В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/1281/14-к

Провадження № 1-кп/300/11/2015

21.05.2015 р. смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законних представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 статті 156, ч.3 статті 302, ч.2 статті 301, ч.2 статті 300 КК України, установив:

З жовтня 2009 року до кінця травня 2013 року обвинувачений ОСОБА_12 , по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , умисно, з метою задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, займався розбещенням неповнолітніх, зокрема вчиняв розпусні дії щодо малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Злочин вчинено за таких обставин.

У період з жовтня 2009 року до кінця травня 2013 року обвинувачений ОСОБА_12 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_4 , які здійснювалися шляхом демонстрування малолітньому відеофільмів порнографічного характеру, відвертих цинічних розмов на сексуальні теми, оголення статевих органів, вчинення актів розпусти у присутності малолітнього, задоволенні статевої пристрасті неприродним способом за участю малолітнього та схиляння малолітнього до таких дій.

Здійснюючи свою злочинну діяльність щодо розбещення неповнолітніх, у період з лютого 2012 року до грудня 2012 року, обвинувачений ОСОБА_12 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_6 , в присутності потерпілого ОСОБА_14 , які

2

виражалися в демонструванні малолітньому фотографій порнографічного характеру, оголенні статевих органів, вчинення актів розпусти у присутності малолітнього та схиляння його до таких дій.

У період часу з лютого 2012 року до грудня 2012 року обвинувачений ОСОБА_12 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_7 , в присутності потерпілого ОСОБА_6 які здійснювалися шляхом демонстрування малолітньому відеофільмів порнографічного характеру та схиляння малолітнього до розпусних дій.

Крім того, у період час з лютого 2011 року до кінця травня 2013 року обвинувачений ОСОБА_12 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_5 , які здійснювалися шляхом демонстрування малолітньому відеофільмів порнографічного характеру, відвертих цинічних розмов на сексуальні теми, оголення статевих органів, вчинення актів розпусти у присутності малолітнього, задоволенні статевої пристрасті неприродним способом за участю малолітнього та схиляння малолітнього до таких дій.

З цією ж метою, в період з лютого 2011 року до 29 травня 2013 року, по місцю проживання в АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_12 , умисно обладнав кімнату своєї квартири персональним комп`ютером з доступом до мережі Інтернет, з метою використання його в розпусних діях, і використовував зазначене приміщення для розпусти, тобто безладних статевих зв`язків у яких брав участь сам із залученням неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_12 винним себе визнав частково, вважає, що його дії слід перекваліфікувати з ч.2 статті 156 КК України на ч.1 статті 156 КК України, оскільки потерпілі на час вчинення ним протиправних дій не були малолітніми, в решті обвинувачення винуватим себе не визнав, просив його виправдати.

Обвинувачений під час судового розгляду визнав себе винуватим у тому, що вчиняв розпусні дії щодо осіб, які не досягли шістнадцятирічного віку, зокрема щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а щодо потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 винуватим себе не визнав.

Обвинувачення у злочині передбаченому ч.3 статті 302 КК України, щодо створення та утримання місць розпусти, а також звідництво для розпусти вчинені із залученням неповнолітнього, ОСОБА_12 не визнав, вважаючи, що неповнолітні приходили до нього як друзі, а не для розпусти. Звідництвом неповнолітніх для розпусти не займався. Просив його виправдати в цій частині обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що познайомився з обвинуваченим в середині жовтня 2009 року і з цього часу до травня 2013 року приходив до нього додому в АДРЕСА_1 , грати в комп`ютерні ігри безкоштовно. Обвинувачений ОСОБА_12 по місцю свого проживання неодноразово вчиняв щодо нього розпусні дії, демонстрував

