Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/2467/14-к
Провадження № 1/523/54/15
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
26.02.2015 року м. Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю старших прокурорів відділу прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8 , підсудного та його захисника адвоката ОСОБА_9 , у закритому судовому засіданні, в приміщенні суду розглянув кримінальну справу із звинувачення
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гвоздавка Друга Любашівського р-ну Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживавшого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.135 та ч.1 ст.263 КК України,
Мешканка м. Одеси ОСОБА_11 , 1986 р.н., з 9 грудня 2010 року перебувала в гостях у своєї бабусі ОСОБА_12 , яка проживала в с. Ясенове Друге Любашівського району Одеської області.
В другій половині дня 12 грудня 2010 року ОСОБА_11 разом із своє подругою ОСОБА_13 прибула до продовольчого магазину, розташованого в с. Познанка Перша цього ж району, де працювала продавцем сестра останньої особи - ОСОБА_14 . Сюди також прибули мати ОСОБА_14 і ОСОБА_13 - ОСОБА_15 , а також ОСОБА_16 , які разом із зазначеними особами стали вживати алкогольні напої в підсобному приміщенні магазину.
Близько 16 години 30 хвилин цієї ж доби до магазину приїхав на автомобілі «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_1 , слідчий СВ Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_10 разом з іншими співробітниками цього ж органу внутрішніх справ ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , після чого вони приєднались до інших присутніх та також стали вживати алкогольні напої.
Близько 19 години цієї ж доби, після вживання не менше двох пляшок горілки, зазначені особи домовилися про відвідування ними бару «Настюша», розташованому в смт Зеленогірське Любашівського району Одеської області. В магазині залишилася ОСОБА_14 , де стала здійснювати прибирання.
Близько 20 години цієї ж доби ОСОБА_10 на зазначеному автомобілі, разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_17 прибули до смт Зеленогірське, де ОСОБА_17 пішов додому, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли до приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де сіли за стіл, заказали пиво і раки та стали очікувати інших. Проте, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 до бару не прибули, роз`їхалися по домівках.
Близько 20 години 30 хвилин цієї ж доби в бар «Настюша» прибули ОСОБА_18 , його приятель ОСОБА_19 , які також приєднались до ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . У ОСОБА_10 виникло бажання вступити у статеві зносини з ОСОБА_11 , задля чого він попросив у раніше знайомого ОСОБА_20 , який також відпочивав в барі в іншій компанії, надати йому презервативи. Через незначний час ОСОБА_10 , перебуваючи у більярдного столу, без присутності ОСОБА_11 , отримав два презерватива від знайомого ОСОБА_20 - ОСОБА_21 . В подальшому ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_11 відвезти додому до її бабусі, після чого вони разом вийшли із бару, а ОСОБА_18 та ОСОБА_19 там залишилися.
О 20 годині 50 хвилин цієї ж доби під час руху із смт Зеленогірське в с. Ясеново Друге ОСОБА_11 протягом 1 хвилини 42 секунд розмовляла по мобільному телефону із своєю матір`ю ОСОБА_7 , яка перебувала в м. Одесі.
Близько 21 години 15 хвилин цієї ж доби ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи вищезазначеним автомобілем, продовжуючи намір на вступ у статеві зносини з ОСОБА_11 , доставив останню до берегу ріки Кодима в с. Ясенове Друге Любашівського району Одеської області, де в салоні автомобіля, користуючись її перебуванням в стані середньої тяжкості алкогольного сп`яніння, а також психічним станом, що був пов`язаний із спогадами про трагічну загибель її родички та двох малолітніх дітей останньої, долаючи опір ОСОБА_11 , використовуючи свою фізичну перевагу, вступив у природні статеві зносини з потерпілою, із застосуванням фізичного насильства, яке мало прояв у зриві з однієї її ноги штанів та панчіх, одночасне їх приспущення на іншій нозі, розірванні трусів, переміщенні в область шиї верхньої частини одягу светра, бюстгальтера та шарфу, а також спричинення їй синця на передній поверхні правої гомілки у верхній третині.
Близько 22 години цієї ж доби ОСОБА_10 , будучи незадоволеним отриманою відмовою ОСОБА_11 на добровільний вступ з ним у статеві зносини, виштовхнув її із салону автомобіля, після чого уїхав до місця проживання свої батьків в с. Гвоздавку Другу Любашівського району Одеської області, чим завідомо залишив ОСОБА_11 в небезпечному для її життя стані, усвідомлюючи, що вона перебуває в цьому стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок зґвалтування, перебування в середньому ступеню тяжкості алкогольного сп`яніння, негативних спогадів про трагічну загибель її родичів, напівоголеності при температурі навколишнього повітря близько 10? морозу, неосвітленої місцевості та значної відстані до місця освітленої центральної частини с. Ясеново Друге чи будинку, де проживала ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_10 мав реальну можливість надати ОСОБА_11 допомогу або повідомити про небезпечний для її життя стан бабусі чи знайомим потерпілої.
Внаслідок зґвалтування та наступного залишення ОСОБА_10 в небезпеці ОСОБА_11 , перебуваючи наполовину оголеною в неосвітленій місцевості, не розуміючи, де вона точно знаходиться, вийшла на лід ріки Кодима, пішла в сторону с. Ясенево Перше, де пройшла близько 80 метрів, провалилася в ополонку, впала у холодну воду, пішла під лід та потонула.
Крім того ОСОБА_10 , в порушення вимог розділу ІІ Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, без відповідного дозволу, у невстановленому місці та у невстановлений час придбав, визнані в якості бойових припасів до нарізної вогнепальної зброї, сімнадцять, придатних до стрільби набоїв, калібру 9 мм, які став зберігати в літній кухні (дворовій споруді) за місцем проживання родини ОСОБА_22 в с. Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області до 5 жовтня 2011 року часу їх вилучення співробітниками міліції.
Підсудний ОСОБА_10 вину у вчиненому не визнав та щодо обставин, які мали місце 12 грудня 2010 року, показав, що близько 18 години, перебуваючи в с. Познанка Перша Любашівського р-ну Одеської області, у зв`язку із завершенням службових справ, він разом з іншими співробітниками міліції - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , зайшли до приміщення магазину, де їх було запрошено його знайомою ОСОБА_14 приєднатися до святкування, яке вже відбувалось в підсобному приміщенні. Серед присутніх за столом, окрім вказаних осіб, були також жінки ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та водій останньої особи ОСОБА_23 . При цьому протягом наступного часу всі присутні, окрім ОСОБА_16 , вживали горілку, не менше двох пляшок, об`ємом 0,5 л. кожна, а до цього була недопитою ще одна така ж пляшка горілки.
Як вбачається з показань підсудного ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_10 як особу, яку разом із своєю загиблою двоюрідною сестрою знала з 14-річного віку. З цього приводу між ними відбулась розмова, під час якої ОСОБА_24 демонструвала йому на своєму мобільному телефоні фотографії сестри та при цьому декілька разів плакала. Перед завершенням святкування на столі вже стояли пляшки пива, які вживались присутніми.
Близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_15 запропонувала продовжити святкування в розташованому в смт Зеленогірське барі, з чим підсудний погодився, оскільки також планував завезти в цей населений пункт проживавшого в ньому ОСОБА_17 . Підсудний вийшов з магазину до автомобіля, щоб прогріти двигун, через пару хвилин на переднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_17 , а на заднє сидіння, з пляшкою пива в руках, добровільно сіла ОСОБА_11 .
Із показань підсудного також вбачається, що після приїзду в смт Зеленогірське з`ясувалось, що дорогою на телефон ОСОБА_11 зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила, що в бар більше ніхто не поїхав, у зв`язку із чим запропонувала ОСОБА_24 залишитися в с. Ясенове Друге, звідки вони її згодом заберуть, на що та нібито відповіла, що поїде до бару. Залишивши ОСОБА_17 в смт Зеленогірське підсудний з ОСОБА_11 прибули до бару близько 20 години, де сіли за стіл. Протягом часу перебування в барі до столику підсаджувались прибувший пізніше ОСОБА_18 , а також раніше знайомі підсудному ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , і при цьому ОСОБА_10 замовив кожному, в тому числі і ОСОБА_24 , по одній пляшці пива, об`ємом 0,5 л., та раків. Обставини отримання в барі від знайомого йому ОСОБА_20 презерватива підсудний не пам`ятає.
О 20 годині 40 хвилин цієї доби він першим, а згодом і ОСОБА_11 , вийшли із бару та поїхали на керованому ним автомобілі в с. Ясенове Друге більш довшим шляхом, через с. Гвоздавка Перша та с. Ясенове Перше, що було обумовлено кращою якістю цієї дороги, а також необхідністю уникнути небажаного, зі слів підсудного, проїзду повз будинку його батьків. Близько 20 години 50 хвилин ОСОБА_24 телефонувала, як він зрозумів, її мати, з якою вона розмовляла, перебуваючи в нормальному стані.
В судовому засіданні підсудний також показав про факт обопільного добровільного вступу в статеві зносини з ОСОБА_11 , що відбулось на передньому пасажирському сидінні в салоні автомобіля на узбіччі автодороги сполученням Балта Криве Озеро, в районі розташування зупинки громадського транспорту поблизу с. Познанка Перша. При цьому ОСОБА_10 категорично заперечив будь-яке застосування до ОСОБА_11 фізичного насильства, погрози його застосування або ж використання безпорадного стану останньої особи, пояснивши, що вона, незважаючи на вжиті алкогольні напої, перебувала в адекватному стані, діяла виключно добровільно та цілком розуміла обставини цієї події. Також, як вбачається з показань підсудного, ОСОБА_11 самостійно знімала з себе нижню частину одягу, бюстгальтер підняла догори, труси на ній він взагалі не побачив, а після завершення статевого акту вона одяглася в салоні автомобіля. ОСОБА_10 заперечив і вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на подолання опору потерпілої, якого фактично не існувало, а також пошкодження її одягу.
Як вбачається з подальших показань підсудного він достовірно не знав конкретного місця проживання бабусі ОСОБА_24 , а також ж одночасно з`ясував і про факт пошкодження покришки колеса керованого ним автомобіля, у зв`язку із чим, привіз ОСОБА_11 до освітленої дільниці центральної частини с. Ясенове Друге, де вона, в приблизний період з 30 по 35 хвилину після 21 години, вийшла з машини в нормальному настрої, обута, одягнена в куртку, шапку, светр та брюки, з під однієї із штанин яких він побачив лише край неодягненої панчохи. Підсудний вважав, що ОСОБА_11 перебуває на незначній відстані від її домівки, а тому зможе трохи пройтися на свіжому повітрі, у добре відомій їй місцевості, без настання будь-яких несприятливих наслідків, тобто остання, на його думку, незважаючи на температуру повітря близько 5 градусів морозу, не перебувала у небезпечному для її життя стані та не була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження.
Далі ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що через 17 хвилин він найкоротшим шляхом приїхав додому в с. Гвоздавка Друга, де при під`їзді, о 21 годині 45 хвилин, у нього відбувся телефонний дзвінок з кимсь із членів його родини. Прибувши додому, він повечеряв, викупався та близько 22 години 30 хвилин 23 години ліг спати.
Причинами приховування на початковому етапі досудового слідства фактів вступу з ОСОБА_11 у статеві зносини, а також неправдиве повідомлення про нібито її залишення біля будинку сусіда її бабусі, а не в центрі села, ОСОБА_10 пояснив не бажанням розголошувати інтимні подробиці цих подій, що могли зашкодити його власним подружнім стосункам, а також побоюванням його можливого звільнення з органів внутрішніх справ з негативних підстав та притягнення до відповідальності за залишення потерпілої в небезпеці. Причиною дачі первинних показань про перебування ОСОБА_11 в стані сильного алкогольного сп`яніння, а потім їх зміну на протилежні, ОСОБА_10 пояснив оговоренням себе під тиском слідчого ОСОБА_25 .
ОСОБА_10 також категорично заперечив і вчинення будь-якого власного незаконного впливу при проведенні дослідчої перевірки, пояснивши, що лише із цікавості дивився в кабінеті слідчого фотографії з місця виявлення тіла загиблої, а також, на прохання керівництва, підвозив того на власному транспорті до місць проживання окремих свідків у справі і був присутнім при їх наступних опитуваннях. Причинами ж здійснення в цей час телефонних дзвінків судово-медичному експерту ОСОБА_26 він пояснив перебуванням в його, як слідчого, провадженні інших кримінальних справ, по яким цим експертом проводилось декілька експертиз потерпілих.
Щодо обставин вилучення в домоволодінні його батьків бойових припасів підсудний показав, що не має жодного до них відношення, у зв`язку із чим вважає, що ці набої були підкинуті до окремо розташованого від будинку приміщення кухні співробітниками органу внутрішньої безпеки безпосередньо під час проведення ними обшуку, який відбувся, на його думку, також із порушенням вимог закону.
Стосовно первинно наданих слідчому показань про знайдення в робочому столі в приміщенні Любашівського РВ двох набоїв від пістолета марки ПМ, які, можливо, були ним принесені додому, ОСОБА_10 в суді ці обставини заперечив. В обґрунтування своєї позиції підсудний вказав, що під час дачі слідчому ОСОБА_25 таких показань він не придав їм належної уваги та помилково вважав, що вони стосуються не його особисто, а іншого співробітника міліції, який до нього виконував службові обов`язки за цим робочим місцем.
Незважаючи на отримані від ОСОБА_10 показання його вина у вчиненому підтверджується сукупністю наступних, досліджених в судовому засіданні доказів.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожний окремо, в суді показали, що їх загибла донька ОСОБА_24 проживала разом з ними в м. Одесі, отримувала другу вищу економічну освіту, одночасно працювала провідним спеціалістом відділу Одеської обласної державної адміністрації, майже не вживала алкогольні напої та була доброю, чуйною, товариською і порядною людиною, в тому числі розбірливою в інтимному житті, спроможною постояти за себе в будь-якій конфліктній ситуації. Незважаючи на трагічну загибель її двоюрідної сестри з дітьми, що мало місце раніше, ОСОБА_24 була дуже врівноваженою людиною, протягом трьох останніх місяців зустрічалась з ОСОБА_27 , мала безліч планів на майбутнє, а тому потерпілі вважають, що будь-які підстави для її добровільного уходу із життя були відсутні.
ОСОБА_6 також показав, що ОСОБА_24 9 грудня 2010 року виїхала у відпустку до бабусі ОСОБА_12 в с. Ясенове Друге. 12 грудня 2010 року доньці зателефонувала знайома ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_24 вже перебувала у її родичів в магазині с. Познанка Перша, де вони разом святкували день ангела, а вечором, коли його донька не повернулася додому, ОСОБА_12 подзвонила та повідомила про це потерпілому. Марина також дуже добре знала місцевість навколо найближчих сіл, а тому не могла і заблукати.
Як вбачається з наступних показань ОСОБА_6 14 грудня 2010 року він приїхав в с. Ясенове Друге, де біля сільради зустрів сусіда ОСОБА_28 , який повідомив, що рідний брат останнього виявив тіло доньки потерпілого під кригою в річці Кодимі. Через 15 хвилин вони, а через годину слідчо-оперативна група райвідділу міліції, приїхали до зазначеного місця, де ОСОБА_6 , крізь прозору кригу затягнутої ополонки, чітко побачив, що ОСОБА_24 присіла під водою, її колінні суглоби були в зігнутому положенні, ліва рука притиснута до живота, права рука висіла у вільному стані, а голова була нахилена вперед, маківкою догори. При цьому тіло до поясу було оголене, а одягнутий вище светр був піднятим до самої шиї.
З дозволу співробітників міліції ОСОБА_6 , разом з односельцями, за допомогою сокири і дробини розбили кригу та витягли загиблу на лід, при цьому батько побачив, що права нога ОСОБА_24 була повністю оголена та взута у чобіт, на її середній частині існувало добре видиме садно, червоного кольору, розміром з кулак, а на крайній нижній частині лівої ноги перебували штани, панчохи та другий чобіт. ОСОБА_6 також зазначив, що згодом він виявив і наявні на зап`ястях рук доньки подряпини, а також пошкодження светру.
Після фотографування тіла він, з дозволу присутніх співробітників міліції, підтягнув його до берега. До моргу тіло доньки було доставлено односельцем, а її светр, штани, панчохи та чоботи були йому в подальшому повернуті, як нібито речі, що не мали будь-якого доказового значення для матеріалів дослідчої перевірки, у зв`язку із чим потерпілий їх до теперішнього часу не зберіг, про що сьогодні щиро жалкує.
Щодо обстановки, яка була на місці події, потерпілий ОСОБА_6 в суді настояв на тому, що поруч із знайденою на березі курткою доньки була купа землі, на якій зберігалися видимі сліди протектору автомобіля, а також на льодові декілька, припорошених снігом, слідів від підборів жіночого взуття. Крім того, він разом із співробітником міліції піднявся з цієї частини берега до найближчої дороги, на якій також виявив сліди від протектору автомобіля.
Потерпілий ОСОБА_6 також в суді показав, що при його прибутті до Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області чергова ОСОБА_29 наполегливо стала з`ясовувати причину приїзду його доньки в село, що було сприйнято потерпілим як початок чогось «не чистого». Його послідуючим намірам особисто поспілкуватись із начальником райвідділу ОСОБА_30 перешкодив начальник СВ ОСОБА_31 , який собою перегородив прохід до кабінету. Завдяки своїй наполегливості ОСОБА_6 , разом із родичем ОСОБА_32 , прибули до кабінету прокурора району ОСОБА_33 , в якому вже перебував ОСОБА_31 , і прокурор повідомив присутнім, що ОСОБА_10 винен лише в тому, що не відвів за руку ОСОБА_24 до будинку бабусі.
В свою чергу потерпіла ОСОБА_7 в суді додатково показала, що о 20 годині 45 хвилин 12 грудня 2010 року вона востаннє телефоном розмовляла з донькою, на що ОСОБА_24 (на фоні почутого потерпілою іншого, грубого, чоловічого голосу та гучної музики) їй тихим, спокійним голосом повідомила, що її зараз підвезуть додому. Про це потерпіла відразу ж телефоном попередила свою мати, ОСОБА_12 , та через 2-3 хвилини, намагалась повторно з`єднатися з донькою, проте дзвінок було перервано, а після цього телефон вже перебував поза зоною досяжності мобільного зв`язку. Як з`ясувала потерпіла ОСОБА_7 пізніше, ОСОБА_12 з цього часу безрезультатно провела ніч на вулиці навпроти свого будинку, очікуючи приїзду онуки.
Потерпіла ОСОБА_7 вважає, що під час останньої розмови річ ОСОБА_24 була ясною, а тому вона перебувала в нормальному і адекватному стані.
Крім того, потерпіла ОСОБА_7 , окрім вищевикладених її чоловіком видимих тілесних ушкоджень на тілі загиблої доньки, пригадала, що також бачила на лівій щоці обличчя ОСОБА_24 два великих садна та синець на нижній губі.
Щодо не знайдених при загиблій речах її батьки разом вказують на шапку, мобільний телефон, жіночу сумку з можливо наявними в ній грошами (в сумі не більше 200 грн.), а також музичний програвач та ювелірну прикрасу у вигляді наручного браслета, який був частиною комплекту разом з наявним та одягнутим на шиї ОСОБА_24 джгутом.
Як вбачається з роздруківки телефонних розмов загиблої ОСОБА_11 з сім-карти № НОМЕР_2 , що перебувала у належній їй телефоні, донька потерпілих 12 грудня 2010 року в період з 19 години 31 хвилину по 19 годину 50 хвилин перебувала в зоні покриття телефонної вишки, розташованої в с. Ясеново Друге, в подальшому ОСОБА_11 перемістилася в зону обслуговування вишки, розташованої в смт Зеленогірське, за допомогою якої востаннє прийняла телефонний дзвінок від матері о 20 годині 50 хвилин, тривалість розмови склала 102 сек. Телефон перестав відповідати на вхідні дзвінки її матері з 21 години 54 хвилини і при цьому увесь подальший час до 13 години 28 хвилин 18 грудня 2010 року перебував у зоні обслуговування вишки, розташованої в с. Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області (т.10 а.с.12-23).
Свідок ОСОБА_17 (на той час оперуповноважений Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області) в суді показав, що в другій половині дня 12 грудня 2010 року до нього заїхав ОСОБА_10 та запропонував разом виїхати до лісу на розшук зниклих у місцевого мешканця ОСОБА_34 кіз, на що той погодився, одночасно покликавши для цього ще і дільничного інспектора ОСОБА_18 . Безрезультатні пошуки було завершено близько 17 години в с. Познанка Перша Любашівського р-ну Одеської області, де їх було запрошено ОСОБА_15 до підсобного приміщення продовольчого магазину на святкування якоїсь події. Серед присутніх була, як він згодом дізнався, і знайома ОСОБА_10 з підліткового віку ОСОБА_11 , яка спілкувалась з підсудним, разом з ним вживала горілку.
Свідок ОСОБА_17 також показав, що в період з 18 години 30 хвилин до 19 години цього ж дня компанія, на пропозицію ОСОБА_15 , вирішила поїхати до смт Зеленогірське для продовження святкування, проте фактично туди виїхали на автомобілі під керуванням ОСОБА_10 лише він, підсудний та ОСОБА_11 , яка сильно п`янкою не була, при ході не хиталася. В автомобіль вона сідала добровільно, самостійно. Під час півгодинної поїздки ОСОБА_24 випила пляшку пива та розмовляла по телефону, як здалося свідку, з своєю матір`ю, з якою в ході цієї розмови нібито посварилася. Не доїжджаючи 100 метрів до бару в смт Зеленогірське свідок вийшов з автомобіля та пішов додому.
З показань свідка ОСОБА_17 в суді також вбачається, що близько 21 години йому декілька разів телефонував ОСОБА_19 та запрошував прийти до бару, де нібито ще перебували останній, ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , на що ОСОБА_17 відмовився, пояснивши, що наступного дня йому необхідно було заступати на добове чергування.
В подальшому ОСОБА_17 стало відомо: від ОСОБА_21 про те, що в барі ОСОБА_10 просив у останнього презервативи; а від самого ОСОБА_10 що у того, невідомо з чиєї ініціативи, в салоні автомобіля був статевий контакт з ОСОБА_11 , при якому ОСОБА_24 нібито називала підсудного ОСОБА_35 та була настільки п`янкою, що не змогла самостійно одягнутися.
Щодо місця залишення ОСОБА_10 ОСОБА_11 свідок ОСОБА_17 показав, що нібито підсудний йому пояснював про центр с. Ясенове Друге Любашівського р-ну Одеської області, від якого відстань до будинку ОСОБА_36 (сусідів бабусі загиблої) складала майже 1,5 км. Чому підсудний залишив ОСОБА_11 на такій значній відстані від місця її фактичного проживання, свідок у ОСОБА_10 не поцікавився. Він лише пам`ятає, як ОСОБА_10 , побоюючись можливого притягнення до відповідальності за залишення ОСОБА_11 в небезпеці, вголос розмірковував, що ОСОБА_24 могла замерзнути і віддати Богу душу.
Крім того, свідок ОСОБА_17 в суді також показав, що чув про розмови, відповідно до яких ОСОБА_10 із знайомим тому чоловіком на прізвисько « ОСОБА_37 » раніше мали статеві зносини з ОСОБА_38 , що мало наслідком якісь претензії з боку останньої.
Після оголошення власних показань, наданих під час досудового слідства (т.5 а.с.40), свідок ОСОБА_17 також погодився і з характерними для підсудного рисами характеру як зарозумілість, пихатість та здатність перекручувати промовлене на свій лад.
На питання підсудного про можливу неправдивість наданих цим свідком під час досудового слідства показань, ОСОБА_17 відповів, що йому на це натякали не названі ним особи, про те він цього не робив, тобто настояв на їх правдивості.
Згідно довідки-аналізу роздруківки телефонних розмов ОСОБА_17 12 грудня 2010 року з 17 години 31 хвилини до 19 години 10 хвилин перебував в зоні дії телефонної вишки, розташованої в с. Ясеново Друге, після чого перемістився в зону дії вишки, розташованої в смт Зеленогірське, де і перебував до завершення доби. Останній дзвінок було ним здійснено його знайомому ОСОБА_19 о 21 годині 24 хвилині, розмова тривала 25 сек. В подальшому, з 22 години 00 хвилин до 22 години 28 хвилин ОСОБА_17 не відповів на п`ять телефонних дзвінків останнього абонента (т.10 а.с.250,258).
Колишній дільничний інспектор міліції ОСОБА_18 , будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка показав, що в другій половині однієї з неділь середини грудня 2010 року до нього заїхали ОСОБА_10 і ОСОБА_17 та запропонували разом розшукати зниклих у місцевого мешканця ОСОБА_34 кіз. Оскільки такі зникнення були майже систематичними, на що керівництво ставило завдання остаточно розібратись в цій ситуації, то ОСОБА_18 , незважаючи на вихідний день, погодився.
Близько 16 години 30 хвилин того ж дня вони зупинилися біля магазину в с. Познанка Перша, щоб спитати за кіз та купити води. ОСОБА_10 зайшов до магазину, а потім повернувся та сказав, що там святкують ОСОБА_15 з доньками, ОСОБА_16 та раніше не знайома свідку дівчина. Троє співробітників міліції приєдналися до святкового столу та протягом наступної години він та ОСОБА_10 , з іншими присутніми господарями столу, вживали горілку та пиво, після чого ОСОБА_15 запропонувала всім поїхати на раки, тобто до смт Зеленогірське. ОСОБА_18 показав, що спочатку відмовився від цього, покинувши магазин на автомобілі під керуванням ОСОБА_16 , проте через 40 хвилин 1 годину, після чисельних телефонних дзвінків наполегливо пропонувавшого продовжити вечір ОСОБА_10 , він з цим погодився та на власному автомобілі приїхав до бару, розташованому в смт Зеленогірське.
З подальших показань свідка ОСОБА_18 також вбачається, що в цьому барі за одним столом вживали пиво він, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та раніше знайомий першим двом особам ОСОБА_19 . Свідок показав, що перебував разом з ними приблизно 15 хвилин, по завершенню яких ОСОБА_24 встала із-за столу, за щось перечепилася чи спіткнулася, а ОСОБА_10 її підтримав. Несподівано у ОСОБА_11 почалася якась істерика, вона стала плакати, на що ОСОБА_18 запропонував ОСОБА_10 відвезти дівчину додому. Свідок пригадав, що ОСОБА_11 плакала декілька разів і в магазині, з приводу жалю за загиблою в Криму сестрою.
Свідок ОСОБА_18 також показав, що після від`їзду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 він залишався в барі ще протягом години, після чого поїхав дорогою через с. Гвоздавку Другу до с. Ясенове Друге. Протягом цієї поїздки він автомобіль під керуванням ОСОБА_10 у зворотному напрямку не зустрічав.
Щодо обізнаності ОСОБА_10 з місцем проживання бабусі загиблої в с. Ясенове Друге свідок ОСОБА_18 зазначив, що під час застілля в магазині той розмовляв з ОСОБА_11 про якусь лавку, розташовану біля домоволодіння її бабусі, на якій вони разом з ОСОБА_13 гуляли ще дітьми, а тому, ймовірно, підсудний повинен був знати, куди потрібно було відвезти ОСОБА_11 .
Після виявлення тіла загиблої дівчини на запитання зазначеного свідка ОСОБА_10 спочатку відповідав, що залишив Марину в центрі с. Ясенове Друге, а потім вже що відвіз її до будинку бабусі, або ж навпаки. Про причини такої плутанини та про те, чи мав той статеві стосунки з ОСОБА_11 свідок ОСОБА_18 . ОСОБА_10 не розпитував. Лише згодом свідок дізнався від ОСОБА_17 , що в той вечір між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відбувся статевий акт.
Згідно довідки-аналізу роздруківки телефонних розмов ОСОБА_18 12 грудня 2010 року з 17 години 23 хвилини до 18 години 15 хвилин перебував в зоні дії телефонної вишки, розташованої в с. Ясеново Перше, після чого перемістився в зону дії вишки, розташованої в с. Гольма Балтського району Одеської обл. В подальшому з 19 години 37 хвилин по 20 годину 15 хвилин ОСОБА_18 перебував в зоні дії вишки, розташованої в с. Ясеново Перше. О 22 годині 8 хвилин ОСОБА_18 перебував в зоні дії вишки, розташованої в смт Зеленогірське. В період з 19 години 37 хвилин по 19 годину 55 хвилин ОСОБА_18 двічі телефонував ОСОБА_10 , на що останній тому передзвонив, остання розмова тривала 45 сек. Крім того, востаннє ОСОБА_18 дзвонив ОСОБА_10 о 20 годині 07 хвилин, розмова тривала 37 сек., по завершенню якої свідок відразу ж здійснив дзвінок його теперішній співмешканці ОСОБА_39 (т.10 а.с.276-279,282).
Як вбачається з постанови органу досудового слідства 2 лютого 2012 року в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за фактом зґвалтування та умисного вбивства ОСОБА_11 , за п.п.9,10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 КК України, було відмовлено у зв`язку з відсутністю в їх діях складу даних злочинів (т.12 а.с.36-42).
Свідок ОСОБА_14 в суді показала, що в грудні 2010 року вона працювала продавцем в магазині с. Познанка Перша. 11 грудня був день народження її сина, а наступного дня вона, разом з сестрою ОСОБА_13 , матір`ю ОСОБА_15 , та водієм ОСОБА_16 , який також привіз і ОСОБА_11 , на її робочому місці святкували цю подію. Свідок підтвердила факт приїзду до магазину під вечір раніше знайомого їй ОСОБА_10 , якого вона, або ж її мати, разом з прибулими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , запросили приєднатися до святкування.
В подальшому всі присутні, за виключенням її ( ОСОБА_14 ) та водія ОСОБА_16 , вживали за столом пиво та горілку, не менше по одній пляшці кожного виду напою, об`ємом 0,5 л., після чого всі роз`їхались, а вона залишилась в магазині та прибрала стіл. Щодо того, хто із присутніх та куди запрошував їхати та з ким уїхала ОСОБА_24 , свідок не пам`ятає, лише згадує, що в магазині ОСОБА_11 згадувала про покійну сестру, проте жодних намірів покінчити з собою не висловлювала, а при виході тримала в руках пляшку пива та була загалом в нормальному стані, розмовляла виразно.
Після від`їзду всіх учасників застілля ОСОБА_14 залишалася в магазині, де все прибрала та пішла пішки додому разом із своїм чоловіком, який зайшов за нею з роботи.
Свідок ОСОБА_14 також показала, що коли дізналась про зникнення ОСОБА_24 , то з цього приводу зателефонувала ОСОБА_10 , на що той відповів, що відвіз її того вечора близько 23 години до місця мешкання бабусі в с. Ясенове Друге. Через день ОСОБА_10 приїжджав до неї ( ОСОБА_14 ) разом із слідчим та сидів поруч під час її допиту першою особою.
Також, як вбачається з показань свідка ОСОБА_14 в суді, ОСОБА_10 їй розповідав, що під час поїздки з ОСОБА_11 в центрі с. Ясенове Друге ОСОБА_24 в машині кидалась в нього своєю сумкою, а також розмовляла телефоном з матір`ю. У зв`язку з чим відбувалась перша подія свідок у ОСОБА_10 не поцікавилась, оскільки вважала цю обставину такою, що не заслуговувала на окрему увагу.
Чоловік попереднього свідка ОСОБА_40 , будучи допитаним в суді, фактично підтвердив показання ОСОБА_14 про невжиття нею в той вечір алкоголю, а також здійснення прибирання в приміщенні магазину після від`їзду її родичів і знайомих та сумісне із дружиною повернення додому.
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_11 була її давньою подругою, рідко приїжджала в село, а напередодні розглядуваної події завітала в магазин, розташований с. Познанка Перша, де працювала продавцем рідна сестра свідка ( ОСОБА_14 ). Коли до загального святкового столу приєднався підсудний із своїми співслужбовцями, де майже всі присутні вживали горілку, ОСОБА_24 впізнала ОСОБА_10 за спогадами сумісного проведення часу у парубковому віці, у зв`язку із чим, вони спілкувались між собою за столом, проте свідок не бачила, щоб вони проявляли при цьому будь-яку обопільну симпатію. Близько 19 години хтось із присутніх чоловіків, крім ОСОБА_16 , запропонував всім присутнім поїхати в бар смт Зеленогірське, куди погодились виїхати лише ОСОБА_24 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 . Перед від`їздом ОСОБА_24 не була в стані сильного алкогольного сп`яніння, а також кожен із зазначених осіб купили собі в дорогу ще по пляшці пива.
Наступного дня ОСОБА_13 від своєї матері дізналась про зникнення ОСОБА_24 , а згодом ОСОБА_10 телефоном повідомив їй, що ввечері особисто відвіз ОСОБА_11 із бару до будинку її бабусі, і при цьому ОСОБА_24 забула в його машині сумку, через що він розвернувся навпроти будинку ОСОБА_36 та повернув їй сумку.
Крім того, свідок також показала, що 19 грудня 2010 року про вищезазначені обставини її письмово опитував слідчий ОСОБА_41 в присутності ОСОБА_10 . Записані від її імені письмові пояснення прочитати їй не надали, а коли вона їх прочитала в кабінеті слідчого прокуратури, то пояснила, що до них не було вписано про те, що ОСОБА_10 вживав в магазині алкогольні напої (т.3 а.с.58-64).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань чоловіка попереднього свідка ОСОБА_42 вбачається, що 12 грудня 2010 року його дружина повернулась додому близько 20 години. Наступного дня, коли всі стали розшукувати зниклу ОСОБА_43 , на його питання ОСОБА_13 відповіла, що вчора ОСОБА_24 уїхала з ОСОБА_10 на машині останнього і більше вона ОСОБА_11 не бачила (т.8 а.с.242-244).
Мати ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ОСОБА_15 , будучи допитаною в суді в якості свідка, показала, що ОСОБА_11 приїхала в гості до ОСОБА_14 в магазин, де в подальшому з`явились ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та всі разом, в тому числі вона ( ОСОБА_15 ), інша її донька ( ОСОБА_13 ) сиділи, святкували, вживали горілку та пиво. Під час цієї події свідок чула, як ОСОБА_24 спілкувалась с ОСОБА_10 та розповідала тому, що вони в дитинстві були знайомі, у зв`язку і з чим, ОСОБА_15 зрозуміла, що підсудний достовірно знав місце проживання бабусі ОСОБА_24 .
Щодо обставин виїзду на раки до смт Зеленогірське ОСОБА_15 категорично заперечила власну ініціативу, пояснивши, що в її родині в той час була новонароджена онука, яка потребувала постійного догляду, а тому жодних планів їхати в інший населений пункт вона не мала. Свідок також показала, що ОСОБА_24 туди поїхала добровільно, виключно разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , а в подальшому відмовилась залишити їх, відповідаючи на дзвінки ОСОБА_13 .
Стосовно кількості вжитого ОСОБА_11 в магазині алкоголю свідок пам`ятає, що перед приїздом ОСОБА_10 жінками була випита одна пляшка горілки, об`ємом 0,5 л., а коли ОСОБА_24 від`їжджала, то була «добре випитою, але навколішки не стояла».
Свідок ОСОБА_15 в суді також показала, що ОСОБА_10 їй розповідав, що привіз ОСОБА_24 пізно ввечері до будинку бабусі, де «її скинув», а вона пішла, тільки він не подивився, в яку конкретно сторону вона рушила. Отримавши від ОСОБА_10 таку інформацію, а також пригадавши, що в магазині ОСОБА_24 розповідала присутнім про свою загиблу сестру, ОСОБА_15 припустила, що ОСОБА_11 , будучи в засмученому настрої, могла щось із собою вчинити недобре.
Інший, присутній на святкуванні в магазині свідок ОСОБА_16 , в суді показав, що особисто підвіз ОСОБА_11 до магазину в с. Познанка Перша, де вона, в компанії з ОСОБА_15 та двома доньками останньої, вживала алкоголь. Через годину, коли вже темніло, до них приєднався ОСОБА_10 з двома іншими працівниками міліції. Хто конкретно, в якій кількості випив, а також про що розмовляли, свідок не знає, оскільки алкоголь він з присутніми не вживав та більшу частину цієї події провів на вулиці.
ОСОБА_16 також показав, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 втрьох вийшли з магазину, сіли в автомобіль підсудного та від`їхали. При цьому ОСОБА_24 зовні дуже п`янкою не виглядала, на землю не падала. Майже одночасно до автомобіля свідка сіла інша частина компанії разом з ОСОБА_44 , яка попросила його завезти їх в смт Зеленогірське, проте він відмовив в цьому, оскільки існувала потреба його виходу на роботу в якості охоронця школи.
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань продавця, розташованого в смт Зеленогірське бару «Настуся», свідка ОСОБА_45 вбачається, що в темний час доби 12 грудня 2010 року до бару приїхали ОСОБА_10 та незнайома їй дівчина, згодом в їх компанії був і ОСОБА_18 . Підсудний замовив їй чотири пляшки пива та 10 раків, трохи пізніше до них підходив ОСОБА_19 та окремо купував для себе пиво. Час залишення ОСОБА_10 і дівчиною приміщення бару свідок не пам`ятає, але вважає, що ОСОБА_11 перебувала в нормальному, звичайному стані, розмовляла із свідком та навіть пропонувала їй свою допомогу в прибиранні посуду із столу.
З цих же показань також вбачається, що під час однієї із пізнішої випадкової зустрічі, на питання ОСОБА_45 стосовно того, що ж тоді трапилось, ОСОБА_10 їй відповів, що ось так погуляли, що він відвіз ОСОБА_24 в центр с. Ясеново Друге і там залишив, а вона, з невідомої йому причини, пішла до ріки, її взяв блуд та втопилась (т.5 а.с.77-81).
Свідок ОСОБА_21 , будучи допитаним в суді, показав, що у 2010 році проживав в с. Гвоздавка Друга та знав ОСОБА_10 , батьківський будинок якого знаходився на відстані 2-2,5 км від місця його мешкання. В один із зимових вечорів свідок грав у більярд та вживав алкоголь в розташованому в смт Зеленогірське барі в компанії ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та інших друзів, куди вони приїхали на автомобілі першого із названих ним осіб. В цьому ж барі він побачив і ОСОБА_10 , який сидів за іншим столом разом із незнайомою свідку дівчиною.
Свідок ОСОБА_21 настояв на тому, що того вечора саме ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_20 , а той сказав свідку ( ОСОБА_21 ) підійти до його ( ОСОБА_20 ) автомобіля, відкрити бардачок, дістати звідти та дати ОСОБА_10 презервативи. ОСОБА_21 пояснив, що так і зробив, та біля більярдного столу особисто, не розпитуючи, передав два презерватива в руки, перебуваючому в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 , і при цих обставинах дівчина присутньою не була. Щодо стану самопочуття останньої свідок зазначив, що не звернув на це уваги, проте він не бачив, щоб вона падала.
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що близько 21 години 12 грудня 2010 року у вищезазначеному барі до його столика підсів раніше знайомий йому ОСОБА_10 та попросив дати йому презерватив. Свідок переказав ОСОБА_21 взяти презерватив в бардачку його автомобіля, що той і зробив, після чого ОСОБА_10 та перебуваюча разом з ним дівчина, як потім він дізнався, ОСОБА_11 , залишили бар. На думку свідка, підсудний та потерпіла перебували в стані сильного сп`яніння (т.5 а.с.52-55).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_46 вбачається, що після 20 години 12 грудня 2010 року він перебував в цьому ж барі в компанії ОСОБА_20 , де бачив за іншим столиком ОСОБА_18 , ОСОБА_10 та дівчину, і при цьому останні двоє, на думку свідка, перебували у стані сильного сп`яніння (т.6 а.с.21-24, т.8 а.с.39-41).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що в період з 21 години по 21 годину 30 хвилин 12 грудня 2010 року, перебуваючи в цьому ж барі в компанії ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , він бачив там ОСОБА_18 , ОСОБА_10 та дівчину, як потім йому стало відомо, на ім`я ОСОБА_24 . При цьому він пам`ятає, як підсудний, після п`янких криків дівчини, взяв її під руку та вийшов з нею разом із бару, а ОСОБА_18 залишався в барі ще близька 40 хвилин, після чого на своєму автомобілі підвіз свідка до місця його мешкання в смт Зеленогірське (т.6 а.с.109-113).
Допитана в судовому засіданні в якості свідка цивільна співмешканка ОСОБА_18 - ОСОБА_47 показала, що, проживаючи в смт Зеленогірське, на час розглядуваних судом подій вона фактично була коханкою ОСОБА_18 . Останній, в один із пізніх вечорів, телефоном повідомив їй, що ОСОБА_10 з дівчиною на ім`я ОСОБА_24 уїхали, а він з ОСОБА_19 ще залишився в барі допити пиво, після чого він приїде до неї ( ОСОБА_48 ), що фактично і відбулось через 20 хвилин після цього дзвінка.
Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_49 (співробітник міліції) показав, що у вечірній час 12 грудня 2010 року він також перебував у барі в смт Зеленогірське, де з братом підсів за стіл до знайомих йому ОСОБА_14 та ОСОБА_19 . Щодо наявної на столі значної кількості посуду хтось із присутніх йому пояснив, що раніше тут були ОСОБА_10 із дівчиною, якою, як потім з`ясувалось, була ОСОБА_11 . Наступного дня на роботі ОСОБА_10 підтвердив свідку, що дійсно відпочивав учора в барі, а потім відвіз ОСОБА_11 та вона вилізла з його машини десь поблизу будинку її бабусі. ОСОБА_49 також показав, що ОСОБА_10 йому повідомив про інтимні стосунки з цією дівчиною.
Після оголошення власних показань, наданих під час досудового слідства (т.7 а.с.77-81), свідок ОСОБА_49 також погодився і з тим, що 13 грудня 2010 року ОСОБА_10 про обставини доставляння ОСОБА_24 додому йому повідомив, що оскільки тому весь час телефонувала дружина та він не міг позбутися сильно п`янкої ОСОБА_11 , яка до того ж не бажала йти додому, то, не будучи обізнаним про її конкретне місце проживання, ОСОБА_10 висадив її десь неподалік від будинку бабусі. Крім того, на питання свідка ОСОБА_10 прямо заперечив факт вступу з ОСОБА_24 у статевий зв`язок.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка дружина підсудного ОСОБА_50 показала, що в першій половині 12 грудня 2010 року вона з чоловіком приїхала до його батьків в с. Гвоздавка Друга, після чого тому зателефонували та викликали на роботу. Додому ОСОБА_10 повернувся «випитим» близько 22 години, після чого він повечеряв, викупався та вони разом пішли спати. Будь-яких пошкоджень чи бруду на одязі, в якому чоловік повернувся додому, вона не бачила.
ОСОБА_50 також показала, що раніше нічого не знала про факти його подружніх зрад.
Батько підсудного свідок ОСОБА_51 , в суді показав, що того вечора його син повернувся додому на автомобілі марки «ВАЗ-2107» о 21 годині 35 хвилин це був час, коли свідок, не почувши приїзду автомобіля, з кімнати будинку зателефонував сину, а той вже вечеряв на кухні. Свідок вийшов до автомобіля та подивився на приспущене колесо. Зранку підсудний уїхав на роботу.
Мати підсудного свідок ОСОБА_52 , в суді показала, що родина її сина за рік до розглядуваної судом події проживала окремо в смт Любашівка, де вони винаймали квартиру. Після звільнення з органів внутрішніх справ син із своєю сім`єю повернувся в батьківський будинок, де вони займали дві кімнати. ОСОБА_10 їздив на батьківських « ОСОБА_53 ». 12 грудня 2010 року син приїхав додому із запахом алкоголю близько 21 години 45 хвилин, принаймні саме цей час був на настінному годиннику під час його вечері на кухні, його одяг і взуття брудними не були.
Стосовно вилучених в будинку під час обшуку відеокасет свідок ОСОБА_52 пояснила, що їх надали знайомі та батько їх ховав, а тому діти про їх існування не знали.
Родина підсудного характеризує ОСОБА_10 виключно позитивно та заявляє про його непричетність до загибелі ОСОБА_11 .
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_54 вбачається, що в грудні 2010 року йому, як знайомому родини ОСОБА_22 , телефонував підсудний та повідомив, що має неприємності, пов`язані з тим, що відвозив з бару одну із п`янких дівчат, яку залишив біля хвіртки будинку її бабусі та вона пішла в будинок, а потім цю дівчину знайшли втопленою у річці. На питання свідка ОСОБА_10 заперечив свою причетність до її загибелі, але не зміг пояснити, яким чином вона опинилася в річці після того, як він довіз її до будинку бабусі (т.11 а.с.62-65, т.15 а.с.239-240).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань бабусі загиблої - свідка ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_11 близько 15 години 12 грудня 2010 року пішла в гості до ОСОБА_13 та казала, що повернеться додому близько 21 години. У вечері свідку зателефонувала донька та повідомила, що дзвонила ОСОБА_24 і та вже їде додому, але згодом донька знову передзвонила та сказала, що телефон ОСОБА_24 став вимкнутим. Після цього, починаючи з 21 години, ОСОБА_12 вийшла на вулицю, де провела в очікуванні повернення онуки до 7 години наступного ранку, жодних проїжджаючих по вулиці машин не було, після чого свідок зайшла в будинок сусідів ОСОБА_55 , звідки стала телефонувати ОСОБА_13 (т.2 а.с.133-139).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань сусідки бабусі загиблої - свідка ОСОБА_56 вбачається, що її будинок розташований навпроти будинку ОСОБА_12 . Свідок вважає, що ОСОБА_10 дуже добре знав місце проживання ОСОБА_12 , оскільки близько 5-6 років назад він часто приїжджав до молоді, яка, у зв`язку із приїздом до ОСОБА_12 онуків, літом збиралася на лавці біля цього будинку. 12 грудня 2010 року ОСОБА_56 лягла спати близько 23 години, але жодного світла фар від машини, яка б проїжджала по дорозі навпроти її та ОСОБА_12 будинків, вона не бачила.
З показань свідка ОСОБА_56 також вбачається, що під час пошуків ОСОБА_24 вона була присутньою, як ОСОБА_10 казав односельцям, що не довіз її до будинку ОСОБА_12 , оскільки йому легше було розвернутися навпроти будинку іншого сусіда ОСОБА_57 , що він нібито і зробив. На запитання ОСОБА_56 ОСОБА_10 відповів, що не бачив, куди пішла ОСОБА_24 після того, як вийшла із його машини. При цьому він весь час казав, що ОСОБА_24 тоді була у неадекватному стані, а також відмовився відповідати, чому ж він тоді не завів її прямо в будинок ОСОБА_12 (т.8 а.с.253-255).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань іншої сусідки бабусі загиблої - свідка ОСОБА_58 вбачається, що 12 грудня 2010 року вона разом з родиною ОСОБА_36 у своєму будинку святкувала день народження сина. Гості розійшлись близько 22 години. В вечірній час вона не бачила, щоб якийсь автомобіль проїжджав по вулиці, оскільки зазвичай видно світло фар та чутно роботу двигуна. З дружиною ОСОБА_59 вона неодноразово виходила до будинку останньої, але також не бачила, щоб хтось підвозив будь-кого до домоволодіння ОСОБА_12 (т.3 а.с.42).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань сусіда бабусі загиблої - свідка ОСОБА_57 вбачається, що до 22 години 30 хвилин 12 грудня 2010 року він перебував у гостях в ОСОБА_58 , а після цього прийшов додому та ліг спати. Протягом цього вечора він не помітив жодного автомобіля, який би проїхав по вулиці повз будинку ОСОБА_58 або біля його власного будинку (т.3 а.с.43).
Допитаний в суді в якості свідка начальник СВ Любашівського РВ ОСОБА_31 показав про нейтральну характеристику свого колишнього підлеглого ОСОБА_10 , а також про те, що проводив службову перевірку за розглядуваним в даний час судом фактом. При цьому ОСОБА_31 підтвердив, що в кабінеті прокурора району ОСОБА_33 обговорювалось питання наявності чи відсутності в діях ОСОБА_10 ознак ст.135 КК України та заперечив показання потерпілого в частині перешкоджання доступу до свого керівництва.
Після оголошення власних показань (т.5 а.с.122-125) свідок не заперечив їх в частині того, що йому особисто ОСОБА_10 казав, що залишив ОСОБА_11 на вулиці біля її будинку, а не в центрі села чи біля річки, а також про те, що дійсно мав з нею інтимні стосунки, проте письмово про це, чи усно під час його опитування в кабінеті прокурора і в присутності батька загиблої, він вказувати не бажав.
Рідна тітка загиблої ОСОБА_60 в суді показала, що, дізнавшись зранку 13 грудня 2010 року про зникнення племінниці, а також про те, що останнім з нею бачили ОСОБА_10 , вона телефоном попросила свого двоюрідного брата ОСОБА_61 з`ясувати будь-які дані щодо підсудного, а сама, разом з сестрою ( ОСОБА_7 ), негайно виїхала в село.
Після 16 години того ж дня вона, перебуваючи в центрі с. Ясенове Друге, в присутності сестри, брата та деяких сусідів, на численні запитання щодо обставин повернення ОСОБА_24 додому, почула від ОСОБА_10 нервові пояснення, що нібито вчора о 22 годині 30 хвилин він привіз ОСОБА_24 до місця проживання бабусі, але, оскільки вона нібито була трохи п`янка і не могла сама сказати, куди її відвезти, а також він точно не знав розташування цього будинку, то висадив її поблизу відомого йому будинку сусіда ОСОБА_62 . Отримавши від присутніх сельчан різкі заперечення, ОСОБА_10 висунув іншу версію відсутності ОСОБА_24 про її від`їзд до коханого хлопця, ОСОБА_27 , з яким нібито вона востаннє розмовляла по телефону в його присутності. Після безрезультатних пошуків ОСОБА_24 та, як наслідок, висловлення її рідними словесних претензій до підсудного, ОСОБА_10 відповів свідку, що він «відбілить» своє ім`я.
Як вбачається з послідуючих показань свідка ОСОБА_63 близько 22 години 13 грудня 2010 року вона із сестрою прибула до Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області, де черговий, яким виявився ОСОБА_17 , спочатку відмовив їм у прийнятті заяви про зникнення ОСОБА_24 , але після повідомлення про останнє її перебування разом з співробітником міліції цього ж райвідділу, ОСОБА_17 став помітно нервувати, декілька разів виходив з приміщення, а згодом погодився прийняти заяву та опитав прибулих осіб. По завершенню цих дій ОСОБА_17 зізнався свідку, що також був вчора разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_24 , але залишив їх, оскільки поспішав додому до сина.
ОСОБА_60 також показала, що наступного дня до будинку ОСОБА_12 прибули співробітники міліції, де в присутності свідка стали їй грубити, запитувати, навіщо ОСОБА_24 сюди приїхали і що саме вона винна в тому, що сталося.
Про виявлення в річці тіла ОСОБА_24 свідок ОСОБА_60 дізналася від односельця ОСОБА_64 , після чого вона, разом з іншими, приїхала до берегу ріки, де опинилася на місці пригоди в числі перших, ще до приїзду оперативної групи міліції. Про слідову інформацію в цьому місці ОСОБА_60 показала, що з лівої сторони від знайденої куртки, на відстані близько 10 метрів, було видно декілька вдавлених в кригу слідів чоловічого та жіночого взуття, а також на спуску перед цим пляжем - вдавлений в пісок слід протектору автомобіля. Крім того, до місця виявлення тіла ОСОБА_24 вели переривисті сліди від взуття. На виявлені сліди вона та інші рідні загиблої звертали увагу прибулих співробітників міліції, на що ті відповідали, що самі з цим розберуться.
Щодо стану тіла племінниці свідок ОСОБА_60 дала в суді показання, зміст яких був аналогічним показанням потерпілих, а також додатково зазначила, що бачила численні подряпини на пальцях кистей та руках загиблої, синець на нижній губі.
Допитаний в судовому засіданні родич загиблої ОСОБА_65 показав, що на прохання родичів 13 грудня 2010 року він був присутнім в селі, коли ОСОБА_10 пояснював, як напередодні залишив ОСОБА_24 на розвилці дороги, на відстані 7-10 метрів від входу до будинку ОСОБА_12 , після чого підсудний поїхав та близько 23 години вже був дома. На численні заперечення сусідів ОСОБА_10 , трохи нервуючи, мовчав.
Наступного дня хтось із місцевих рибалок повідомив, що в річці знайшли тіло ОСОБА_24 , а на пляжі, до якого можливо доїхати автомобілем і там розвернутися, її куртку. При його прибутті на місце події він пам`ятає наявність брудних жіночих слідів від взуття з підборами, а також уламків льоду, поблизу знайденої куртки, що прямували ще метрів 5-7 в напрямку ополонки. Слідів на кризі тоді було багато, а ковзаюча форма деяких з них навела свідка на думку, що ОСОБА_24 можливо вступила у багнюку та, ідучи, розмазала бруд по кризі.
Щодо наявних на тілі ОСОБА_11 тілесних ушкоджень свідок ОСОБА_65 показав, що пам`ятає наявність подряпин на її руках та пальцях кистей.
Син попереднього свідка дільничний інспектор Любашівського РВ ОСОБА_66 , будучи допитаним в суді, показав, що 13 грудня 2010 року разом з батьком був присутнім при первинних поясненнях ОСОБА_10 в центрі села про те, що той вчора залишив ОСОБА_11 біля будинку її бабусі.
Свідок ОСОБА_67 в суді показав, що декілька років назад, в обідній час одного із зимових днів саме він першим знайшов в річці тіло ОСОБА_11 , про що через рідного брата повідомив родичам загиблої, які першими, а згодом і співробітники міліції, прибули до річки.
Щодо стану льодового покриття річки свідок пригадав, що це був перший з тих днів, коли він повністю мав змогу безпечно ходити по кризі річки і при цьому основна частина льоду мала білий колір, а в місці безпосереднього виявлення тіла, а саме, в замерзлій ополонці, розмірами 1,5 на 4 метрів, з верхівки якої також виглядала частина волосся загиблої, - лід був прозорий. Ця обставина дозволила свідку розгледіти, що загибла ніби наполовину присіла у воді. Крім того, місце виявлення тіла було розташовано неподалік від умовної стежки, якою місцеві мешканці взимку зазвичай переходили по кризі річку між селами Ясенове Перше та Ясенове Друге.
Зазначений свідок також показав, що куртку загиблої було знайдено на березі річки, в місці, яке тут звуть пляжем «Виселопа», до якого також існує автомобільний з`їзд, з можливістю розвороту, проте слідів протектору автомобіля на ньому він не бачив. Безпосередньо ж біля куртки він виявив якісь розмазані багнюкою сліди із залишками проламаного льоду. Свідок також зазначив, що за два дні до цього йшов мокрий сніг, у зв`язку із чим, можливо наявні на поверхні ріки сліди могли фактично вкритися водою, а тому він їх вже не бачив.
Інший свідок, ОСОБА_68 , в суді показав, про обставини, аналогічні показанням його рідного брата, а також додатково пояснив, що взагалі не звернув увагу на те, чи були будь-які сліди на місці виявлення тіла загиблої чи її куртки. Єдине, що пригадує, так це існування намулу із залишками ракушок навколо замерзлої ополонки, у зв`язку із чим, він зробив власний висновок, що дівчина боролася у воді за власне життя. Стосовно існування видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_11 свідок показав, що достовірно пам`ятає про щось червоне на зап`ясті її руки.
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань дружини попереднього свідка ОСОБА_69 вбачається, що 12 грудня 2010 року вона заходила в гості до своєї сусідки, яка проживає навпроти, ОСОБА_12 , де гостювала її онука ОСОБА_24 та в той час остання збиралася йти в гості до ОСОБА_13 . Наступного ранку до свідка прийшла ОСОБА_12 та повідомила, що вона всю ніч прочекала ОСОБА_24 на вулиці, проте та додому не повернулася. Ввечері 14 грудня 2010 року її чоловік повернувся з річки та повідомив, що під кригою знайшли труп ОСОБА_11 (т.3 а.с.30).
Свідок ОСОБА_70 в суді показав, що проживає разом з матір`ю в домоволодінні, розташованому біля пляжу «Виселопа», який має з`їзд для автомобілів. Крім того, повз будинку свідка проходить асфальтована дорога.
В пізній час (12 грудня 2010 року) він чув сильний гавкіт собаки, що навіть виходив у двір, при цьому на річці вже був лід, але слабенький. Наступного ранку (13 грудня 2010 року) річка замерзла, він вийшов на лід, перейшов по стежці до іншого берегу ріки, а коли повертався назад, то зустрів ОСОБА_64 . В метрах 50 від себе вони удвох побачили ополонку, на поверхні якої виглядало щось жовтувате, проте вони до цього місця не підходили, оскільки ріка в тому місці із-за течії зазвичай замерзає в останню чергу. Свідок вважає, що у нічний час таку ополонку людина побачити не в змозі. В той же день ходити по кризі було можливо, але дуже небезпечно.
Свідок ОСОБА_70 показав, що тіло загиблої було виявлено іншими людьми вже наступного дня у вищезазначеній ополонці на ділянці ріки, навпроти кінця городу його домоволодіння. Він також підтвердив факт виявлення на березі пляжу куртки Марини, а також показав, що коли він туди підійшов, то всі сліди на березі вже були затоптані. На наявність же слідів на кризі він увагу не звертав.
З показань ОСОБА_71 в суді також вбачається, що видимість в замерзлій ополонці досягала самого дна і він пам`ятає, що загибла фактично стояла у річці вертикально, принаймні, до колін було видно, що її ноги стоять рівно. Більш детально її тіло він не оглядав.
Свідок також зазначив, що вікно кімнати його матері виходить в бік річки і в ніч загибелі ОСОБА_24 вона йому казала, що чула там, як хтось балакав.
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань матері попереднього свідка ОСОБА_72 вбачається, що в ніч зникнення ОСОБА_11 дуже тривало та наполегливо гавкав пес, через що вона вийшла у двір та почула шум, схожий на жіноче ридання, але звідки конкретно воно доносилось, свідок не знає (т.1 а.с.250-252).
Протоколом огляду місця події від 30 серпня 2011 року встановлено, що відстань від будинку ОСОБА_36 до будинку ОСОБА_12 в с. Ясеново Друге Любашівського району складає 43 метра. Також встановлено, що найкоротших шлях від будинку ОСОБА_12 до берега ріки Кодима, складає 949 м. На місці виявлення на березі 14 грудня 2010 року куртки ОСОБА_11 існує автомобільний з`їзд та майданчик, розміром 100 х 50 метрів. В місці виявлення трупу ОСОБА_11 було проведено замір глибини ріки, яка склала 110 см (т.4 а.с.66-73).
Згідно з протоколом огляду місця події від 23 листопада 2011 року на дільниці річки Кодима між с. Ясеново Перше і с. Ясеново Друге спеціалістом-водолазом, в присутності свідка ОСОБА_73 , в період з 11 години до 12 години 25 хвилин було здійснено пошукові заходи по дну ріки з місця, де 14 грудня 2010 року було виявлено труп ОСОБА_11 , в напрямку берегу, де була знайдена куртка загиблої. На дні ріки мається безліч водоростей, глибокий мул та незначна течія. При роботі із щупом належну загиблій сумку виявити не вдалося. Крім того, за допомогою спідометра автомобіля марки «Audi», р/н НОМЕР_3 , було встановлено, що відстань від центральної частини с. Ясеново Друге до місця, де було виявлено куртку ОСОБА_11 , складає 800 метрів (т.8 а.с.48-60).
Згідно довідки-аналізу роздруківки телефонних розмов ОСОБА_10 мобільним телефоном № НОМЕР_4 за 12 грудня 2010 року в період з 10 години 55 хвилин до 11 години 21 хвилину абонент перебуває в зоні обслуговування вишки, розташованої в смт Зеленогірське Одеської області. Близько 11 години 52 хвилин абонент переміщується в зону дії вишки, розташованої в смт Криве Озеро Миколаївської області та перебуває в цьому районі до 12 години 33 хвилин. В подальшому, з 13 години 9 хвилин абонент повертається в зону дії вишки, розташованої в смт Зеленогірське, де перебуває до 21 години 45 хвилин (т.10 а.с.68,72).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_74 вбачається, що будинок її батьків розташований неподалік від місця виявлення тіла ОСОБА_11 . У 2005-2006 роках протягом 10 місяців вона зустрічалась з ОСОБА_10 , який також був в гостях і в домоволодінні її батьків. Свідок припускає, що в той час вона з ОСОБА_10 також ходила купатися на річку в місце, яке місцеві мешканці називають «Виселопа» (т.6 а.с.124-127).
Аналіз вищенаведених показань ОСОБА_12 , її сусідів, ОСОБА_74 , а також результати оглядів місць подій дозволяє суду зробити висновок, що ОСОБА_10 був обізнаний з розташуванням пляжу «Виселопа», а також з місцем проживання сусіда ОСОБА_12 ОСОБА_57 , відстань від будинку якого до домоволодіння бабусі загиблої складала лише 43 метри. Тобто, при умові доставляння ним ОСОБА_11 , принаймні до будинку ОСОБА_36 , життю останньої небезпека би не загрожувала. Крім того, під час первинного спілкування з мешканцями сусідніх з житлом ОСОБА_12 будинків, він був фактично викритий ними у неправдивих поясненнях щодо місця залишення ОСОБА_11 , через що вимушено їх суттєво змінив що залишив ОСОБА_24 вже в центрі села.
Згідно довідки Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовських морів №М-145-249/к від 26 травня 2011 року температура повітря протягом 12 грудня 2010 року складала: вночі 5,5? морозу, вдень 4,7? морозу, а в наступну ніч з 12 на 13 грудня 2010 року складала 10,7? морозу, без опадів, швидкість вітру дорівнювала 1 м/с, висота сніжного покрову 1 см (т.2 а.с.190).
Як вбачається з інших відповідей зазначеного центру №ГП/31/258/к від 2 червня 2011 року:
- 12 грудня 2010 року нічна та денна температура води в річці Кодима на посту в с. Каретинка, від якого с. Ясеново Друге розташовано вище за течією, була +0,1?С, уздовж берегу на мілких місцях став утворюватись тонкий нерухомий лід, який зчепився за берег, опади у ці дні не спостерігались (т.2 а.с.195);
- станом на 8 годину 14 грудня 2010 року температура води на тому ж посту була +0,1?С, уздовж берегу на мілких місцях став утворюватись тонкий нерухомий лід, який зчепився за берег, опади у ці дні не спостерігались, швидкість течії складала 4,08 м/с, в денний час швидкість вітру сягала 5 м/с - тобто фактично аналогічні даним від 12 грудня 2010 року.
Водночас, протоколом огляду місця пригоди та фототаблицею, станом на 14 годину 40 хвилин 14 грудня 2010 року, на іншій дільниці річки Кодима - між с. Ясеново Перше і с. Ясеново Друге, де було знайдено тіло загиблої, було достовірно встановлено факт повного покриття поверхні ріки кригою, на яку виходило декілька чоловік та яку розрубували за допомогою сокири (т.1 а.с.32-48).
Таким чином, дані про утворення протягом дня 12 грудня 2010 року на посту в с. Каретинка тонкого нерухомого льоду, який зчепився за берег, слід розцінювати по відношенню до конкретного місця пригоди, як одночасну можливість утворення на річці Кодима між с. Ясеново Перше і с. Ясеново Друге більш сильнішого льодового покриття, ніж безпосередньо в районі існування гідрологічного посту.
Згідно листа НДІ «Астрономічна обсерваторія» при Одеському НУ імені І.І. Мечникова 12 грудня 2010 року кінець астрономічних сутінок відбувся о 18 год. 00 хв. Місяць зійшов об 11 год. 21 хв., кульмінував в 17 год.12 хв., зайшов о 23 год.12 хв. (т.2 а.с.92).
Сукупність отриманих гідрометеорологічних та астрономічних даних, а також узгоджуваних з ними показань свідків ОСОБА_75 та ОСОБА_71 щодо стану погоди та льоду, дозволяє суду дійти висновку, що близько 22 години 12 грудня 2010 року в районі пляжу «Виселопа», розташованого на р. Кодимі в с. Ясеново Друге Любашівського району Одеської області, температура повітря складала близько 10? морозу, температура води складала близько +0,1?С, а на поверхні ріки утворився лід, достатній для утримання на ньому людини в невіддалених від берега місцях.
Суд вважає, що при одночасній неосвітленості цієї місцевості ОСОБА_11 , йдучи по тонкій кризі майже в суцільних сутінках, жодним чином не змогла б розгледіти незамерзлу ополонку на річці, що непрямо підтверджує відсутність у неї намірів вчинити самогубство шляхом втоплення. Крім того, встановлений факт перебування ОСОБА_11 на такому сильному морозі, в наполовину оголеному стані та без теплого верхнього одягу, незалежно від попереднього стану її власного самопочуття, безумовно уявляло суттєву небезпеку для її життя.
Допитана в суді свідок ОСОБА_29 показала, що 14 грудня 2010 року вона, будучи на підміні черговою в Любашівському РВ ГУМВС України в Одеській області, прийняла повідомлення про знайдене в річці тіло жіночої статі, про що особисто повідомила єдиного в районі судово-медичного експерта ОСОБА_26 , а той відповів, що перебуває за межами району. Після цього вона діяла відповідно до посадових інструкцій та доповіла про подію начальнику райвідділу ОСОБА_76 та прокурору району ОСОБА_77 . Про можливість запрошення інших судово-медичних експертів з сусідніх районів області або лікаря з Любашівської районної лікарні для виїзду на місце події вона не знала та таких вказівок від керівництва не отримувала. Фактично ж на річку виїхала група, в складі якої був слідчий ОСОБА_78 .
Слідчий СВ Любашівського РВ ОСОБА_41 , будучи допитаним в суді в якості свідка, показав, що був направлений черговим до домоволодіння ОСОБА_12 для проведення огляду та опитування родичів з приводу зникнення ОСОБА_11 . В післяобідній час 14 грудня 2010 року йому надійшло повідомлення про виявлення в річці біля с. Ясеново Друге тіла жінки, особу якої встановили як ОСОБА_11 .
Свідок особисто складав протоколи огляду місця події, з фототаблицею, та огляду трупу. Під час першої із зазначених слідчих дій судово-медичний експерт присутнім не був, оскільки, як повідомив ОСОБА_79 черговий, перебував за межами району, інших вказівок щодо забезпечення участі лікаря він від керівництва не отримав, самостійно такого рішення не прийняв, за що його пізніше було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Щодо видимих тілесних ушкоджень на тілі загиблої він пам`ятає лише почервоніння на одній із нозі, нижче коліна. Причину не внесення цього в зміст протоколу огляду пояснив власним упущенням.
Стосовно слідової інформації на місці пригоди ОСОБА_41 лише вказує про наявність, поблизу знайденої на пляжі куртки загиблої, забруднених слідів із закругленим носком та підборами, розміром, що відповідав жіночому взуттю, які вели в напрямку середини річки. Ці сліди були зафіксовані експертом-криміналістом ОСОБА_80 лише шляхом фотографування з берега річки. Наявність іншої слідової інформації, крім слідів, що вели від покинутого будинку у напрямку знайденої куртки, свідок заперечив та пояснив, що долучив до справи всі без виключення фотознімки з місця пригоди, які йому були надані ОСОБА_80 в електронному вигляді.
Під час розтину тіла у морзі ним в якості понятих було запрошено дружину та підлеглого працівника судово-медичного експерта ОСОБА_26 , що він на той час вважав допустимою практикою, оскільки інші селяни нібито не дуже бажали брати в цьому участь. При цьому, в морзі також були присутніми прокурор району ОСОБА_81 та слідчий прокуратури Любашівського району ОСОБА_82 . Експерт ОСОБА_26 фактично надиктовував слідчому ОСОБА_79 виявлені результати розтину, звертаючи увагу присутніх на деякі особливості. Проте, ОСОБА_41 не зміг пояснити, з чиєї ініціативи чи вказівки до протоколу огляду трупу ним було внесено виправлення у виді запису про механічну асфіксію як причину смерті ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_41 також підтвердив факт присутності ОСОБА_10 під час проведення дослідчої перевірки при опитуванні окремих мешканців району і родичів підсудного про обставини розглядуваної події, проте не зміг пояснити, яким чином до домоволодіння Єпурів потрапила частина ксерокопій письмових протоколів пояснень, що була в подальшому вилучена після порушення кримінальної справи.
Також, як вбачається з показань ОСОБА_83 в суді, ще до виявлення тіла загиблої ОСОБА_10 14 грудня 2010 року казав йому про те, що висадив ОСОБА_11 біля будинку її бабусі та уїхав.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_84 про обставини виїзду на місце пригоди в складі слідчо-оперативної групи показав, що куртку загиблої було виявлено в метрах 5-7 ліворуч від місця спуску до річки, а тіло ОСОБА_11 було знайдено праворуч, на відстані близька 100 метрів від берега. Від місця знаходження куртки, на відстані 10-15 метрів, по кризі в напрямку місця виявлення тіла вели сліди від жіночого взуття і при цьому таких же слідів у зворотному напрямку не було. Зазначені сліди криміналістом не вилучались, а будь-яких інших слідів він не бачив.
Свідок ОСОБА_84 також показав, що потилична частина голови загиблої частково виглядала над кригою, тіло під водою перебувало спиною до гори, а ноги трохи зігнуті в колінах. Коли тіло достали на лід, то свідок видимих тілесних ушкоджень на ньому не угледів.
Інший член групи оперуповноважений СКР Любашівського РВ ОСОБА_85 в судовому засіданні додатково показав, що група до річки підійшла через автомобільний з`їзд, на якому він не бачив будь-яких слідів транспортних засобів, разом з тим слід автомобільного протектору було ним виявлено поруч з автомобільною дорогою, біля паркану покинутого будинку, на відстані 10 метрів від зазначеного з`їзду. Поблизу виявленого тіла загиблої свідок бачив замерзлі в кризі сліди від взуття, проте будь-яких інших слідів на місці події ОСОБА_85 не бачив.
Експерт-криміналіст Любашівського РВ ОСОБА_86 в суді показав, що під час огляду слідчо-оперативною групою місця події він особисто фіксував значимі об`єкти на фотоапарат та категорично заперечив показання потерпілого про нібито відмову у фіксуванні слідів, про які той вказував біля місця виявлення куртки його доньки. Свідок ОСОБА_86 взагалі не пам`ятає існування будь-яких слідів на місці події. Разом з тим, він достовірно пам`ятає наявність садна на нозі загиблої, як єдиного тілесного ушкодження, яке він побачив. Всі відзняті фотографічні файли він передав слідчому ОСОБА_87 .
Після оголошення власних показань (т.11 а.с.76-81, т.15 а.с.245-246) свідок не зміг пояснити причини того: чому він належним чином не зафіксував жодного сліду з числа видимих на фотокартках слідів взуття, що вели від місця виявлення куртки в напрямку замерзлої ополонки, про які вказував у показаннях та безпосередньо у змісті протоколу огляду слідчий ОСОБА_41 ; чому не надав заперечення проти цього протоколу в цій частині, якщо вважав, що цих слідів не існувало, а також в частині не внесення в протокол візуально встановленого особисто ОСОБА_80 на нозі загиблої тілесного ушкодження та підписав цей протокол без жодного власного зауваження; а також чому відсутні будь-які фотознімки, які б стосувались місцевості, що прилягала до берега річки з боку з`їзду на пляж. Крім того, свідок ОСОБА_86 не заперечив раніше надані ним в іншому судовому засіданні показання, про існування сліду, що був розташований уздовж берега на відстані 1-1,5 метрів від місця виявлення куртки, який нібито він особисто сфотографував, але на знімку цей слід не відобразився.
При цьому, відповідно до службового рапорту ОСОБА_88 від 2 березня 2011 року на поверхні ріки жодних слідів не виявлено, а на правому коліні трупу ОСОБА_11 існував синець, характер виникнення якого він не може пояснити у зв`язку з відсутністю спеціальних знань (т.1 а.с.106).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_89 вбачається, що 14 грудня 2010 року він, будучи співробітником Любашівського РВ, на власному автотранспорті сумісно із ОСОБА_90 займався пошуками зниклої ОСОБА_11 . Після отримання повідомлення про виявлення її тіла в річці Кодима, він прибув до цього місця та побачив ОСОБА_24 під кригою в замерзлій ополонці. Він особисто займався пошуками сумки загиблої в околиці цього місця та у розташованому неподалік покинутому будинку, але сумку знайдено не було. Разом з тим, на березі ріки оперативною групою було виявлено темну куртку (т.8 а.с.200-203).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_91 вбачається, що, будучи понятим під час вищезазначеного огляду, він достовірно бачив відбитки слідів жіночого взуття, що вели в сторону середини річки від берега, де було виявлено куртку. Інших слідів, чи тілесних ушкоджень на тілі загиблої він не побачив (т.3 а.с.56-57).
Протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, складеними 14 грудня 2010 року слідчим ОСОБА_90 , без участі судово-медичного експерта, підписаним, в тому числі, і експертом-криміналістом ОСОБА_80 , було встановлено наступне.
В с. Ясеново Друге, на березі ріки Кодима, на відстані 80 метрів від присадибної ділянки домоволодіння ОСОБА_92 , виявлена жіноча болонева куртка. На кризі річки виявлені сліди багнюки з відбитками взуття. До зазначеної дільниці веде ґрунтова дорога, що виходить на вулицю села, що веде до центру населеного пункту. При підході до берега ріки в цьому місці виявлено близько 12 слідів взуття лівої та правої ноги.
Приблизно на відстані 80 метрів від берега, під кригою, у воді виявлена виступаюча із льоду голова жінки, з довгим світлим волоссям та оголеним тілом. За допомогою сокири лід було розрубано і тіло вилучено із води. Після цього було встановлено особу трупа як ОСОБА_11 .
На трупі виявлено одяг: светр коричневого кольору, шкіряні чоботи, бюстгальтер, шарф. На лівій нозі одягнена одна штанина панчіх та джинсових штанів, темно-синього кольору, чобіт; на другій нозі взутий лише чобіт. Статевий орган трупа оголений, труси відсутні, у вухах наявні сережки з металу жовтого кольору, на зап`ясті правої руки одягнутий браслет з металу жовтого кольору, на шиї є ланцюжок із металу жовтого кольору.
Ноги трупа випрямлені. Ліва рука зігнута в лікті над головою. Тілесних ушкоджень на трупі насильницького характеру не виявлено. Тіло, голова, руки трупу вкриті рожевими трупними плямами.
Разом з тим, на доданих до протоколу фотографічних зображеннях №10, додаткових №№14,16,22 є видимий синець на правій нозі трупу ОСОБА_11 . Крім того, з усіх фотографічних зображень загального вигляду трупу вбачається, що наявний на верхній частині тіла одяг був зміщений в напрямку шиї, у зв`язку із чим, також оголеним є і живіт, боки тулубу та середня частина спини загиблої. Зазначений протокол огляду також не містить письмового викладення чи фотографічного зображення ділянки місцевості, що прилягала до берега річки з боку з`їзду на пляж, та прямуючої до нього автомобільної дороги (т.1 а.с.32-48).
Відповідно до положень ч.1 ст.190 КПК України 1960 року метою огляду є виявлення слідів злочину та інших речових доказів, з`ясування обстановки злочину, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Зовнішній огляд трупа слідчий проводить з участю судово-медичного експерта і в присутності двох понятих. Коли неможливо викликати судово-медичного експерта, то запрошується найближчий лікар (ч.1 ст.192 КПК України 1960 року).
Всупереч викладеному, слідчий ОСОБА_93 , достовірно знаючи, що на місці події виявлено труп, зовнішній огляд якого є невід`ємною частиною такої процесуальної дії, провів вищезазначений огляд місця події без участі судово-медичного експерта чи найближчого лікаря.
Крім того, з врахуванням показань потерпілих, свідків ОСОБА_63 , ОСОБА_75 , ОСОБА_61 , ОСОБА_84 , ОСОБА_88 , змісту його рапорту, та самого ОСОБА_94 , слід дійти висновку, що останньою особою протокол огляду місця події було складено вкрай недбало, уся наявна слідова інформація на місцевості, а також наявне на тілі загиблої видиме тілесне ушкодження належним чином зафіксовано не було, стан місцевості, з якої ОСОБА_11 зайшла на лід (вулицю, дорогу, автомобільний з`їзд, район розташування покинутого будинку тощо), не описано та не сфотографовано, зліпки з жодного із виявлених слідів експертом-криміналістом не знято, а слідчий про це тому прямої вказівки не надав, що фактично призвело до втрати значної частини виявленої на місці події слідової інформації та неможливості чи ускладнення її перевірки експертним шляхом.
Колишній слідчий прокуратури Любашівського району ОСОБА_95 , будучи допитаним в суді в якості свідка, показав про свою особисту присутність 15 грудня 2010 року під час розтину тіла ОСОБА_11 за вказівкою прокурора району, проте в зал він не заходив, перебував на вході, записував фрази, які промовляв експерт ОСОБА_26 та складений ОСОБА_96 рукописний протокол не підписував. Інші ж присутні при огляді особи перебували безпосередньо біля тіла.
Свідок ОСОБА_95 пам`ятає слова експерта про те, що видимих тілесних ушкоджень на тілі загиблої немає. При розтині грудної клітини експерт звернув увагу присутніх на наявність рожевої дрібно пухирчастої піни, через що зробив висновок, що причиною смерті є утоплення.
Після розтину він з прокурором повернувся до робочого місця, де дізнався, що ОСОБА_10 контактував із загиблою.
Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_81 показав, що прийняв батька загиблої у себе в кабінеті, де той звинуватив співробітників міліції у вбивстві доньки. Свідок пообіцяв потерпілому, що негайно порушить кримінальну справу, якщо буде встановлено насильницький характер смерті, після чого виїхав на розтин тіла ОСОБА_11 . За результатами розтину експерт ОСОБА_26 повідомив прокурору про відсутність на тілі будь-яких тілесних ушкоджень, що виключало як її вбивство, так і зґвалтування.
Свідок ОСОБА_81 також показав, що, повернувшись до прокуратури, він негайно викликав до себе ОСОБА_10 і ОСОБА_97 , та в присутності потерпілого розпитав підсудного про обставини події, на що той пояснив, що залишив ОСОБА_11 в період з 22 години 30 хвилин 23 години десь поблизу місця проживання її бабусі та категорично заперечив будь-які статеві стосунки із цією дівчиною.
Оглядом в судовому засіданні визнаної в якості речового доказу куртки ОСОБА_11 , за допомогою учнівської лінійки, довжиною шкали 15 см, встановлено, що об`єктом огляду є жіноча пухова куртка - пальто, чорного кольору, довжиною близько 1 метра. В передній частині мається центральна застібка у вигляді блискавки, без пошкоджень, а також з правої та лівої сторін дві нагрудні кишені, зачинені на аналогічного виду застібки, також без пошкоджень. Куртка має комір із в`язаної тканини чорного кольору. З внутрішнього боку передньої частини маються дві внутрішні кишені, зачинені на аналогічного виду застібки, також без пошкоджень. На куртці зроблені численні вирізи експертами-криміналістами. Інших видимих пошкоджень на куртці немає. В нижній частині обох рукавів є незначна забарвленість у вигляді численних крапель світло-сірого кольору.
Протоколом огляду трупу, складеним 15 грудня 2012 року слідчим ОСОБА_96 , за участю прокурора району ОСОБА_33 та судово-медичного експерта ОСОБА_26 , було встановлено наступне.
На трупі є одяг: на обох ногах шкіряні чоботи, на лівій ступні ноги вдягнена шкарпетка, на правій ступні ноги шкарпетка відсутня; светр коричневого кольору; на лівій нозі одягнена одна із штанів панчіх, які приспущені до халяви чобота; на чоботах на лівої і правої нозі наполовину розстебнута блискавка; джинсові штани.
Довжина тіла складає 168 см, кістки цілі, тілесних ушкоджень і слідів насильницької смерті не виявлено. Очі і рот закриті. На шиї трупу є ланцюжок з хрестиком із металу жовтого кольору. На зап`ясті правої руки перебуває браслет із металу жовтого кольору. В лівому вусі виявлена одна сережка, в правому вусі три сережки із металу жовтого кольору.
При внутрішньому дослідженні та огляді піхви виявлено, що дівоча пліва має старий розрив на 3,6,9 годин; саден та синців не виявлено. В задньому проході виявлено кал, що є свідченням механічної асфіксії ОСОБА_11 . Легені трупу роздуті, закривають серце, що теж свідчить про механічну асфіксію. При розтині трупу і огляді шлунку відчувається легкий запах алкоголю, а в самому шлунку виявлені шкірки цитруса, шматок м`яса. В трахеї виявлено рожеву дрібно пухирчасту піну. Легені масою 450 гр., роздуті, розміром 24х14х8 см. Під легеневою плеврою виявлені плямисті червоні крововиливи з розмитими краями.
Під час проведення огляду з пальців трупа були зрізані нігті, відібрані зразки з ротової порожнини, з піхви та заднього проходу (т.1 а.с.49-50, т.12 а.с.169).
Всупереч положень ч.1 ст.190 КПК України 1960 року слідчий ОСОБА_93 , під диктування ОСОБА_26 , вніс до протоколу, окрім виявлених під час розтину тіла фактичних даних, ще і передчасні висновки судово-медичного характеру про причину смерті ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що в грудні 2010 року він проводив розтин тіла ОСОБА_11 . В день її виявлення в річці він із службових справ перебував в м. Одесі, звідки після 16 години виїхав у зворотному напрямку, а тому не мав можливості у світлий час доби прибути на місце події. Оскільки в потиличній частині голови трупу малося крижане промерзання, то було прийнято рішення також дочекатися і повного відтаювання тіла.
Свідок ОСОБА_26 зазначив про незвичайне положення одягу на загиблій (зокрема, зняті з однієї ноги панчохи, інший одяг не за сезоном), а також про негласну обізнаність, що деяким чином тут фігурують якісь міліціонери. До того ж на розтин прибули прокурор району, слідчі прокуратури та міліції, що було доволі рідким явищем, і при цьому прокурор просив приділити особливу увагу на можливо наявні сліди насильства.
Як вбачається з наступних показань свідка він виявив буквально на всій поверхні тіла нерівномірно виражені трупні плями рожевого відтінку, які мали зовнішню схожість з слабо-вираженими синцями. Щоб виключити чи підтвердити останні труп було перевернуто спиною до гори, в між лопатковій області зроблено розріз в місці аналогічної плями та, оскільки крововиливів в тканинах, що підлягають, виявлено не було, він зробив висновок, що всі ці численні плями не є синцями. Класичних, на його думку, при зґвалтуваннях саден на статевих органах, стегнах, шиї він не побачив.
Щодо виявлених пізніше Одеськими колегами на ексгумованому трупі ОСОБА_11 саден на правій нозі та статевій губі, то ОСОБА_26 , оскільки гістологи надали дані про наявність клітинної реакції, визнає лише перше з них в якості тілесного ушкодження, яке він, з незрозумілих причин, просто прозівав, а щодо другого вважає це лише припущенням експерта ОСОБА_99 .
Під час внутрішніх досліджень ОСОБА_26 також не виявив будь-яких крововиливів як в м`яких покровах голови, так і в порожнині черепа мозку. Після розрізу тулубу було вилучено органокомплекс. Щодо виявлених свідком класичних ознак утоплення у воді він зазначив про здуття тканин легенів, передні краї яких перекривали одна одну, а також про наявність в трахеї стійкої рожевої дрібно пухирчастої піни. ОСОБА_26 також вилучив з тіла фрагмент стегнової кістки для перевірки на наявність у її кістковому мозку діатомного планктону та пояснив, що у випадку втоплення (на відміну від посмертного потрапляння тіла у воду) кровоносні судини руйнуються, але серце людини деякий час продовжує робити, завдяки чому, разом з течією крові, до органів розноситься і вода з вміщеними до неї мікрочастками, характерними для даної водойми. Після лабораторного підтвердження наявності діатомного планктону у фрагменті стегнової кістки, в сукупності з іншими вище переліченими ознаками, свідок дійшов остаточного висновку, що смерть ОСОБА_11 настала від утоплення.
Відсутність же в його висновках запису про стійкість виявленої ним дрібно пухирчастої піни свідок пояснив власною технічною неточністю.
ОСОБА_26 також показав, що понятими при огляді трупу ОСОБА_11 були його дружина та інша співробітниця бюро, але він цьому увагу не приділяв, оскільки питаннями юридичної процедури та фіксації результатів проведення огляду тіла займався виключно слідчий ОСОБА_78 . Крім того, свідок ОСОБА_26 показав, що неодноразово спілкувався з ОСОБА_10 телефоном як до, так і після порушення даної кримінальної справи, але наполягає, що це не вплинуло на результати проведеного ним розтину тіла загиблої.
Згідно довідки-аналізу роздруківки телефонних розмов, після виявлення тіла ОСОБА_11 в річці, ОСОБА_10 дзвонив ОСОБА_26 : о 16 годині 3 хвилини 14 грудня 2010 року, розмова тривала 53 сек., об 11 годині 10 хвилин 19 грудня 2010 року, розмова тривала 234 сек. (т.8 а.с.175, т.10 а.с.80,92).
Показання підсудного в частині обумовленості його дзвінків ОСОБА_26 фактом перебуванням в його провадженні ряду кримінальних справ були перевірені та спростовані.
Крім того, як вбачається із змісту листа начальника СВ цього ж органу внутрішніх справ №63/9388 від 7 листопада 2011 року в провадженні слідчого ОСОБА_10 в період з 23 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року перебували 12 кримінальних справ, з кваліфікаціями за різними частинами ст.ст.185, 289, 309 та 310 КК України. Суд констатує, що склади цих злочинів жодним чином не пов`язані із заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень та необхідністю призначення слідчим судово-медичних досліджень.
Також, згідно з відповіддю начальника КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 28 листопада 2011 року №2265-05, а також витягу із журналу реєстрації осіб, які проходять освідування в Любашівському відділенні цієї установи, протягом жовтня-грудня 2010 року ОСОБА_10 отримував у ОСОБА_26 наступні акти щодо потерпілих: ОСОБА_101 , ОСОБА_102 15 жовтня 2010 року; ОСОБА_103 3 грудня 2010 року (т.11 а.с.173-180).
Таким чином, з 14 грудня 2010 року ОСОБА_10 не мав жодної службової необхідності телефонувати ОСОБА_26 , а тому повинен був, знаючи, що родичі загиблої прямо звинувачують його у вбивстві їх доньки, діяти протилежно, тобто уникати будь-яких контактів з судово-медичним експертом, який проводив розтин тіла ОСОБА_11 , тобто діяти сумлінно, чого фактично не відбулось.
У зв`язку із викладеними обставинами, суд розцінює телефонні розмови, що мали місце 14 та 19 грудня 2010 року між підсудним та експертом ОСОБА_26 як такі, що були пов`язані виключно із фактом загибелі ОСОБА_11 .
Крім того, судом встановлено і недотримання експертом Любашівського відділення КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_26 методик вилучення для направлення і лабораторного дослідження внутрішніх органів трупів на елементи діатомового планктону, відповідно до яких судово-медичний експерт вилучає та направляє для дослідження:
- нерозкриту нирку в капсулі з лігатурою, покладеною у комір; частину печінки з крайового відділу, вагою 200-250 г.; селезінку (її частину, вагою 70-80 грам); серцеву перегородку або частину серцевого м`яза; 100 мл крові; одну легеню (під редакцією Головного судово-медичного експерта МОЗ СРСР професора Прозоровського В.І., затверджена в 1961 р. (т.16 а.с.122);
- або ж нирку, м`яз серця, печінку, головний та кістковий мозок, кров; достовірність виявлення діатомових панцирів досягається при дослідженні 4-6 органів (дослідження ОСОБА_104 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_105 , 1965, 1970 р.р., Mueller 1963 р., ОСОБА_106 та ОСОБА_107 , 1964 рік (т.16 а.с.125).
Всупереч цьому ОСОБА_26 для лабораторного дослідження на наявність елементів діатомового планктону з трупу ОСОБА_11 було вилучено та направлено лише фрагмент стегнової кістки, що підтверджується актом №1/104 судово-гістологічного дослідження від 14 січня 2011 року (т.2 а.с.107).
З врахуванням викладеного, а також показань ОСОБА_26 про його багаторічний експертний досвід, обізнаність щодо резонансності події, пов`язаною із загибеллю ОСОБА_11 та можливою причетністю до цього співробітників місцевого органу внутрішніх справ, особистою присутністю під час розтину прокурора району та слідчого прокуратури, що було дуже рідкісним випадком та прямо зобов`язувало експерта прискіпливо і неухильно дотримуватись вимог, що регламентують порядок розтину тіла, знайденого у воді, ОСОБА_26 ж, навпаки, допустив несумлінність, яку суд розцінює як таку, що була пов`язана із його упередженістю.
Відповідно до акту судово-медичного освідування №104 від 15 січня 2011 року експерт ОСОБА_26 дійшов висновків, що смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії внаслідок утоплення у воді, про що вказує наявність плямистих крововиливів під епікардом і легеневою плеврою, малюнку відбитку ребер на печінці та легенях, сукровичної рідини в плевральних та черевній порожнинах. Тілесних ушкоджень при дослідженні трупу не виявлено. Перед смертю ОСОБА_11 перебувала в стані алкогольної інтоксикації не менше середнього ступеня, на що вказує наявність етилового алкоголю в крові 2,0‰, в сечі 2,9‰. В мазках і тампонах із вмістом порожнини рота та піхви від трупу ОСОБА_11 сперматозоїди не виявлені (т.1 а.с.140-141).
На підставі зазначеного акту та протоколу огляду трупу комісійним судово-медичним дослідженням №144 від 20 квітня 2011 року експерти КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 та ОСОБА_111 дійшли аналогічних висновків щодо причини смерті ОСОБА_11 від механічної асфіксії, яка могла настати у проміжок часу 2-4 доби до моменту дослідження трупу. Найбільш вірогідний час настання смерті ОСОБА_11 11-13 грудня 2010 року. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 будь-які тілесні ушкодження, в тому числі і в ділянці статевих органів, не знайдено. У мазках і тампонах з вмістом порожнини рота та піхви від трупа ОСОБА_11 сперматозоїди не знайдені. Концентрація знайденого етилового спирту у крові 2,0‰, в сечі 2,9‰, що орієнтовно може відповідати стану алкогольного сп`яніння середнього ступеня, при якому, зазвичай, зберігається можливість самостійно пересуватися ходити, бігати, але спостерігається зниження рівня адекватної оцінки навколишнього, порушується цільність мислення, знижується, а потім втрачається орієнтировка усіх видів (т.2 а.с.9-18).
Таким чином, перший висновок комісійного судово-медичного дослідження у справі в частині відсутності у загиблої ОСОБА_11 будь-яких тілесних ушкоджень було винесено виключно на підставі: протоколу огляду місця події, недбало складеного слідчим ОСОБА_96 , без присутності судово-медичного експерта; протоколу огляду трупу, складеного тим же слідчим під диктування упередженого експерта ОСОБА_26 та первинного судово-медичного дослідження трупа, упереджено проведеного тим же експертом.
Прокурорами відділу прокуратури Одеської області 4 і 25 березня 2011 року, а також прокурором Любашівського району Одеської області 24 січня і 18 квітня того ж року скасовувались численні процесуальні рішення службових осіб органу внутрішніх справ та прокуратури Любашівського району Одеської області про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом смерті ОСОБА_11 - у зв`язку з їх необґрунтованістю та неповнотою проведених дослідчих перевірок (т.1 а.с.1,6,10-11,18).
Як вбачається із постанови органу досудового слідства від 15 лютого 2012 року (про виділення матеріалів із кримінальної справи в окреме провадження) однією із причин прийняття незаконних рішень про відмову в порушенні кримінальної справи на первинній стадії дослідчої перевірки були службові підроблення письмових пояснень ОСОБА_12 , ОСОБА_58 , ОСОБА_73 та ОСОБА_15 від 14 грудня 2010 року, вчинені оперуповноваженим СКР Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_112 внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх службових обов`язків (т.13 а.с.6-11).
Вищезазначені факти дозволяють суду дійти висновку, що в грудні 2010 січні 2011 років встановленню об`єктивної істини про всі обставини смерті ОСОБА_11 завадило:
- упереджене виконання службових обов`язків судово-медичним експертом ОСОБА_26 ;
- негативна корпоративна солідарність співробітників Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області, що фактично призвела до втрати частини доказів або неможливості чи ускладнення перевірки виявлених доказів експертним шляхом;
- бездіяльність, відсутність принципової позиції службових осіб прокуратури Любашівського району Одеської області, які порушення вимог процесуального законодавства під час проведення дослідчої перевірки своєчасно не виявили, якісну перевірку отриманої інформації про можливу причетність слідчого ОСОБА_10 до загибелі потерпілої не здійснили;
- а також активні дії самого ОСОБА_10 , який контактував з експертом, знайомився в приміщенні райвідділу внутрішніх справ з окремими матеріалами перевірки, що первинно були в провадженні його колег, а також безпосередньо був присутнім при опитуванні ними деяких свідків.
При таких обставинах, відповідно до санкціонованої прокурором м. Одеси постанови слідчого ОСОБА_25 від 1 червня 2011 року було прийнято, як розцінює суд, цілком обґрунтоване процесуальне рішення про ексгумацію трупа ОСОБА_11 з метою проведення судово-медичної експертизи на предмет встановлення причини її смерті, та у зв`язку із необхідністю перевірки даних, отриманих при розтині тіла в Любашівському відділенні КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (т.2 а.с.198).
Як вбачається з протоколу ексгумація трупа загиблої була проведена 3 червня 2011 року в порядку, встановленому ч.2 ст.193 КПК України 1960 року, в присутності потерпілого ОСОБА_6 , судово-медичного експерта ОСОБА_113 та двох понятих, тобто більше, ніж через 5 місяців після загибелі ОСОБА_11 (т.2 а.с.199-202).
Судово-медичний експерт ОСОБА_114 в судовому засіданні показала, що при проведені дослідження ексгумованого тіла ОСОБА_11 вона категорично виявила пошкодження на її нозі та статевій губі, які ОСОБА_26 також повинен був однозначно виявити, а також передбачила існування крововиливів в області шиї загиблої, категоричність встановлення чого було неможливим внаслідок гнилісних змін м`яких тканин. З метою перевірки цих доводів та висловленого нею загального висновку про посмертне поміщення тіла ОСОБА_11 у воду, вона направила вилучений з тіла матеріал на гістологічні та медико-криміналістичні дослідження.
Як вбачається із висновку експертів КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_113 та ОСОБА_115 №48-1108/11 від 8 серпня 2011 року (далі за текстом висновок №1):
- при гістологічному дослідженні фрагментів м`яких тканин передньої поверхні правої гомілки у верхній третині з ексгумованого трупу у ОСОБА_11 було підтверджено наявність крововиливу в м`які тканини, тобто у загиблої в цій частині кінцівки мався синець, який виник від дії тупого предмету, індивідуальні особливості якого не відобразилися;
- при медико-криміналістичному дослідженні зовнішніх статевих органів на правій малій статевій губі виявлено садно (при судово-гістологічному дослідженні в цій області виявлено крововилив); зазначене ушкодження спричинено тупим предметом, можливо, і статевим членом в стадії ерекції;
- в м`яких тканинах шиї виявлено «дрібні осередки бурого кольору з непереконливим забарвленням препаратів по Перлсу, забарвленням в синій колір по краях», що дозволяє допустити наявність крововиливів, але внаслідок відбиття гнилісних змін досліджуваного матеріалу категорично висловитися за наявність крововиливів не уявляється можливим;
- наявність крововиливів в м`які тканини в області ушкоджень вказує на їх прижиттєвість;
- переламів кісток кінцівок у ОСОБА_11 виявлено не було;
- безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 була асфіксія, виявити причину розвитку якої не сталося можливим; діагноз «утоплення у воді» є недостатньо обґрунтованим, оскільки при дослідженні трупа не було виявлено характерної ознаки у вигляді стійкої дрібно пухирчастої піни в дихальних шляхах та в ротовій порожнині, а також негативний результат судово-гістологічного дослідження на виявлення планктону (акт №4/1108);
- з даних огляду трупу ОСОБА_11 в морзі 15 грудня 2010 року стосовно трупних явищ вбачається, що з моменту її смерті пройшло 2-4 дні, тобто смерть ОСОБА_11 могла настати і «приблизно о 22 годині 12 грудня 2010 року»;
- при судово-токсикологічному дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлено в крові 2,0‰ етанолу, в сечі 2,9‰ етанолу, що в крові, як правило, відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння; в даному випадку до оцінки даних судово-токсикологічного дослідження необхідно підходити обережно, внаслідок перебування тіла у воді, з можливою дифузією води у кровоносне русло;
- при дослідженні мозків і тампонів із вмістом ротової порожнини, анусу і піхви із трупу ОСОБА_11 сперматозоїди не виявлені (т.12 а.с.149-167).
На підставі зазначеного висновку експертів та інших матеріалів справи комісійним судово-медичним висновком №406 від 25 листопада 2011 року (далі за текстом висновок №2) експерти КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_110 та ОСОБА_118 дійшли аналогічних висновків щодо:
- наявності у ОСОБА_11 прижиттєвих синця на передній поверхні правої гомілки у верхній третині, що виникло від дії тупого предмету, індивідуальні особливості якого не відобразилися, а також на правій малій статевій губі - садна, спричиненого тупим предметом, можливо, і статевим членом в стадії ерекції;
- припущення наявності крововиливів в м`яких тканинах шиї, що не виключали можливість удавлення шиї потерпілої предметами одягу, або рукою, зігнутою в лікті;
- недостатньої обґрунтованості діагнозу «утоплення у воді»;
- можливості настання смерті ОСОБА_11 «приблизно о 22 годині 12 грудня 2010 року»;
- асфіксії як безпосередньої причини смерті ОСОБА_11 ;
- не виявлення сперматозоїдів при дослідженні мозків і тампонів із вмістом ротової порожнини, анусу і піхви.
Крім того експерти додатково вважали, що:
- можливо наявні крововиливи в м`яких тканинах шиї не виключали можливість удавлення шиї потерпілої предметами одягу, або рукою, зігнутою в лікті;
- механічна асфіксія від удавлення шиї може відбутися і без пошкодження під`язикової кістки та хрящів гортані у випадках, коли для удавлення шиї застосовують широкі, відносно м`які предмети, що діють на всю поверхню шиї (шарф, рушник, частини одягу, згін ліктя руки);
- є неможливим підтвердити чи спростувати вчинення з ОСОБА_11 незадовго до її смерті статевого акту, оскільки при медико-криміналістичному дослідженні (акт від 15 червня 2011 року) зовнішні та внутрішні статеві органи перебували в стані значних гнилісних змін, порушення цілісності тканин в області зовнішніх статевих органів не визначається, в області правої малої статевої губи виявлено більш темну поверхневу дільницю тканини, що може відповідати поверхневому пошкодженню у виді садна;
- наявність і розташування одягу на трупі ОСОБА_11 при його виявленні (без куртки, джинси, панчохи, шкарпетка з однієї ноги зняті, без трусів при наявності чобіт на обох ногах) має неприродній характер, але при цьому теоретично не перешкоджає можливості вчиняти самостійні активні дії, пересуватися; але слід зазначити, що наявність об`ємного грудка одягу (що складався із джинсів, панчіх) на одній нозі, при оголеній другій нозі і без нижньої білизни в холодну пору року значно ускладнює можливість самостійного пересування потерпілої;
- тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_11 (крім ознак механічної асфіксії), також не перешкоджали вчиненню самостійних, активних дій; при удавленні шиї настає механічна асфіксія, на першій стадії якої виникає втрата свідомості потерпілого, відповідно, після чого потерпілий втрачає спроможність вчинювати будь-які активні дії (т.12 а.с.147-197).
Цим же складом експертної комісії 25 листопада 2011 року було додатково надано судово-медичний висновок №428 (далі за текстом висновок №3), відповідно до якого:
- в ушкодженні статевих органів на трупі ОСОБА_11 не виявлено ознак, характерних для їх утворення від дії низьких температур; крім того, дане ушкодження має ознаки прижиттєвості та не могло утворитися в результаті вилучення трупу із річки після його виявлення;
- пошкодження (синець) на передній поверхні правої гомілки міг утворитися від дії тупого предмету; неможливо виключити його утворення при падінні потерпілої незадовго до смерті;
- смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії; ознак смерті від дії низьких температур (переохолодження) при дослідженні трупу ОСОБА_11 не виявлено (т.12 а.с.203-220).
Разом з тим, згідно висновку експертів ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 від 6 лютого 2012 року №2/12 (далі за текстом висновок №4) вбачається, що:
- причиною смерті ОСОБА_11 є утоплення у воді, що обґрунтовано описаними відповідними ознаками в акті №104 (від 15 січня 2011 року, складений ОСОБА_126 ), а також даними про виявлення одиничних в полях зору діатомей в центрифугаті стегнової кістки та значної кількості в центрифугаті води;
- при дослідженні гістологічних препаратів наявність крововиливів у м`яких тканинах шиї та ділянці статевих органів не підтверджено, лише виявлено крововилив в правій гомілці, який міг виникнути незадовго до настання смерті;
- тілесні ушкодження, які б свідчили про удавлення шиї загиблої предметами одягу не виявлено;
- судово-медичні дані, які б свідчили про вчинення з ОСОБА_127 незадовго до смерті статевого акту в наданих матеріалах відсутні;
- смерть ОСОБА_11 настала не менш, як за 48 годин до моменту дослідження трупу, отже, не можна виключити, що смерть могла настати «приблизно о 22 годині 12 грудня 2010 року» (т.13 а.с.34-53).
Експерт-гістолог ОСОБА_110 в судовому засіданні показав, що двічі проводив дослідження вилучених з тіла ОСОБА_11 фрагментів кісток та нирки і в кожному разі виявляв незначну наявність в них діатомного планктону, якими є прості мікроорганізми з панциром. Оскільки їх присутність пов`язана виключно з працюючим у людини серцем, то експерт вважає, що єдиною достовірною причиною смерті ОСОБА_11 є втоплення у воді.
Показання зазначеного експерта підтверджується:
- актом №1/104 судово-гістологічного дослідження від 14 січня 2011 року про виявлення в надісланому центрифугаті стегнової кістки одиничних в полях зору діатомей (всього 20) ракетоподібної форми (т.2 а.с.107);
- актом №4/1108 судово-гістологічного дослідження від 23 червня 2011 року про виявлення в надісланому центрифугаті нирки одиничних діатомей (т.12 а.с.167);
- протоколом огляду місця події від 30 серпня 2011 року, в процесі якого на дільниці річки Кодима між с. Ясеново Перше і с. Ясеново Друге було здійснено забір річкової води у банку, об`ємом 1 літр, в місці, де 14 грудня 2010 року було виявлено труп ОСОБА_11 (т.4 а.с.66-73);
- висновком гістологічної експертизи №8 від 8 вересня 2011 року про виявлення в центрифугаті води, забір якої було здійснено 30 серпня 2011 року, значної кількості (більше 100) діатомових водоростей човноподібної, паличкоподібної, округлої та ракетоподібної форм (т.4 а.с.220);
- протоколом огляду місця події від 23 листопада 2011 року, в процесі якого на дільниці річки Кодима між с. Ясеново Перше і с. Ясеново Друге, за допомогою спеціаліста-водолаза було здійснено забір річкової води у дві банки, об`ємом 300 гр. кожна, в місцях, де 14 грудня 2010 року було виявлено труп ОСОБА_11 , а також біля берегу (т.8 а.с.48-60);
- висновком гістологічної експертизи №9 від 14 грудня 2011 року про виявлення в центрифугаті води, забір якої було здійснено 23 листопада 2011 року, значної кількості (більше 100) діатомових водоростей човноподібної і округлої форм (т.8 а.с.184);
- протоколом додаткового огляду місця події від 14 грудня 2011 року, в процесі якого на дільниці річки Кодима між с. Ясеново Перше і с. Ясеново Друге було здійснено забір річкової води у дві банки, об`ємом 500 гр. кожна, в місці, де 14 грудня 2010 року було виявлено труп ОСОБА_11 (т.8 а.с.248-249);
- висновком гістологічної експертизи №10 від 5 січня 2012 року про виявлення в центрифугаті води, забір якої було здійснено 14 грудня 2010 року, значної кількості (більше 350) елементів діатомового планктону округлої та веретеноподібної форм (т.11 а.с.204);
Начальник КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_116 , будучи допитаним в судовому засіданні в якості експерта, показав, що асфіксія шляхом утоплення є єдиною причиною смерті ОСОБА_11 , що підтверджено наявністю піни в трахеї, емфіземою легенів, виявленою водою в плевральній та черевній порожнинах, а також діатомним планктоном у фрагментах стегнових кісток та нирки. У зв`язку із чим експерт ОСОБА_116 вважає, що протилежна версія експерта ОСОБА_113 про причину смерті загиблої це лише її власна версія, якою об`єктивно неможливо довести щось інше, ніж утоплення.
Щодо обов`язкової, на думку сторони захисту, наявності при зґвалтуванні жінки в салоні автомобіля характерних для застосування насильства тілесних ушкоджень, а також пошкоджень одягу, експерт ОСОБА_116 зазначив, що в кожному випадку існування чи відсутність таких обставин залежить від різних факторів, якими зокрема можуть бути, фізіологічний стан осіб, їх розміри, положення чи фіксування сидіння, досвідченість чи акуратність людини, конкретність дій щодо зняття одягу, індивідуальна реакція організму людини на алкоголь, поведінка потерпілої тощо. Він вважає, що виявлений у загиблої синець на передньої поверхні правої гомілки, а також можлива «крапка» (садно) на статевій губі, самі по собі, не можуть прямо вказувати на зґвалтування, а остання могла утворитися і при природному статевому акті.
Експерт ОСОБА_116 також показав, що враховуючи резонансність даної кримінальної справи, необхідності уникнення можливих непорозумінь, надання найбільш об`єктивного висновку, а також те, що загибла була мешканкою м. Одеси, доцільним було б проводити розтин її тіла та судово-медичне дослідження експертами в приміщенні очолюваного ним бюро, а не в Любашівському районі.
Оцінюючи вищезазначені судово-медичні висновки, в сукупності з показаннями потерпілих, свідків, що були присутніми (брали участь) при огляді місця події, огляді трупу, а також допитаних в суді експертів, суд дійшов наступного.
В цілому узгоджувальний між собою у висновках №№1-3 сумнів щодо обґрунтованості утоплення ОСОБА_11 у воді як причину її смерті, прямо спростовується результатами лабораторних досліджень, згідно з якими (незважаючи на незначну кількість вилучених з її трупу частин внутрішніх органів) в центріфугатах стегнової кістки та забраної з місця події води виявлено наявність діатомових водоростей ракетоподібної форми. Опис ОСОБА_126 в акті №104 стану внутрішніх органів під час розтину трупа ОСОБА_11 також в цілому відповідає ознакам утоплення у воді, що підтверджено і висновком №4.
Таким чином слід визнати, що ОСОБА_11 попала у воду прижиттєво, а виявлені відбитки слідів від жіночого взуття, що вели від берега (в місці виявлення куртки) в напрямку замерзлої ополонки, в сукупності із фактом перебування на її ногах обох чобіт, були залишені саме ОСОБА_11 .
Існування у загиблої прижиттєвого тілесного ушкодження на передній поверхні правої гомілки у верхній третині об`єктивно підтверджено всіма без виключення висновками №№1-4, у зв`язку із чим, цей факт є об`єктивно неоспорюваним, з чим також погоджується і суд.
У висновках №№1-4 також узгоджено ймовірний характер існування крововиливів в області шиї. Враховуючи викладене, а також те, що судом встановлено, що причиною асфіксії у ОСОБА_11 було утоплення у воді, а не удавлення шиї, тобто механічна асфіксія, то зазначене слід витлумачити на користь підсудного, у зв`язку із чим, суд вважає існування тілесних ушкоджень в області шиї ОСОБА_11 недоведеним.
Крім того, як вбачається із здійсненого в межах висновку №1 акту судово-медичного експерта-криміналіста ОСОБА_128 від 15 червня 2011 року №318, при медико-криміналістичному дослідженні встановлено, що в області правої малої статевої губи відмічається більш темна поверхнева дільниця тканин, яка можливо відповідала поверхневому ушкодженню садну (т.12 а.с.161), про що також зазначено і у висновку №4. Тобто мова фактично йде про припущення. Що ж стосується існування такого ушкодження при судово-гістологічних дослідженнях, то всі без виключення висновки №№1-4 прямо зазначають про його ймовірний характер. Таким чином, протилежна категорична думка експерта ОСОБА_113 , викладена в її показаннях в суді, належним чином не доведена, що слід витлумачити на користь підсудного.
Відсутність же на трупі ОСОБА_11 будь-яких біологічних слідів, характерних для вчинення статевого акту, цілком пояснюється використанням особою чоловічої статі презерватива.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_129 в суді заперечив вчинення ним, як слідчим, будь-якого тиску на ОСОБА_10 і допитаних у справі свідків чи умисного перекручування отриманих від них показань, а також пояснив, що всі без виключення матеріали досудового слідства були підшиті до справи.
ОСОБА_129 також заперечив існування в даній кримінальній справі та наступне приховування ним будь-яких виправдувальних доказів щодо підсудного.
Протилежні доводи підсудного про нібито отримання слідчим ОСОБА_130 експертних висновків, що виправдовували би останнього, об`єктивно спростовані змістом відповідей та матеріалів, спрямованих на запити суду з НДЕКЦ ГУМВС України в Одеській області (т.16 а.с.147), Експертної служби при УСБ України в Одеській області (т.16 а.с.153-162) та Одеського НДІСЕ МЮ України (т.16 а.с.180-203).
З метою повноти, всебічності та встановлення у справі об`єктивної істини судом було досліджено докази про особу ОСОБА_11 .
Так, свідок ОСОБА_60 в суді додатково показала про виключно позитивну прижиттєву характеристику ОСОБА_24 , що за своїм змістом відповідає вищевикладеним показанням потерпілих. Трагедія, пов`язана із загибеллю єдиної доньки та двох онуків ОСОБА_63 , що відбулась за два місяці до розглядуваної події, на думку свідка, не могла суттєво вплинути на психічний стан ОСОБА_24 , оскільки остання цілком розуміла, що з дітей вона залишилася одна, і все, що є у двох сімей, врешті-решт перейде їй, а тому всі нею дорожили, а вона це добре розуміла і відповідала їм взаємною любов`ю. Крім того, свідок додатково показала, що ОСОБА_11 , через одночасне навчання та роботу, дуже рідко виїжджала до любимої бабусі, а тому остання поїздка для ОСОБА_24 була бажаною, в тому числі і з метою відпочити перед захистом диплому.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_65 додатково показав, що він знав ОСОБА_11 як добру, м`яку, порядну та життєлюбну дівчину, яка зустрічалась з парубком, працювала в організації, де було багато молоді, та жодного разу не висловлювала будь-яких думок про суїцид й не зловживала алкоголем.
Допитана в суді в якості свідка подруга загиблої ОСОБА_131 показала, що знала ОСОБА_24 ще із шкільних років, доволі часто зустрічалася з нею в м. Одесі та характеризує її, як порядну і чуйну дівчину. Незважаючи на загибель її родички і певні переживання з цього приводу, ОСОБА_11 особисто казала свідку, що життя продовжується і вона повинна підтримати своїх батьків.
ОСОБА_131 також показала, що за 3 місяці до загибелі ОСОБА_24 почала серйозно зустрічатися з ОСОБА_132 , з яким вони разом мали сумісні плани на подальше життя. Свідок категорично настояла на тому, що ОСОБА_11 в жодному разі не могла би собі дозволити вступити у статевий зв`язок з іншим чоловіком.
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань іншої подруги загиблої - свідка ОСОБА_133 вбачається аналогічна показанням ОСОБА_134 позитивна характеристика особи ОСОБА_11 . Крім того, ОСОБА_135 показала, що знала ОСОБА_24 з 1 курсу сумісного навчання в аграрному університеті, неодноразово бувала в неї у гостях, а також про те, що була обізнана про існування у ОСОБА_24 з кінця жовтня 2010 року серйозних стосунків з парубком на ім`я ОСОБА_136 , який був родом з одного із сіл Любашівського району Одеської області. В останній телефонній розмові ОСОБА_11 повідомила свідку, що вона нарешті вийшла у відпустку та з радістю поїде погостювати в село до бабусі (т.3 а.с.107-110).
Свідок ОСОБА_27 в суді показав, що знав ОСОБА_11 ще з 12-13 річного віку. За 4 місяці до грудня 2010 року він дійсно зустрічався з нею, їх стосунки на той час залишалися в силі, в тому числі вони вступали і в інтимні стосунки. Напередодні загибелі, у п`ятницю, вона поїхала до бабусі в с. Ясеново Друге, місцевість якого знала дуже добре. Близько 17 години 12 грудня 2010 року він востаннє телефоном спілкувався з нею і ОСОБА_24 йому повідомила, що йде в гості до подруги ОСОБА_137 . В період з 21 по 22 годину того ж вечора, повертаючись з роботи, він передзвонив їй, проте телефон ОСОБА_24 був вже вимкнений.
Характеризуючи ОСОБА_11 ОСОБА_27 вважає, що вона не могла б дозволити добровільно вступити у статевий зв`язок з незнайомим чоловіком, а також не могла би і покінчити із собою.
Показання ОСОБА_27 , в частині активного підтримання стосунків із ОСОБА_11 , прямо підтверджуються довідкою-аналізом роздруківки його телефонних розмов, з яких вбачається, що 12 грудня 2010 року він, перебуваючи в м. Одесі, протягом дня п`ять разів дзвонив ОСОБА_11 , а також вона йому дзвонила двічі. Остання розмова між ними відбулася о 15 годині 18 хвилин, тривалістю 43 сек. (т.10 а.с.223).
Крім того, ОСОБА_11 з 26 лютого 2008 року по день загибелі була офіційно працевлаштована та обіймала посаду провідного спеціаліста відділу інженерно-технічного забезпечення Головного управління агропромислового комплексу Одеської обласної державної адміністрації, мала статус державного службовця, що підтверджується листом начальника зазначеного управління від 18 травня 2011 року №20-15-535/444 та особовою карткою з обліку кадрів форми П-2 ДС (т.3 а.с.3,5-8).
За місцем проходження державної служби ОСОБА_11 зарекомендувала себе відповідальним, дисциплінованим фахівцем, урівноваженим та доброзичливим у взаємовідносинах, що підтверджується наданою на її ім`я службовою характеристикою (т.3 а.с.4).
У зв`язку з виконанням службових обов`язків ОСОБА_11 забезпечувалась заробітною платою, в розмірі від 1257,02 грн. до 3755,62 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи за останні 6 місяців №04-27-740 від 18 травня 2011 року (т.3 а.с.11).
Відповідно до змісту довідок КУ «Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» від 12 травня 2011 року, КУ «Міський психіатричний диспансер» №1046-в від 19 травня 2011 року та КУ «Одеський обласний наркологічний диспансер» №629 від 23 червня 2011 року ОСОБА_11 за даними архівів, реєстратур та картотек не значилася (т.2 а.с.49-50, т.3 а.с.13).
Таким чином, на підставі сукупності вищевикладених доказів про особу загиблої, слід дійти висновку, що ОСОБА_11 прижиттєво була освіченою людиною, виключно позитивно характеризувалася, мала престижну роботу, завершуючи навчання та отримуючи другу вищу освіту, мала перспективу кар`єрного зростання, певною мірою була матеріально незалежною від своїх батьків, підтримувала серйозні стосунки та була близька з ОСОБА_27 , не допускала випадків безладних статевих стосунків та не виявляла жодних розладів психічного характеру або намірів покінчити життя самогубством.
На думку суду, з аналогічних висновків, відсутня і будь-яка потреба у проведенні під час судового розгляду даної кримінальної справи посмертної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_11 .
З досліджених доказів про особу ОСОБА_10 вбачається наступне.
ОСОБА_10 , під час навчання в Одеському інституті підприємництва та права в період з 2002 по 2007 роки, зарекомендував себе з позитивного боку, за моральними та діловими якостями був гідний до служби в органах внутрішніх справ (т.4 а.с.11).
15 грудня 2008 року начальником Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області внесено вищому керівництву подання про призначення ОСОБА_10 , як такого, що зарекомендував себе з позитивної сторони, високопрофесійного, дисциплінованого, виконавчого співробітника, для призначення на посаду слідчого (т.4 а.с.12).
Крім того, наказом начальника ГУМВС України в Одеській області №457 від 20 травня 2010 року ОСОБА_10 було народжено нагрудним знаком «За відзнаку в службі ІІ ступеня» (т.7 а.с.208).
Як вбачається з характеристик Гвоздавського сільського голови ОСОБА_10 є хорошим господарем, добрим батьком, скарг та заяв на нього не надходило (т.7 а.с.207, т.17 а.с.35-36).
Разом з тим, відповідно до атестаційних матеріалів вилученої особової справи ОСОБА_10 , за період з січня 2009 року по грудень 2010 року, на займаній посаді слідчого СВ Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області працює не вболіваючи за результати служби, посереднє виконує свої функціональні обов`язки, у службовій діяльності не завжди дотримується вимог, що її регламентують, що негативно впливає на показники в роботі. На критику в свою адресу інколи реагує, належні висновки робить не завжди. Психофізичні навантаження та труднощі служби переносить не завжди. В зв`язку із малою заробітною платнею та ненормованим днем, в грудні 2010 року звернувся до керівництва про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Займаній посаді не відповідає (т.4 а.с.13-15).
Аналогічні обставини щодо причин прийнятого ОСОБА_10 рішення про звільнення викладені і в його власноручно написаному рапорті від 20 грудня 2010 року (т.4 а.с.24).
О 14 годині 45 хвилин 27 вересня 2011 року ОСОБА_10 було затримано слідчим ОСОБА_25 в порядку ст.115 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених п.п.9,10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 КК України (т.4 а.с.173).
Як вбачається з протоколу особистого обшуку ОСОБА_10 від 27 вересня 2011 року у останнього було вилучено службове посвідчення співробітника міліції серії НОМЕР_5 (т.4 а.с.186).
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2011 року було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_10 в розташованих в с. Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області будинку, дворових спорудах, гаражі, а також в автомобілі «ВАЗ-2107», р/н НОМЕР_1 . Як вбачається з мотивувальної частини судового рішення метою обшуку є відшукання належних загиблій ОСОБА_11 предметів одягу, мобільного телефону, сумки з речами та DVD - програвача (т.5 а.с.132).
Як вбачається з протоколу огляду автомобіля «ВАЗ-2107», р/н НОМЕР_1 , в присутності ОСОБА_10 27 вересня 2011 року із зазначеного автомобіля було вилучено гумову палицю моделі ПР-73, металеві наручники, пачку презервативів та службову характеристику на його ім`я (т.4 а.с.96-97).
Оглядом в судовому засіданні вилученої пачки презервативів встановлено, що на картонній коробці прямокутної форми з обох боків містяться написи, виконані друкованими буквами: «завжди поруч SaRus гладкі», «CLASSIC», «довжина 180 мм, ширина 52+-2 мм, товщина латексу 0,06 мм». Після розкриття коробки в ній виявлено три запечатані презерватива та інструкція до їх застосування.
Із змісту вилученої у підсудного службової характеристики вбачається виключно позитивна оцінка його службової діяльності начальником Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області за період проходження служби ОСОБА_10 з червня 2008 року по грудень 2010 року (т.4 а.с.102).
Разом з тим, із викладених вище атестаційних матеріалів, а також оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань колишнього начальника Любашівського РВ ОСОБА_138 вбачається вкрай негативна службова характеристика підсудного, щодо якого неодноразово подавались документи на його звільнення із органів внутрішніх справ. Також ОСОБА_139 показав і про допущений ОСОБА_10 випадок втрати речових доказів ювелірних виробів (т.7 а.с.119-121, т.15 а.с.266-268).
Показання свідка підтверджується висновком службового розслідування СУ ГУМВС України в Одеській області за заявами громадянки ОСОБА_140 , з яких вбачається факт неналежного виконання службових обов`язків слідчим ОСОБА_10 , що призвело до втрати в травні 2010 року належних заявниці ювелірних виробів (т.7 а.с.50-52).
Згідно наказу заступника начальника ГУМВС України в Одеській області начальника слідчого управління від 31 серпня 2010 року №910 ОСОБА_10 за вчинене оголошено сувору догану (т.7 а.с.48-49).
Проведеним в Любашівському РВ ГУМВС України в Одеській області службовим розслідуванням встановлено, що вилучена у ОСОБА_10 службова характеристика співробітниками кадрового органу не виготовлялась та керівником райвідділу не підписувалась. Встановити осіб, причетних до виготовлення даної характеристики, не сталося можливим (т.5 а.с.209).
Відповідно до протоколу обшуку від 5 жовтня 2011 року за місцем проживання сім`ї ОСОБА_10 та його батьків було, зокрема, виявлено та вилучено: в дальній кімнаті, в шафі дві відеокасети з написами «эротика», «секс вне закона», в іншій дальній кімнаті два бланки пояснень ОСОБА_50 та ОСОБА_52 , в коридорі, в трюмо лист про явку до Управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Одеській області, а в літній кухні аркуш з відтисками печатки Любашівського РВ (т.5 а.с.133-135).
Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_141 показав, що близько трьох років тому, проходячи повз розташованої в м. Одесі по вул. Буніна пожежної частини, він був випадково запрошений співробітниками міліції в якості понятого для проведення обшуку в будинку, де мешкав підсудний. Учасники обшуку виїхали на автомобілях в сільську місцевість. В присутності його та інших понятих (молодим чоловіком із м. Одеси та жінкою із села, де проводився обшук), а також дружини обвинуваченого співробітники міліції, після пред`явлення відповідної постанови, спочатку обшукали житловий будинок, а потім два приміщення, окремо розташованої від цього будинку, літньої кухні. За результатами обшуку будинку з нього були вилучені розібрані мобільні телефони, якісь паперові документи, паспорт, відеокасети.
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань іншого понятого - свідка ОСОБА_142 вбачається, що на початку зими 2011 року, в м. Одесі, він також був випадково запрошеним співробітниками міліції для проведення обшуку, який відбувався в одному із сіл Любашівського району. Під час обшуку в будинку було вилучено дві відеокасети, судячи із обкладинки, з порнографічним змістом (т.8 а.с.139-141).
Співробітник органу внутрішніх справ ОСОБА_143 , будучи допитаним в суді в якості свідка, показав, що отримав від слідчого прокуратури доручення на проведення обшуку в будинку підсудного. ОСОБА_143 також показав, що із будинку було вилучено документи та відеокасети з фільмами порнографічного характеру.
Згідно висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №1478 від 26 жовтня 2011 року наявні відеозаписи на вилучених при обшуку у ОСОБА_10 відеокасеті №1 - віднесено до продукції порнографічного характеру, відеокасеті №2 до еротичного жанру (т.11 а.с.167-170).
Як вбачається із змісту вилучених бланків пояснень ОСОБА_50 та ОСОБА_52 в них викладені дані про обставини прибуття ОСОБА_10 додому не пізніше 22 години 12 грудня 2010 року, тобто до часу настання смерті ОСОБА_11 (т.5 а.с.144-145). Суд розцінює даний факт як доказ заінтересованості ОСОБА_10 в тому, щоб його рідні могли в будь-який момент пригадати викладені в бланках обставини його штучного алібі перед їх викликом до слідчого чи в суд.
Відповідно до змісту вилученого в коридорі будинку листа від 5 квітня 2011 року ОСОБА_10 пропонувалося прибути до відділу комплектування УКЗ ГУМВС України в Одеській області або до кабінету кадрового забезпечення Любашівського РВ для пред`явлення службового посвідчення (т.5 а.с.146).
Згідно наказу начальника ГУМВС України в Одеській області від 27 грудня 2010 року №647о/с ОСОБА_10 був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням (т.4 а.с.19).
Як вбачається із змісту вилученого службового посвідчення співробітника міліції серії НОМЕР_5 лейтенант міліції ОСОБА_10 перебуває на посаді слідчого та має дозвіл на зберігання та носіння табельної вогнепальної зброї. Посвідчення видано 5 серпня 2009 року та дійсне до 5 серпня 2013 року (т.4 а.с.107).
Таким чином, ОСОБА_10 умисно, на протязі наступних п`яти місяців від дня звільнення, всупереч поставлених перед ним законних вимог колишнього керівництва, продовжував утримувати при собі службове посвідчення співробітника правоохоронного органу, на якому було зазначено непрострочений час його дії.
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2011 року було також надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_10 в розташованих в с. Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області будинку, житлових та нежитлових приміщеннях. Як вбачається з мотивувальної частини судового рішення метою обшуку, крім відшукання належних загиблій ОСОБА_11 предметів та речей, є комп`ютер, в пам`яті якого могли перебувати дані, що мають значення для даної кримінальної справи (т.8 а.с.20).
Відповідно до протоколу обшуку від 19 листопада 2011 року за місцем проживання сім`ї ОСОБА_10 та його батьків було вилучено системний блок, чорного кольору (т.8 а.с.21-22).
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_6 , ОСОБА_10 перебуває у шлюбі з ОСОБА_144 з 30 серпня 2008 року (т.5 а.с.149), тобто підсудний з цієї дати несе певні шлюбні обов`язки та моральні зобов`язання перед власною сім`єю.
В судовому засіданні дільничний інспектор міліції ОСОБА_66 , після оголошення власних показань, наданих під час досудового слідства (т.4 а.с.92-95), погодився і з наданою ним раніше характеристикою підсудного як несерйозної, хитрої, шукаючої особистої вигоди людини, який також мав нарікання від керівництва райвідділу міліції. Крім того, свідку було відомо, що ОСОБА_10 полюбляв знайомитися з дівчатами в барі «Настуся», дозвільно проводити з ними час та розвозити їх по домах на власному автомобілі.
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_145 вбачається, що, проживаючи в с. Сергіївка Любашівського району, вона мала інтимні стосунки з ОСОБА_10 восени 2010 року, а також влітку 2011 року. В останній раз він приїжджав до неї на мікроавтобусі білого кольору (т.5 а.с.87-89).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_38 вбачається, що, перебуваючи у вербну неділю 2011 року в орендованій квартирі в смт Зеленогірське Любашівського району, вона прокинулась від гуркоту біля вхідної двері, побачила вперше знайомого їй в той день ОСОБА_10 , який відразу ж ліг до неї в ліжко, обхопив рукою за шию, проти її волі став фізично її утримувати, не дозволяючи їй вирватись, та торкатися інтимних частин тіла, чим наполегливо пропонував вступити з ним в інтимні відносини, що дуже сильно налякало свідка. Протягом наступних 5-7 хвилин, незважаючи на її усні заперечення, ОСОБА_10 продовжував чинити ті ж самі дії, перешкодити яким ОСОБА_38 мала намір шляхом нанесення удару ножицями, проте, скориставшись появою в кімнаті чоловіка на прізвисько « ОСОБА_37 » ( ОСОБА_146 ), вона вскочила з ліжка. ОСОБА_38 роздивилась, що запірний гачок раніше зачинених вхідних дверей у кімнату було вирвано, у зв`язку із чим, свідок зробила висновок, що ОСОБА_10 видавив плечем двері.
Про вчинене ОСОБА_38 повідомила ОСОБА_147 та своєму брату, який відшукав ОСОБА_10 . Через деякий час останній зустрів ОСОБА_38 на місці її роботи та став погрожувати із словами: «Що ти собі надумала, навіщо ти мені потрібна?», - після чого, будучи агресивно налаштованим, плюнув в її сторону.
Наступного ж дня ОСОБА_10 вибачився за вчинене, а на запитання свідка про причину таких дій щодо неї, оскільки вона не давала йому жодного приводу до цього, він відповів, що на нього щось найшло та не в змозі це пояснити. Він також став казати, що на нього хтось навів зіпсуття.
Крім того, безпосередньо під час допиту ОСОБА_38 показала, що телефоном їй щойно повідомили інформацію від чоловіка на прізвисько « ОСОБА_37 » про те, що батьки ОСОБА_10 шукають із нею зустрічі для розмови (т.5 а.с.90-98).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_148 (дівоче прізвище ОСОБА_149 ) вбачаються аналогічні обставини виявлення нею у спільно орендованій з ОСОБА_38 кімнаті факту пошкоджень гачка та клямки на вхідній двері, а також прибулої на роботу заплаканої та заляканої останньої особи, яка повідомила, що ОСОБА_10 виломив двері та, діючи із грубістю, намагався вступити із нею у статевий зв`язок. Дуже побоюючись за проживаючого в смт Зеленогірське з її матір`ю сина ОСОБА_38 відмовилася викликати міліцію.
Свідок ОСОБА_150 також зазначила, що на її наступні звернення з цього приводу до ОСОБА_10 , той спочатку заперечував факт зламу дверей та казав, що ОСОБА_38 його чекала і залишила їх відкритими, а через деякий час, після вибачення перед останньою, став казати, що не зрозумів, як це сталося, тобто не заперечував факту свого чіпляння. ОСОБА_10 також казав, що він був п`яним, не пам`ятає, що казав і робив. Свідок ОСОБА_150 показала, що ОСОБА_10 увесь час брехав та придумував різні версії щодо цієї події: то нібито ОСОБА_38 його сама спокусила, то нібито він взагалі випадково зайшов до будинку (т.5 а.с.99-105).
Як вбачається з постанови органу досудового слідства 26 січня 2012 року в порушенні кримінальної справи за фактом сексуальних домагань ОСОБА_10 до ОСОБА_38 , за ч.1 ст.15, ч.1 ст.152 КК України, було відмовлено у зв`язку з відсутністю скарги потерпілої (т.11 а.с.207-213). Відповідне волевиявлення ОСОБА_38 виклала у письмовій заяві (т.12 а.с.62).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_151 показав, що має прізвисько « ОСОБА_37 » та знає ОСОБА_10 з 2009 року, ремонтував належний останньому автомобіль. Щодо подій із ОСОБА_152 показав, що лише заїжджав разом з ОСОБА_10 до неї додому, після чого вони відвезли її на роботу.
Після оголошення власних показань (т.7 а.с.113-116) свідок ОСОБА_151 погодився з ними в частині того, що коли стався інцидент із ОСОБА_38 він особисто був сильно п`яним та погано пам`ятав цю подію, під час якої спочатку він з ОСОБА_10 привезли ОСОБА_38 додому, а згодом, знову приїхали до її будинку та ОСОБА_10 пішов її кликати, а він залишився в автомобілі. Після очікування ОСОБА_151 те ж пішов до будинку покликати їх обох та повернувся до автомобіля. Крім того, ОСОБА_151 не заперечив ці показання і в частині того, що влітку 2011 року на своєму мікроавтобусі білого кольору він особисто привозив ОСОБА_10 до місця проживання свідка ОСОБА_153 .

З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_154 вбачається, що, працюючи в с. Арчепитівка Любашівського району, вона з восени 2010 року до літа 2011 року була знайома із ОСОБА_10 , а також двічі вступала із ним у статевий зв`язок на відкинутих передніх сидіннях салону його автомобіля. В останньому випадку після вчиненого статевого акту ОСОБА_10 відмовився довезти її до місця призначення та фактично безпричинно вигнав її із машини. Це сильно образило свідка, через що вона припинила з ним подальші стосунки (т.6 а.с.176-179).
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань свідка ОСОБА_155 вбачається, що наприкінці зими початку весни 2011 року з смт Любашівка до с. Солтанівка її підвозив раніше незнайомий молодий чоловік на автомобілі марки «Жигулі», червоного кольору. Під час поїздки він наполегливо став пропонувати свідку взяти шампанське та поїхати на річку його випити, що дуже здивувало ОСОБА_155 , зважаючи на холодну погоду та саме запропоноване водієм місце, оскільки навкруги люди тільки й розмовляли про недавно загиблу на річці дівчину. Незважаючи на її відмови водій продовжував рух, проїхав у с. Солтанівці будинок свідка та жодним чином не реагував на вимоги ОСОБА_155 негайно зупинитись. Свідок вимушена була зателефонувати своєму знайомому на ім`я ОСОБА_156 , якому стисло пояснила сутність пригоди та за вказівкою останнього надала водієві слухавку. Розмова з ОСОБА_157 дещо налякала водія, внаслідок чого він зупинив автомобіль та буквально виштовхнув її із нього, на відстані близько 1 км від її будинку, після чого поїхав у напрямку смт Зеленогірське.
При цьому водій був у не зовсім адекватному стані, від нього було чутно запах перегару. Оскільки він робив те, що вважав необхідним і зовсім не слухав свідка, коли вона просила його зупинитися, то ОСОБА_155 допускає, що той міг вступити з нею у насильницький статевий зв`язок.
Свідок ОСОБА_155 також зазначає, що тоді запам`ятала номер цього автомобіля, повідомила його ОСОБА_158 , на що той відповів, що це машина «Мотка», тобто ОСОБА_10 , особу якого їй також під час її допиту показав по фотокартці слідчий (т.6 а.с.100-104, т.15 а.с.254-255).
Як вбачається з постанови органу досудового слідства 26 січня 2012 року в порушенні кримінальної справи за фактом сексуальних домагань ОСОБА_10 до ОСОБА_155 , за ч.1 ст.14, ч.1 ст.152 КК України, було відмовлено у зв`язку з відсутністю скарги потерпілої (т.11 а.с.214-220).
Відповідно до акту комісійної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи №981 від 6 грудня 2011 року встановлено наступне.
ОСОБА_10 будь-яких грубих порушень чи ознак недорозвинення пізнавальних психічних процесів (інтелект, мислення, пам`ять) не виявляє. Увага привертається легко, але недостатньо стійко. Можливості пам`яті в межах вікової норми, без суттєвих диспропорцій в окремих пробах.
Графічні особливості виконання мальованих тестів вказують на незначну зміну органічного спектру. Мислення концептуальне, без структурних порушень. Динаміка, мотиваційний компонент мислення без патології. Асоціації чітки, реалістичні, асоціативний фонд достатній, піктографічні образи атрибутивні, адекватні смислу понять, що запам`ятовуються, стандартні. Рівень інтелектуального розвитку, згідно даних виконання тесту Векслера, в цілому відповідає градації «середня» норма для даної вікової групи.
Тип особистості ОСОБА_10 : демонстративно-нестійкий. Характерне прагнення до демонстративної поведінки, бажання орієнтуватися на зовнішнє оточення та оцінку, виражена егоцентричність, схильність до самовзинчування, достатньо висока здатність до витіснення емоційно-негативних збудників, що не відповідають актуальній потребі, прагнення всіма способами досягти бажаного без врахування обставин, ситуації, прогнозування наслідків, екстравертованість.
Для ОСОБА_10 характерні самовпевненість, владність, лідерські тенденції. В конфліктних, ускладнених ситуаціях виявляється схильність до маніпулювання, розгляду себе як «жертви обставин, що склалися». Відмічається конструктивний внутрішній конфлікт, що може мати прояв в заповзятливості, пошуку свого місця в житті, ентузіазмі, суперництві, упертості, шанолюбстві. Також у нього виявляється бажання особисто брати участь у всіх справах, контролювати всі значимі життєві ситуації, імпульсивність, індивідуалізм. Ситуації підвищеної дисциплінарної вимогливості неприйнятні незалежно від інтелекту. Виражена мотивація досягнення, прагнення до лідерства, незалежність думок, афективно насичені переживання, амбіційність. Розчарування в доброзичливості оточуючих. Егоцетричність налаштувань. Тип емоційного реагування екстрапунтивний (зовнішньо звинувачувальний).
ОСОБА_10 має схильність приписувати відповідальність за все зовнішнім фактом, відшукувати причини в інших людях, в довкіллі, в долі чи випадку, що може свідчити про наявність у нього «екстерального типу контролю». За даними тесту Люшера зазначається змішаний тип реагування, нестійкість мотиваційної спрямованості. Підвищена емотивність, потреба в самореалізації при недостатньо розвинутому контролі, екзальтованість, високий рівень зазіхань. Ускладнення адаптації в жорстко регламентованій ситуації і в контактах з людьми, категоричними і нетерплячими до індивідуалістичності. За своєю глибиною прояв цих особистих якостей не перевищує нормативного діапазону характерологічних відхилень.
ОСОБА_10 виявляє середній для його вікової групи рівень інтелектуального розвитку, задовільну здатність до планування своєї поведінки, корекції здійснюваних дій і вчинків.
Будь-яких аномалій особистості, особливостей характеру, які б могли суттєво впливати на його поведінку, він не виявляє. Що стосується особливостей його психосексуального і соматосексуального розвитку, то сексуальність підекспертного характеризується генітальною стадією розвитку, що відповідає статевій зрілості. Це період сексуальності, при якому статеві органи мають вирішальне значення для отримання статевого задоволення. Даних відносно психосоматичної і соматосексуальної фіксації у ОСОБА_10 не мається. Оскільки ОСОБА_10 заперечує вчинення інкримінованого йому діяння, то неможливо діагностувати його емоційний стан у досліджуваний період часу.
ОСОБА_10 в минулому, в тому числі 12 грудня 2010 року та в теперішній час будь-яким хронічним психічним захворюванням, слабоумством, іншими хворобливими розладами психіки не страждав і не страждає. В період досліджуваної у справі ситуації ОСОБА_10 ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, в тому числі патологічного сп`яніння, не виявляв, міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, розуміти сутність пред`явленого йому обвинувачення, показань свідків і потерпілих, усвідомлювати свою вину та необхідність відповідальності, приймати участь в слідчих діях та стати перед судом. За своїм психічним станом ОСОБА_10 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.11 а.с.190-199).
Таким чином, на підставі сукупності вищевикладених доказів про особу підсудного, слід дійти висновку, що ОСОБА_10 в період перебування на посаді слідчого СВ Любашівського РВ, а також після звільнення з органів внутрішніх справ, незважаючи на окремі позитивні характеристики за місцем проживання та випадок нагородження відомчою відзнакою, в загалом мав низькі ділові та моральні якості, був схильним до обману, допускав численні випадки подружніх змін, в тому числі вступав в інтимні стосунки з раніше незнайомими йому жінками, а в разі недосягнення бажаного - був здатний застосувати при цьому насильство, що фактично свідчить про його статеву розбещеність.
Надаючи оцінку сукупності досліджених у справі доказів суд виходить із того, що прямими доказами, які не заперечуються і підсудним, безпосередньо доводиться факт сумісного вживання 12 грудня 2010 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 алкогольних напоїв та перебування в салоні керованого підсудним автомобіля під час руху від розташованого в смт Зеленогірське бару до с. Ясеново Друге.
Показання підсудного про нібито факт наступного добровільного вступу з ОСОБА_11 у статевий зв`язок з обопільної ініціативи на автомобільній трасі, після чого остання нібито практично повністю одяглася, а також залишення її в нормальному стані в освітленому місці центру с. Ясеново Друге, на думку суду, є неправдивими, виходячи із наступного.
Свідок ОСОБА_21 , всупереч показанням підсудного, в суді прямо вказав, що той почав в барі заздалегідь шукати презервативи, а коли їх від цього свідка отримував, то ОСОБА_11 при цьому присутньою не була, що виключало її обізнаність про подальші плани ОСОБА_10 . Оголошені в суді показання свідка ОСОБА_20 , в частині пошуку ОСОБА_10 та отримання презерватива, також в цілому узгоджуються з показаннями ОСОБА_21 .
ОСОБА_10 тривалий час взагалі приховував факт вступу з ОСОБА_11 у статеві відносини та офіційно визнав це лише в період прийняття рішення слідчим про ексгумацію тіла загиблої та проведення нових судово - медичних досліджень за межами Любашівського району.
Зібраними доказами про особу загиблої виключається етична здатність ОСОБА_11 , незважаючи на факт її перебування в стані алкогольного сп`яніння, вступити у статевий зв`язок з малознайомим чоловіком. І навпаки, як викладено вище, підсудний мав низькі моральні якості, допускав прямо протилежні випадки, та, відповідно до висновку психолого-психіатричної експертизи, намагався всіма засобами досягнути бажаного успіху без врахування обставин, ситуації та прогнозування можливих наслідків.
Крім того, висловлена ОСОБА_10 версія про узбіччя автомобільної траси як місце вступу у статеві відносини з ОСОБА_11 викликає у суду сумнів через близькість цього місця до зупинки громадського транспорту, що підтверджується змістом протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю підсудного, а також статусом самої дороги, по якій інтенсивність руху транспорту, тобто ризик зустріти небажаних очевидців тут значно вищий.
Як зазначено у висновку №2 наявність і розташування одягу на трупі ОСОБА_11 при його виявленні (без куртки, джинси, панчохи, шкарпетка з однієї ноги зняті, без трусів при наявності чобіт на обох ногах) має неприродній характер, але при цьому теоретично не перешкоджає можливості вчиняти самостійні активні дії, пересуватися; і при цьому слід зазначити, що наявність об`ємного грудка одягу (що складався із джинсів, панчіх) на одній нозі, при оголеній другій нозі і без нижньої білизни в холодну пору року значно ускладнює можливість самостійного пересування потерпілої. Крім того, з доданих до протоколу огляду місця події фотографічних зображень загального вигляду трупу вбачається, що наявний на верхній частині тіла одяг був зміщений в напрямку шиї загиблої.
При цьому таке розташування одягу на тілі ОСОБА_11 практично збігається з показаннями ОСОБА_10 про обставини знаходження одягу під час її прижиттєвого із ним статевого акту. Враховуючи, що в такому положенні одягу пересування для, перебуваючої у стані середнього ступеня тяжкості алкогольного сп`яніння, ОСОБА_11 є вкрай утрудненим та взагалі неприродним, слід дійти висновку, що вона практично не мала часу в салоні автомобіля для одягання, що непрямо підтверджує і відсутність попередньої добровільності при вступі з ОСОБА_10 в статеві відносини.
Як вбачається із отриманих безпосередньо в судовому засіданні показань ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підсудний в перші ж дні після зникнення ОСОБА_11 повідомив цим свідкам, що остання нібито кидалася в нього сумкою в машині, а також про те, що він «її скинув» з автомобіля біля будинку бабусі.
Суд вважає, що такий прояв поведінки ОСОБА_11 не є характерним для неї, а тому був викликаний лише якоюсь неправомірною дією з боку підсудного. Крім того, фраза «скинув» з автомобіля, в сукупності з отриманими під час досудового розслідування показаннями свідка ОСОБА_154 про її такеж безпричинне вигнання ОСОБА_10 з автомобіля на значній відстані від місця призначення, суд витлумачує проти підсудного.
Суд також розцінює як неправдиві показання підсудного про залишення ним практично одягненої ОСОБА_11 в центрі села, оскільки відстань від цього місця до пляжу «Виселопа» є дуже значною 800 метрів, а ймовірність подолання такої відстані із зібраним під шиєю верхнім одягом та оголеною нижньою частиною тіла, з наявністю об`ємного грудка одягу, потім покласти куртку на берег ріки та в такому ж вигляді пройти ще наступних 80 метрів по кризі нікчемна мала.
