Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/281/14-к
Провадження № 1-кп/280/6/15
ВИРОК
Іменем України
23 березня 2015 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Коростишів кримінальне провадження №0000085 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрижівка Коростишівського району, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має неповнолітню дитину, не працюючого, проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого : 17.12.2012р. Шевченківським районним судом м.Києва за ст.189 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений вчинив злочин за наступних обставин. Будучи раніше судимим, ОСОБА_7 необхідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, знову вчинив умисний злочин в період іспитового строку.

Так, 15 лютого 2014 р. близько 2 години в м.Коростишів по пров.Толстого 38, ОСОБА_7 під час спільного відпочинку помітив серед речей ОСОБА_5 фіскальний чек з магазину, на якому зазначалась інформація про розрахунок за покупку кредитною картою. В цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_5 , що виразилась в проханні надати йому кредитну карту та код доступу до неї з метою придбання пива для спільного відпочинку. При цьому ОСОБА_7 мав намір отримати всі грошові кошти, наявні на рахунку кредитної карти. ОСОБА_5 , довірившись ОСОБА_7 , не підозрюючи про його злочинні наміри, передала кредитну картку та код доступу до неї ОСОБА_7 для придбання останнім пива. Заволодівши кредитною карткою та кодом доступу до неї, ОСОБА_7 з метою заволодіння коштами ОСОБА_5 пішов до банківського терміналу, що знаходиться на перехресті вулиць Більшовицька Шевченка в м.Коростишів, де використовуючи кредитну картку банку «Приватбанк», ввівши код доступу, заволодів грошовими коштами в сумі 4000 грн., якими в подальшому розпорядився за власним розсудом. В результаті таких дій ОСОБА_7 завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні даного злочину визнав в повному обсязі, від давання показань відмовився, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що завдані збитки відшкодував в повному обсязі потерпілій та вибачився перед останньою.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю згідно обвинувального акту. На підставі ст.349 КПК України визнане недоцільним дослідження доказів - допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , крім дослідження письмових доказів та характеризуючих даних особи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечує прокурор, потерпіла, обвинувачений та захисник.

Крім того винність ОСОБА_7 підтверджена іншими доказами у справі:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 15.02.2014 р. разом відпочивали з ОСОБА_7 та останній попросив її кредитну картку та код доступу для придбання пива. Вона довірилась ОСОБА_7 та надала картку з кодом, а потім виявила, що з картки було знято кошти в розмірі 4000 грн. ОСОБА_7 відшкодував їй завдані збитки , претензій до нього не має, вибачився.

- з протоколу обшуку від 18.02.2014 року з доданими фототаблицями до нього слідує, що в будинку АДРЕСА_2 на підставі ухвали слідчого судді було виявлено та вилучено ланцюжок з хрестиком з металу білого кольору ( а.с. м.к.п. 25-28);

- роздруківками фотознімків зняття коштів з банкомату відповідно до яких, ОСОБА_7 15.02.2014 р. о 02 год. 04 хв. зняв грошові кошти (а. с. м.к.п. 52-56).

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину, а його умисні дії кваліфікує за ст.190 ч.2 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Так, обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено. Суд виключає з обтяжуючих відповідальність обставин - рецидив злочинів, оскільки повторність враховано при кваліфікації злочинних дій. Пом`якшуючою відповідальність обставиною суд визнає щире каяття, відшкодування збитків.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_7 посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку в нарколога, психіатра не перебуває, розлучений, має дитину, однак не вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше судимий за умисний злочин, проте належних висновків для себе не зробив - вчинив новий умисний злочин, на шлях виправлення не став, думку прокурора, інших учасників, тому суд призначає покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Враховуючи те, що злочин вчинено 15.02.2014р., а вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2012р. ОСОБА_7 засуджено, суд призначає остаточне покарання за сукупністю вироків із застосуванням приписів ст.71 КК України.

В ході судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_6 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він має неповнолітню дитину.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
19 квітня 2014 року вступив в силу Закон України від 08.04.2014 року «Про амністію у 2014 році».
Пунктом в) статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
ОСОБА_7 засуджується за вчинення злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, був ним вчинений до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року і на момент набрання цим Законом чинності він має неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_1 ), батьківських прав не позбавлений, що підтверджено довідкою Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.03.2015р., амністія раніше не застосовувалась, проти застосування амністії не заперечує.

Обставин, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а саме ланцюжок та хрестик , що переданий потерпілій під розписку, залишити останній.

Процесуальні витрати - відсутні.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає, арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.368, 369,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України з врахуванням вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2012р. частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 місяців позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком покарання відповідно до ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році».

Речовий доказ ланцюжок та хрестик із срібла залишити у потерпілої ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів, починаючи з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілій.

Головуюча ОСОБА_1