3

малолітньому відеофільми порнографічного характеру, вів відверті цинічні розмови на сексуальні теми, оголяв статевий орган, вчиняв акти розпусти у присутності малолітнього, задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом за участю малолітнього та схиляв малолітнього до таких дій.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що знає обвинуваченого з 2007 року, а квартиру його відвідував у 2010-2011 роках, щоб пограти в комп`ютерні ігри. Обвинувачений ОСОБА_12 часто чіплявся до нього, схиляв до розпусних дії з ним, під час яких ОСОБА_12 задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом. Це відбувалося також в присутності та за участю потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_16 . При цьому обвинувачений демонстрував йому порнографічні фільми, схиляв потерпілого до статевих актів неприродним способом, на що отримував відмову потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що з лютого 2012 року до грудня 2012 року приходив зі своїм знайомим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_12 , де той дозволяв їм безкоштовно грати в комп`ютерні ігри. При цьому обвинувачений вчиняв щодо них і в їх присутності розпусні дії, демонстрував їм порносайти та порнографічні фільми, схиляв до розпусних дій. Обвинувачений залишав ключ від квартири йому, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 для безперешкодного відвідування його квартири. Потерпілий розповів про дії обвинуваченого працівникам міліції у 2013 році.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що у березні 2012 року, коли йому було 13 років, його знайомий ОСОБА_17 запросив його в гості до ОСОБА_12 пограти в комп`ютерні ігри безкоштовно. Коли обвинувачений виходив з квартири, то замикав її на ключ, щоб ніхто не вийшов. В кінці березня 2012 року він прийшов до ОСОБА_12 , що пограти в комп`ютерні ігри, але обвинувачений почав приставати до нього, вчиняти розпусні дії, ввімкнув на комп`ютері порносайти, а потім порнофільми, які потерпілий не хотів переглядати. Через певний час він знову навідався з потерпілим ОСОБА_17 до обвинуваченого, який вчиняв щодо них обох розпусні дії, демонстрував на комп`ютері порнографічні фільми. Розпусні дії щодо потерпілого ОСОБА_7 обвинувачений вчиняв в період з березня 2012 року до грудня 2012 року, після чого потерпілий розповів про все своїй матері.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши обставини справи, давши зібраним доказам належну оцінку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_12 у злочині доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.2 статті 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, ч.3 статті 302 КК України, як створення та утримання місць розпусти, а також звідництво для розпусти, вчинені із залученням неповнолітнього.

Крім показань обвинуваченого, який частково визнав вину, показань потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , винуватість ОСОБА_12 у злочинах доведена іншими доказами досліджених судом під час судового розгляду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що знайомий з обвинуваченим чотири роки, з 2011 року. Заходив до обвинуваченого ОСОБА_12 пограти в комп`ютерні ігри. Свідок підтвердив, що до обвинуваченого

4

також приходили малолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яким було до 13-14 років, він демонстрував їм порнографічні фільми, схиляв малолітніх до статевих актів неприродним способом, вони відмовлялися від цього, вчиняв щодо них розпусні дії. Коли вони відмовлялися, погрожував, що не дозволить їм грати в комп`ютерні ігри.

Відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи № 09/04-124 від 05.07.2013 року, проведеної щодо вилучених у обвинуваченого ОСОБА_12 29 травня 2013 року під час обшуку в його квартирі дисків DVD та CD формату в кількості 50 штук, на дисках № 26 та 51 додатку є відео файли (фільми), які містять ознаки порнографічного характеру.

Під час дослідження в судовому засіданні шляхом перегляду змісту диску № 26 судом встановлено, що відео файли були створені (записані) 27.02.2004 року, тобто до вчинення злочинів щодо малолітніх.

При цьому суд визнає неналежним доказ диск № 51, оскільки згідно з протоколом обшуку від 29.05.2013 року у обвинуваченого було вилучено тільки 50 дисків DVD та CD формату (а.с.170-173, т.1). Під час дослідження протоколу обшуку, на сторінці 172 виявлено виправлення кількості вилучених дисків з 50 на 54.

З постанови про призначення мистецтвознавчої експертизи від 01.07.2013 року (а.с.129-130, т.2 вбачається, що для дослідження експертам було надано диски DVD та CD формату, які вилучені в квартирі обвинуваченого, в кількості 50 штук.

Суд визнав також неналежним доказом флеш накопичувач, який був вилучений у обвинуваченого під час обшуку 29.05.2013 р., оскільки при перегляді змісту цього носія інформації в судовому засіданні було встановлено, що частина файлів, які на ньому міститься створена того ж дня, 29.05.2013 року після 13-ї години, тобто по завершенні обшуку.

Ця обставина підтверджується також протоколом обшуку від 29.05.2013 року, проведеного в квартирі обвинуваченого ОСОБА_12 по місцю його проживання в АДРЕСА_1 , згідно з яким обшук проводився в період з 10 години 35 хвилин до 11 години 40 хвилин (а.с.170, т.1).

З висновку мистецтвознавчої експертизи № 09/26-126 від 08.07.2013 року, вбачається, що на жорсткому диску Samsung, model: HD503HI, ємністю 500Gb, вилученому під час обшуку 29.05.2013 року в квартирі обвинуваченого ОСОБА_12 , виявлено графічні файли, які містять ознаки порнографічного характеру, сцен насильства та жорстокості не виявлено (а.с. 147-150, т.2).

Ця обставина підтверджує показання потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_19 про те, що під час перебування у квартирі обвинуваченого ОСОБА_12 той демонстрував їм відеофільми порнографічного характеру за допомогою комп`ютера.

В судовому засіданні судом досліджено вміст компакт-диска DVD-R із записом оперативно-технічних заходів, зокрема відео контролю особи ОСОБА_12 , який здійснювався на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Закарпатської області від 04.04.2013 року.

З досліджених судом відео файлів суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_12 у своїй квартирі, за адресою

АДРЕСА_2 27 квітня 2013 року, 12 травня 2013 року, 14 травня 2013 року розбещував неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , демонстрував їм відео порнографічного характеру, задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом.

Таким чином суд визнав, що винуватість ОСОБА_12 у злочинах передбачених ч.2 статті 156 та ч.3 статті 302 КК України доведена належними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При цьому, суд не бере до уваги твердження обвинуваченого та його захисника про те, що негласні слідчі дії було проведено з порушенням закону, оскільки вони спростовані матеріалами справи, а тому є безпідставними.

Суд також відхиляє твердження обвинуваченого ОСОБА_12 , що він вчиняв свої дії щодо потерпілих, коли вони вже не були малолітніми.

При цьому суд бере до уваги показання потерпілих, свідка, речові докази, які містять відомості про злочини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 пред`явлено також обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.2 статті 301 КК України, тобто розповсюдження серед неповнолітніх творів порнографічного характеру та у вчиненні злочину передбаченого ч.2 статті 300 КК України, тобто розповсюдження серед неповнолітніх творів, що пропагують культ насильства і жорстокості.

Зокрема ОСОБА_12 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, переслідуючи мету розповсюдження творів, що пропагують культ насильства і жорстокості, а також творів порнографічного характеру, у травні 2012 року в приміщенні своєї квартири, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, надав для перегляду неповнолітньому ОСОБА_4 три компакт-диски, два з яких два DVD формату й один CD формату, на одному з яких містяться відео файли з ознаками порнографічного характеру, а на іншому розміщений відео файл, що містить сцени насильства та жорстокості.

У злочинах передбачених ч.2 статті 301, ч.2 статті 300 КК України обвинувачений ОСОБА_12 винуватим себе не визнав і показав, що три компакт диски, які містять відеоматеріали, що пропагують культ насильства і жорстокості, а також твори, зображення порнографічного характеру, були надані органам досудового розслідування потерпілим ОСОБА_4 . Обвинувачений стверджував, що ті три диски йому не належали і він потерпілому їх для перегляду не надавав.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 стверджував, що диски для перегляду надав йому обвинувачений ОСОБА_12 .

Досліджуючи в судовому засіданні речові докази три диски, два DVD формату і один CD формату, суд встановив, що вони були створені: DVD №1 29.02.2013 року, DVD №3 01.02.2013 року та CD №3 11.06.2013 року.

Згідно з протоколом огляду місця події від 19.06.2013 року, проведеного в кабінеті слідчого Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області, мати потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_9 у кабінеті слідчого надала три комп`ютерні диски, заявивши, що їх потерпілому ОСОБА_4 надав для перегляду обвинувачений ОСОБА_12 .

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_12 був затриманий 29 травня

6

2013 року за підозрою у злочині передбаченому ч.3 статті 302 КК України (а.с.186, т.1).

Таким чином, створити один з компакт-дисків обвинувачений ОСОБА_12 не міг, оскільки знаходився під вартою.

Ця обставина ставить під сумнів правдивість показань потерпілого ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_9 , та обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення у злочинах передбачених ч.2 статті 301, ч.2 статті 300 КК України, оскільки повністю виключається створення обвинуваченим одного з дисків і не виключається створення інших двох компакт-дисків іншими особами.

Дослідивши речові докази три диски, два DVD формату і один CD формату, надані матір`ю потерпілого ОСОБА_4 , оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, що є в матеріалах справи суд визнав, що доводи сторони обвинувачення про те, що ці компакт диски, які містять відео файли з ознаками порнографічного характеру, а також відео файл, що містить сцени насильства та жорстокості, належали обвинуваченому ОСОБА_12 і розповсюджені ним для перегляду потерпілому ОСОБА_4 ґрунтуються на припущеннях.

Сторона обвинувачення не довела належними і допустимими доказами, що зазначені компакт-диски обвинувачений ОСОБА_12 у конкретний час, в конкретному місці, передав для перегляду потерпілому ОСОБА_4 , вчинивши таким чином злочини передбачені ч.2 статті 301, ч.2 статті 300 КК України.

Відповідно до ч.3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.3 статті 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності з п.2 ч.1 статті 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_12 підлягає виправданню в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів передбачених ч.2 статті 301, ч.2 статті 300 КК України за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_12 покарання за злочини передбачені ч.2 статті 156, ч.3 статті 302 КК України суд, відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує, що обвинуваченим вчинено злочини, які згідно з ч.4 статті 12 КК України є тяжкими злочинами, а також особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого суд не встановив.

Вирішуючи питання про покарання суд бере до уваги особу обвинуваченого, котрий негативно характеризується по місцю свого проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Зокрема,

7

вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2007 року ОСОБА_12 було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч.1 статті 156, ч.2 статті 301 КК України до двох років позбавлення волі. За дії передбачені ч.3 статті 302 КК України ОСОБА_12 було виправдано.

Згідно з постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2008 року ОСОБА_12 було звільнено від відбуття покарання умовно-достроково на невідбутий строк три місяці 27 днів.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що після відбуття покарання ОСОБА_12 продовжив свою злочинну діяльність, а призначене йому покарання не досягло мети, визначеної в ч.2 статті 50 КК України.

Відповідно до ч.2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винуватого, позицію неповнолітніх потерпілих та їх представників, котрі просили призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог закону, з метою запобігання вчиненню ним нових злочинів, а також позицію прокурора, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_20 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує стан здоров`я обвинуваченого (а.с.125, т.5), проте вважає, що наявні у нього захворювання не перешкоджають відбуванню покарання, і не є підставою для пом`якшення покарання.

У судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_8 стверджували, що під час відбування домашнього арешту обвинувачений ОСОБА_12 порушував умови запобіжного заходу, намагався впливати на неповнолітнього, поширював по місцю його навчання та проживання відомості, що порочать потерпілого.

З матеріалів, які надійшли до суду зі Свалявського РВ УМВС вбачається, що обвинувачений ОСОБА_12 порушував умови домашнього арешту (т.5, а.с. 236-246).

Враховуючи характер злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_12 , а також його негативну поведінку під час виконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також з метою недопущення вчинення ОСОБА_12 нових злочинів, суд визнав за необхідне обрати щодо нього до набрання вироком чинності запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 2 739 (дві тисячі сімсот тридцять дев`ять) гривень 72 копійки підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_12 на користь держави на підставі ч.1 статті 126 КПК України .

На підставі статті 100 КПК України речові докази: чотири пластикові картки «Приватбанк», дві картки мобільного зв`язку «Лайф», три картки мобільного зв`язку «Київстар», п`ять карток мобільного зв`язку МТС, зв`язку металевих ключів у кількості п`ять штук повернути обвинуваченому ОСОБА_12 ; системний блок від комп`ютера «Gresso», 56 (п`ятдесят шість компакт

8

дисків) формату DVD-R та CD-R, жорсткий диск «Hitachi HDD 500 Gb», один компакт диск формату CD-R Verbatim, флеш карту ємкістю 8Гб, підлягають знищенню.

Керуючись статтями 369, 371, 374, 376 КПК України, суд присудив:

ОСОБА_12 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 статті 156, ч.3 статті 302 КК України і призначити йому покарання:

· за злочин передбачений ч.2 статті 156 КК України у виді восьми років позбавлення волі;
· за злочин передбачений ч.3 статті 302 КК України у виді семи років позбавлення волі.
На підставі ч.1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченому ОСОБА_12 остаточне покарання у виді восьми років позбавлення волі.

ОСОБА_12 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 статті 301, ч.2 статті 300 КК України виправдати за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_12 в строк відбуття покарання період, протягом якого він знаходився під вартою починаючи з часу затримання, зокрема з 29 травня 2013 року до 17 квітня 2015 року.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 2 739 (дві тисячі сімсот тридцять дев`ять) гривень 72 копійки стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь держави.

Речові докази: чотири пластикові картки «Приватбанк», дві картки мобільного зв`язку «Лайф», три картки мобільного зв`язку «Київстар», п`ять карток мобільного зв`язку МТС, зв`язку металевих ключів у кількості п`ять штук повернути обвинуваченому ОСОБА_12 ; системний блок від комп`ютера «Gresso», 56 (п`ятдесят шість компакт дисків) формату DVD-R та CD-R, жорсткий диск «Hitachi HDD 500 Gb», один компакт диск формату CD-R Verbatim, флеш карту ємкістю 8Гб, знищити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_12 до набрання вироком чинності запобіжний захід у виді тримання під вартою негайно в залі суду.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Воловецький районний суд.
Головуючий ОСОБА_1