Також, як було встановлено у вироку вище ОСОБА_10 достовірно знав місця розташування пляжу «Виселопа» та, принаймні, будинку ОСОБА_36 , що є сусіднім по відношенню до будинку бабусі загиблої.
Крім того, з показань свідків ОСОБА_159 вбачається, що в нічний час 12 грудня 2010 року у дворі їх домоволодіння, що знаходиться поруч із місцем загибелі ОСОБА_11 , дуже сильно лаяв пес, а літня жінка навіть почула жіноче ридання. Враховуючи викладене, а також пізній час та безлюдність цієї ділянки місцевості, суд вважає, що ОСОБА_160 в ніч зникнення ОСОБА_11 почула саме її ридання.
Слід також звернути увагу і на роздруківку телефонних розмов загиблої ОСОБА_11 з сім-карти № НОМЕР_2 , що перебувала у належній їй телефоні, згідно якої після 21 години 54 хвилини і увесь подальший час до 13 години 28 хвилин 18 грудня 2010 року цей телефон став перебувати у зоні обслуговування вишки, розташованої в с. Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області, тобто за місцем проживання підсудного.
Відсутність же телефону, трусів, сумки та музичного програвача загиблої, як прямих доказів про причетність до загибелі ОСОБА_11 , на думку суду, пов`язана із їх наступним знищенням підсудним.
Стосовно ж конкретних обставин отримання ОСОБА_11 незадовго до загибелі тілесного ушкодження у виді синця на передній поверхні правої гомілки, суд вважає, що це відбулося в умовах тісного для здійснення статевого акту салону автомобіля з вини підсудного, під час подолання ним опору потерпілої.
Вмінене ж ОСОБА_10 спричинення ОСОБА_11 інших тілесних ушкоджень в даному судовому розгляді є недоведеним з підстав, які були зазначені у вироку вище. При цьому слід зазначити, що вирішальним для експертних висновків в цій частині було те, що відібрані з трупу матеріали зазнали значних гнилісних змін, що не дозволило їм дати категоричні відповіді. Суд витлумачує це на користь підсудного та виключає із обсягу доведеного обвинувачення.
Суд вважає неправдивими і показання допитаних в якості свідків дружини та батьків ОСОБА_10 в частині його повернення додому до 22 години 12 грудня 2010 року, оскільки є сумнівною ситуація, при якій батько, майже в нічний час, при відносній зовнішній вуличній тиші, не почув би приїзд додому автомобіля сина та став би йому о 21 годині 35 хвилин телефонувати, щоб дізнатися, що той вже давно приїхав додому. До того ж в будинку Єпурів було вилучено бланки їх пояснень (без підписів) слідчому ОСОБА_79 , перебування яких в цьому місці суд розцінив як потребу ОСОБА_10 в постійному нагадуванні рідним про зміст його вигаданого алібі.
Визнані в якості неправдивих показання підсудного, його дружини та батьків, на думку суду, обумовлені намаганням допомогти ОСОБА_10 уникнути відповідальності за вчинене.
Відсутність же фіксування деякої об`єктивної слідової інформації на місці події та трупі загиблої судом було пояснено вище неналежними діями службових осіб органу внутрішніх справ, прокуратури та експертного відділення Любашівського району Одеської області.
З врахуванням викладеного суд вважає доведеним, що ОСОБА_10 в період з 21 години 15 хвилин 12 грудня 2010 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи належним йому автомобілем, з наміром вступу у статеві зносини з ОСОБА_11 , доставив останню до берегу ріки Кодима в с. Ясенове Друге Любашівського району Одеської області, де в салоні автомобіля, користуючись її перебуванням в стані середньої тяжкості алкогольного сп`яніння, а також психічним станом, що був пов`язаний із спогадами про трагічну загибель родички та двох малолітніх дітей останньої, долаючи опір ОСОБА_11 , використовуючи свою фізичну перевагу, вступив у природні статеві зносини з потерпілою, із застосуванням фізичного насильства, яке мало прояв у зриві з однієї її ноги штанів та панчіх, одночасне їх приспущення на іншій нозі, розірванні трусів, переміщенні в область шиї верхньої частини одягу светра, бюстгальтера та шарфу, а також спричинення їй синця на передній поверхні правої гомілки у верхній третині.
Близько 22 години цієї ж доби ОСОБА_10 , будучи незадоволеним отриманою відмовою ОСОБА_11 на добровільний вступ з ним у статеві зносини, виштовхнув її із салону автомобіля, після чого уїхав до місця проживання свої батьків в с. Гвоздавку Другу Любашівського району Одеської області, чим завідомо залишив ОСОБА_11 в небезпечному для її життя стані, усвідомлюючи, що вона перебуває в цьому стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок зґвалтування, перебування в середньому ступеню тяжкості алкогольного сп`яніння, негативних спогадів про трагічну загибель її родичів, напівоголеності при температурі навколишнього повітря близько 10? морозу, неосвітленої місцевості та значної відстані до місця освітленої центральної частини с. Ясеново Друге чи будинку, де проживала ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_10 мав реальну можливість надати ОСОБА_11 допомогу або повідомити про небезпечний для її життя стан бабусі чи знайомим потерпілої.
Внаслідок зґвалтування та наступного залишення ОСОБА_10 в небезпеці ОСОБА_11 , перебуваючи наполовину оголеною в неосвітленій місцевості, не розуміючи, де вона точно знаходиться, вийшла на лід ріки Кодима, пішла в сторону с. Ясенево Перше, де пройшла близько 80 метрів, провалилася в ополонку, впала у холодну воду, попала під лід та потонула.
Вищезазначені дії ОСОБА_10 суд кваліфікує: за ч.4 ст.152 КК України, як зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, що спричинило особливо тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 ; а також за ч.3 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги ОСОБА_11 , яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть ОСОБА_11 .
Крім того, відповідно до протоколу обшуку від 5 жовтня 2011 року в літній кухні (дворовій споруді) за місцем проживання сім`ї ОСОБА_10 та його батьків в с. Гвоздавка Друга також було виявлено та вилучено: без зазначення конкретного місця упаковка набоїв, кількістю 16 штук, калібру 9 мм, кобура для пістолета чорного кольору, рапорт про перевід від імені ОСОБА_10 , аркуш з відтиском печаток Любашівського РВ, копія протоколу обшуку, а у висувному ящику столу 1 набій, калібру 9 мм, а також 1 набій, калібру 16 мм (т.5 а.с.133-135).
Допитаний в суді в якості свідка понятий ОСОБА_141 додатково показав, що всі учасники обшуку домоволодіння Єпурів з місця його проведення не відлучались, співробітники міліції здійснювали обшукові дії із загорненими рукавами.
Свідок ОСОБА_141 також показав, що в більш далекому приміщенні кухні, на полу, майже з дна картонної телевізійної коробки, було вилучено пакунок з вміщеними 16 набоями. Крім того, із шухляди столу було також вилучено ще два набої, один з яких був подібним до вищезазначених.
Свідок наполягає, що дружина підсудного лише казала, що не знає, звідки взялись ці набої та спокійно була при цьому присутньою.
З оголошених в порядку ст.306 КПК України 1960 року показань іншого понятого - свідка ОСОБА_142 також вбачається, що під час обшуку в літній кухні, на очах свідка, з коробки з-під телевізора, яка перебувала на полу, було вилучено іншу маленьку коробку, внутрішні вічка якої були повністю заповнені набоями. Ще два набої (один від рушниці, а другий від пістолета) були знайдені в меблевій шухляді, в тому ж приміщенні. Після знайдення цих речей та їх пакування, обшук не припинився, ще були оглянуті горище та сарай. Зауважень щодо обшуку від присутньої дружини підсудного та жінки-сусідки не надходило (т.8 а.с.139-141, т.14 а.с.116-117, т.15 а.с.204-206).
Співробітник органу внутрішніх справ ОСОБА_143 , надаючи щодо порядку та результатів проведеного обшуку показання, які за своїм змістом повністю відповідали показанням понятих ОСОБА_161 і ОСОБА_142 , додатково показав, що безпосередньо 16 набоїв було вилучено іншим співробітником ОСОБА_162 після викладення значної кількості речей (якихось пристроїв, пакунків з посудом, предметів одягу тощо) із картонної коробки, висота якої складала близько 1 метра 20 см. ОСОБА_143 в цей момент перебував від ОСОБА_162 на відстані 1-1,5 метрів і при цьому останній відразу ж голосом звернув увагу понятих на свої дії.
Свідок ОСОБА_162 в судовому засіданні додатково показав, що під час того, як він разом з ОСОБА_163 по черзі та по квадратно здійснював обшук кухні, ним було перевірено вміст відкритої картонної коробки з-під телевізору. Вийняті з неї тканинні речі та предмети кухонного начиння він клав поруч на підлогу, після чого під остаточно не витягнутими речами і виявив пакунок з набоями, про що тут же повідомив присутніх, що перебували від нього на відстані 1-1,5 метрів. Інші набої були виявлені в шухляді столу, який стояв в ближньому від входу правому куті цього ж приміщення. Вилучені предмети було опечатано та передано співробітнику ОСОБА_164 . При цьому дружина підсудного на ці знахідки реагувала спокійно, будь-яких заперечень не заявляла.
Свідок ОСОБА_165 в судовому засіданні про вищевикладені обставини додатково показав, що саме він складав протокол даного обшуку, в якому вірно відображені усі основні події та вилучені речі. Присутні при обшуку поняті та дружина ОСОБА_10 будь-яких зауважень при цьому не висловлювали, остання лише викреслила в протоколі незаповнені місця, копія якого була їй вручена. Не зазначення в протоколі конкретного місця виявлення упаковки із 16 набоїв свідок ОСОБА_165 пояснив виключно допущеною ним ненавмисною технічною помилкою.
Свідки ОСОБА_141 , ОСОБА_166 , ОСОБА_143 , ОСОБА_162 , ОСОБА_165 , кожний окремо, заперечили можливість провокаційного підкидання будь-ким із присутніх набоїв, які були вилучені з приміщення кухні під час обшуку.
Допитана в судовому засіданні дружина підсудного ОСОБА_50 показала, що набої були вилучені не з коробки з-під телевізора, в якій перед пранням тимчасово зберігалися забруднені речі, а з іншої коробки - від телефону, що перебувала на столі. Про те, що ці набої були щойно підкинуті свідок прямо заявила співробітникам міліції в присутності понятих. Крім того, наскільки їй відомо, щодо можливого походження цих набоїв нікого з членів родини ОСОБА_22 ніхто не допитував.
З показань допитаних в судовому засіданні батьків підсудного ОСОБА_167 та ОСОБА_52 додатково вбачається, що про факт знайдення набоїв в іншій коробці їм стало відомо зі слів невістки. Потім їм це також підтвердила і сусідка, яка при обшуку була понятою. При цьому батьки стверджують, що ця коробка була перенесена до літньої кухні вже в той період, коли їх сина було ув`язнено. В коробці ж з-під телевізора зберігалися речі, які підлягали пранню, а тому ОСОБА_52 доволі часто перебирала її вміст та жодного набою там ніколи не бачила. Крім того, ОСОБА_51 показав, що особисто поклав мисливський набій до шухляди кухонного столу, де також перебувала і одна гільза від пістолетного набою.
Як вбачається з матеріалів справи 27 жовтня 2011 року ОСОБА_143 , ОСОБА_162 і ОСОБА_165 також проводили обшуки за місцем реєстрації і проживання свідків ОСОБА_48 (цивільної співмешканки ОСОБА_18 ), її матері ОСОБА_168 , у зв`язку із підозрою, окрім ОСОБА_10 , ще і ОСОБА_18 у вчиненні зґвалтування та вбивства ОСОБА_11 . Крім того, 5 січня 2011 року було проведено обшук за місцем проживання іншого підозрюваного ОСОБА_17 . За результатами проведення усіх цих обшуків речей, які перебувають у незаконному обігу, виявлено та вилучено не було (т.7 а.с.149-150, 154-156, т.11 а.с.86).
Цей об`єктивний факт, в сукупності з викладеними вище показаннями учасників слідчої дії про хід та результати проведеного 5 жовтня цього ж року в домоволодінні Єпурів обшуку, не зазначення ОСОБА_50 , чи її сусідкою понятою ОСОБА_169 будь-яких письмових зауважень при підписанні протоколу обшуку, а також те, що метою проведення обшуку було виявлення належних загиблій речей, а не зброї чи боєприпасів, обґрунтовують висновок суду, що доводи сторони захисту та членів родини підсудного про одночасне підкидання набоїв до приміщення літньої кухні оперативними співробітниками органу внутрішньої безпеки, а також знайдення 16 з них в коробці з-під телефону, є надуманими та не відповідають дійсності.
Відповідно до листа УМЗ ГУМВС України в Одеській області від 31 жовтня 2011 року №10/742 боєприпаси з маркуванням «270 Е», «270 И», «38 59» до зазначеного управління не надходили, а з маркуванням «38 88» маються в наявності та у 2011 році видавались підрозділам, до яких Любашівський РВ не віднесено (т.7 а.с.107).
Як вбачається з постанови органу досудового слідства 26 січня 2012 року в порушенні кримінальної справи у відношенні батьків та рідного брата ОСОБА_10 за фактом незаконного придбання і зберігання бойових припасів, за ч.1 ст.263 КК України, було відмовлено у зв`язку з відсутністю в їх діях складу даного злочину (т.11 а.с.207-213).
Всупереч доводів підсудного про те, що приміщення літньої кухні ним особисто не використовувалось, а також, що він не має жодного відношення до цих патронів, суд спростовує це результатами обшуку в цьому ж приміщенні, з яких вбачається, що, окрім набоїв до вогнепальної зброї, з нього ж було вилучені і кобура для пістолета чорного кольору, рапорт про перевід від імені ОСОБА_10 , аркуш з відтиском печаток Любашівського РВ, копія протоколу обшуку приналежність яких підсудному є безспірною. У зв`язку з викладеним суд вважає, що вилучені 17 бойових набоїв також належали ОСОБА_10 .
З врахуванням викладеного суд також вважає доведеним, що ОСОБА_10 , без відповідного дозволу, у невстановленому місці та у невстановлений час придбав, визнані в якості бойових припасів до нарізної вогнепальної зброї, сімнадцять, придатних до стрільби набоїв, калібру 9 мм, які став зберігати в літній кухні (дворовій споруді) за місцем проживання родини Єпурів в с. Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області до 5 жовтня 2011 року часу їх вилучення співробітниками міліції.
Вищезазначені дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Вирішуючи зазначений позов суд виходить із того, що положеннями ст.ст.28, 49 і 50 КПК України 1960 року потерпілому, якому злочином заподіяно шкоду, надано право на пред`явлення позову в кримінальному процесі. У відповідності із ст.ст.23, 1167, 1168, 1201 ЦК України, моральна шкода, спричинена смертю фізичної особи, а також витрати, понесені на її поховання, підлягають відшкодуванню особою, яка спричинила смерть, на користь особи, що проживала із загиблим однією сім`єю і фактично понесла зазначені витрати.
В обґрунтування заявлених вимог батьки загиблої у змісті позову та в суді зазначили що смерть ОСОБА_11 та необхідність послідуючих їх численних звернень до правоохоронних органів з метою належного розслідування цього факту, привели до їх душевних страждань, в том числі і подальшої хвороби неврологічного характеру ОСОБА_7 , з постановленням на диспансерний облік, підтвердженої доданим до позову відповідним витягом із її амбулаторної картки (т.14 а.с.20), що потерпіла прямо пов`язує з наслідками події від 12 грудня 2010 року. До теперішнього часу особисті душевні страждання потерпілих не зменшилися.
В частині ж заявлених майнових вимог потерпілі надали: договір із ОСОБА_170 від 16 грудня 2010 року про оренду залу «Николя» для проведення поминок на 70 чоловік, вартість оренди склала 400 грн., вартість закуплених потерпілою продуктів склала 7500 грн.; договори замовлення, накладні з оплати ритуальних послуг від 16 грудня 2012 року - з ПП «Станев Н.И.», оплаченою вартістю 4645 грн., ФОП ОСОБА_171 , оплаченою вартістю 2820 грн., КУ «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування», оплаченою вартістю 1208,03 грн. (т.14 а.с.16-19). Крім того, батьки загиблої просять відшкодувати вартість купленої ними для поховання весільної сукні - 4000 грн., а також вартість наступних зниклих та пошкоджених у зв`язку із загибеллю ОСОБА_11 речей: сумки, вартістю 300 грн.; мобільного телефону марки «Samsung D780», вартістю 2500 грн.; телефонної картки оператора зв`язку «Beeline», вартістю 100 грн.; музичного програвача марки «Sony», вартістю 1000 грн. та куртки, вартістю 1500 грн.
При встановлених в суді обставинах зґвалтування ОСОБА_11 та наступного залишення її в небезпечному стані, що призвело до її загибелі, тривалої тяганини у належній перевірці обставин її смерті, з активною роллю в цьому підсудного, а також вимушеної ексгумації тіла, слід дійти висновку, що це безумовно потягло для потерпілих позбавлення певних елементів благополуччя, страждань і суттєвих негативних змін в їх подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілих, обставини, при яких була спричинена смерть їх доньці, ступінь вини підсудного, який в повному обсязі не визнав своєї вини у вчиненому, враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 моральної шкоди частково на суму 600000 грн. На думку суду, саме ця сума, в умовах девальвації гривні, на сьогоднішній день є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілими моральними стражданнями.
Заявлені потерпілими витрати на поховання їх доньки суд також вважає необхідним, у відповідності із ст.1201 ЦК України, стягнути з ОСОБА_10 в частині документально підтверджених матеріалами справи витрат, на загальну суму 9073,03 грн., виключивши з них вартість весільної сукні та закуплених потерпілою продуктів, оскільки в судовому засіданні не було встановлено належних документальних доказів про конкретну вартість та факт понесення цих витрат. З аналогічних підстав не підлягають задоволенню й інші заявлені потерпілими вимоги про відшкодування вартості зниклих та пошкоджених у зв`язку із загибеллю їх доньки речей.
При призначенні покарання підсудному суд не визнає жодної обставини в якості такої, яка б пом`якшувала призначене йому покарання. В якості єдиної обставини, що обтяжує призначене ОСОБА_10 покарання, суд визнає вчинення ним злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
Суд також враховує, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має власну родину, на його утриманні перебуває малолітня дитина, позитивно характеризується головою органу місцевого самоврядування. Водночас, також підлягають врахуванню судом і повне не визнання ОСОБА_10 своєї вини, відсутність протягом тривалого часу будь-яких дій, спрямованих на добровільне відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, а також встановлені судом негативна службова характеристика підсудного та його низькі моральні якості.
Зазначені обставини не дозволяють суду застосувати до ОСОБА_10 положення ст.ст.69,75,76 КК України та обумовлюють необхідність його подальшої ізоляції від суспільства, тобто призначення за вчинені злочини покарання у виді позбавлення волі.
Долучені в якості речових доказів: предмети, як речі, що не мають ніякої цінності та не можуть бути використані, підлягають знищенню; куртка поверненню батькам потерпілої, а набої, як речі, що вилучені з обігу, слід передати відповідній установі для їх подальшого використання за призначенням.
Керуючись ст.ст.28,49,50,64,275 та 321-325 КПК України 1960 року, ст.ст.23,1167, 1168,1201 ЦК України, суд,
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.135 та ч.1 ст.263 КК України, призначивши покарання:
- за ч.4 ст. 152 КК України, у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років;
- за ч.3 ст. 135 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років;
- за ч.1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_10 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в періоди з 27 вересня 2011 року по 03 вересня 2013 року, а також з 21 січня 2014 року до набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 27 вересня 2011 року, за виключенням періоду з 04 вересня 2013 року по 20 січня 2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_10 залишити попередній тримання під вартою.
Позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_10 задовольнити частково.
У відповідності із ст.ст.23,1167,1168,1201 ЦК України стягнути з ОСОБА_10 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) та ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ) спричинену загибеллю ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 9073,03 грн. та моральну шкоду на суму 600000 грн., а всього шкоду на загальну суму 609073 (шістсот дев`ять тисяч сімдесят три) грн. 03 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:
- пакувальні коробки від телефону, програвача, сім-картки, презервативи, пакети із зрізами нігтів загиблої, - знищити встановленим порядком;
- куртку ОСОБА_11 вважати повернутою потерпілим;
- 17 бойових набоїв, калібру 9 мм, - передати до ГУМВС України в Одеській області для їх подальшого обліку та використання за призначенням.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_10 в той же строк з моменту вручення його копії.
Головуючий ОСОБА_1