 8 від 04.02.2013 року, проте згідно звукозапису судового засідання наведені судом докази винуватості не досліджувалися в суді.

Також, судом досліджено особову справу № 414962 одержувача допомоги ОСОБА_12 , яка була долучена прокурором під час судового розгляду на стадії дослідження доказів (про що захист заперечував) та стороні захисту її відкриття не здійснювалась. Проте, суд, в порушення ч.12 ст. 290 КК України, допустив відомості, що містилися в цій особовій справі № 414962, як доказ.

Судом було змінено порядок дослідження доказів, допитано лише свідка ОСОБА_13 , якій судом не вручено пам`ятку про її процесуальні права та обов`язки, також судом не приведено свідка ОСОБА_14 до присяги.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_6 в допиті інших свідків та змінив порядок дослідження доказів, чим порушив право сторони захисту, гарантоване ч. 3 ст. 23 КПК України.

Під час дослідження доказів у справі, суддя проявляв свою упередженість, у зв`язку з цим обвинуваченою заявлялось клопотання суду про оголошення перерви для підготовки письмової заяви про відвід суду. В журналі судового засідання від 31.01.2015 року взагалі не зазначено, що таке клопотання заявлялось, а лише відображено інше клопотання про відвід головуючому судді, яке заявлялося раніше з інших підстав та розглянуте суддею ОСОБА_15 .

В матеріалах справи наявні дві ухвали суду про застосування приводу від 19.12.2014 до ОСОБА_6 та від 20.01.2015 року про привід ряду свідків, проте зазначені ухвали учасникам судового розгляду не оголошувалась та на звукозапису їх оголошення немає.

В оскаржуваному рішенні суду першої інстанції судом формально перелічено ряд документів, які на думку суду начебто є доказами та відсутня будь-яка оцінка цих доказів, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Суд виключив епізод внесення завідомо неправдивих відомостей до довідки № 570 від 30.07.2012, зазначивши, що даний епізод не підтверджений жодним доказом, а обвинувачення грунтується виключно на припущенням. В той же час, на підставі тих же доказів (по епізоду довідка №372 від 24.05.2012) судом припущено, що вина ОСОБА_6 стверджується тими ж самими доказами, якими не доведено її вину по епізоду довідка № 570 від 30.07.2012 року.

Також зазначають, що оскаржуваний вирок не відповідає ст.ст. 370, 374 КПК України, а саме: не зазначено найменування (номер) кримінально провадження, сімейний стан обвинуваченої; місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також мотиви неврахування окремих доказів та підстави визнання частини обвинувачення необгрунтованою (епізод довідка № 570 від 30.07.2012); в резулятивній частині вироку не зазначено, яке рішення прийнято щодо речових доказів, порядок отримання копій вироку, рішення суду по епізоду від 30.07.2012р.

При вирішенні питання щодо відшкодування судових витрат за проведення двох експертиз: почеркознавчої та технічної експертизи документів, об`єктом дослідження яких були довідки № 372 від 24.05.2012 року та № 570 від 30.07.2012 року, суд всі судові витрати поклав на ОСОБА_6 , незважаючи на те, що епізод відносно довідки № 570 від 30.07.2012 року виключено через його недоведеність.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку поданих апеляційних скарг, виступ прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду та необхідність застосування відносно ОСОБА_6 ст.ст. 74 ч.5, 49 КК України, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України перевірка вироку суду першої інстанції здійснюється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
В апеляційних скаргах обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення у справі та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ст. 409 КПК України є безумовними підставами до скасування вироку суду.
В засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 від дачі показань відмовилась, наполягаючи на допиті свідків.
Судом було прийняте рішення про допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , а в зв`язку із їх неявкою 20.01.2015р. прийняте рішення про привід.
Проте судом було допитано лише свідка ОСОБА_13 та без належного з`ясування причин неявки інших свідків, відсутності письмових даних, підтверджуючих поважність причин невиконання приводу, суд прийняв рішення про завершення розгляду справи.
Разом із тим, показання свідків мають значення для з`ясування обставин справи, оскільки саме для свідка ОСОБА_12 видавалась довідка № 372 від 24.05.2012 року, а підписи паспортиста будинкоуправління №4 ОСОБА_10 та головного бухгалтера ОСОБА_11 наявні у вказаній довідці.
За таких обставин суду належало їх допитати.
Оскільки свідку ОСОБА_13 , яку допитав суд, обставини видачі довідки не були відомі, інші свідки, які мали відношення до видачі довідки, не були допитані судом, а ОСОБА_6 , яка наполягала на допиті свідків, від дачі показань відмовилась, то суд обґрунтував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_6 лише письмовими доказами та показаннями свідка ОСОБА_13 (про те, що ОСОБА_12 за адресою, вказаною в довідці не проживає, а чи зареєстрована сказати не може).
При цьому суд у вироку в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_6 покликався також на докази /а.с. 28-30, 32, 33/, які в судовому засіданні не досліджувались, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Оскільки диспозицією статті 366 КК України передбачена кримінальна відповідальність за внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, то завідоме усвідомлення службовою особою неправдивого характеру таких відомостей підлягає обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні. Проте, не допитавши свідків щодо обставин видачі довідки, обмежившись викладенням змісту письмових доказів, суд не розкрив суб`єктивну сторону злочину.
Також не грунтується на вимогах закону оцінка судом відмови обвинуваченої від дачі показань, оскільки реалізація нею конституційних прав не може бути розцінена судом як перешкоджання встановленню істини у справі.
За таких обставин, постановлений у справі вирок не можна вважати законним та обґрунтованим.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду та істотного порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. З врахуванням апеляційних вимог обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника слід призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, скасовуючи вирок, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання.
А тому доводи щодо належності та допустимості доказів, про винуватість обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй злочину мають бути перевірені в ході судового розгляду.
При новому розгляді справи суд першої інстанції повинен упродовж розумного строку повно, всебічно та неупереджено дослідити обставини справи, а також з дотриманням вимог кримінального процесуального закону дати оцінку доказам у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності їх у своїх сукупності й постановити у справі законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника - адвоката ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області відносно ОСОБА_6 від 3 лютого 2015 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції іншим складом суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: