АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Романова О.В.

суддів Зав'язуна C.M.,

Шеніна П.О.

прокурора Селюченко І.І.

адвоката ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією захисника ОСОБА_1 на вирок Попільнянського райсуду від 21.12.2006 р.

Цим вироком

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1, непрацюючий, судимий Попільнянським райсудом 6.11.2005 р. за ст.ст. 309
ч.2, 310 ч.1, 307 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, -був засуджений за ч.2
ст. 309
КК України на 3 роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 71
КК України частково приєднано невідбуте покарання за
попереднім вироком і остаточно визначено ОСОБА_3 4 роки позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу засудженому залишена тримання під
вартою. Стягнуто судових витрат на користь НДЕКЦ УМВС в Житомирській обл. 82 грн. 60
коп.

Справа № 11-149 2007 р. Головуючий у 1 інстанції Шахрай М.І.

Категорія Доповідач Шенін П.О.

За вироком суду,
на початку вересня 2006 р. ОСОБА_3 на території свого домогосподарства
в АДРЕСА_1 зібрав (тобто незаконно придбав) 8
стебел дикоростучої коноплі, яка є наркотичним засобом
(маріхуаною). Переніс до свого хліва, висушив і незаконно зберігав цей засіб
(канабіс у висушеному стані вагою 1127 грам) до його
вилучення 19.10.2006
р.

В апеляції захисник ОСОБА_1 просить змінити вирок суду, врахувати усі пом'якшуючі обставини, дані про
особу ОСОБА_3 і застосувати до нього ст. 69 КК України, зменшити йому термін покарання.

Також апелянт вказує про неправильність застосування судом кримінального
закону -
визнання обтяжуючою ознакою рецедив злочинів, оскільки ця
обставина по даній справі є кваліфікуючою.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_1 та захисника
ОСОБА_2, які підтримали апеляцію першого, перевіривши справу і враховуючи думку
прокурора щодо законності та обгрунтованості вироку, не знайшла підстав для
задоволення апеляції з наступних мотивів.

Правильність кваліфікації дій засудженого ніхто з можливих апелянтів не
оспорює.

Що стосується міри покарання, то вона обрана судом з врахуванням вимог ст. 65 КК України, усіх даних про особу ОСОБА_3, його каяття і сприяння розкриттю
злочину -
ближче до мінімальної межі санкції ч.2 ст. 309 КК України.

Оскільки за попереднім вироком ОСОБА_3 був засуджений на 2 роки позбавлення волі і це покарання не відбув, за новим вироком
застосування до нього ст. 69 КК України і
призначення йому покарання менш 2 років
позбавлення волі -
не можливе.

Також немає підстав для пом'якшення засудженому покарання, оскільки він вже
двічі (в 1990
і 1991
роках) був притягнутий до кримінальної відповідальності,
відбував покарання у місцях позбавлення волі (а.с.50-52). Крім того, має судимість за ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.2 і 310
ч.1 КК України, тобто вперто не встає на шлях виправлення.

Його характеристику на а.с.47 неможливо вважати виключно позитивною,
оскільки в ній зазначено, що ОСОБА_3 "ніде не працює, раніше
судимий".

Колегія суддів не вбачає ніяких порушень судом кримінального закону в тому,
що він порахував обтяжуючу покарання ОСОБА_3 обставину - рецедив злочинів, оскільки це відповідає вимогам ст.ст. 67 і 34
КК України (обтяжуючою обставиною суд вказав не
повторність злочинів, що є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст. 309 КК, а саме -
рецедив злочинів).

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 365 і 366
КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Попільнянського райсуду від 21.12.2006 р. щодо засудженого
ОСОБА_3 -
без зміни.