АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальну справу за апеляцією засудженого на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року, яким-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Стаханов, Луганської обл., громадянин України, з вищою освітою, не працюючий, не одружений, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
засуджений за ч.1 ст.115 КК України на 10 (десять) років позбавлення волі;
Цим вироком постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_7 :
- на користь потерпілого ОСОБА_5 46 119 грн. 55 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди;
- на користь потерпілої ОСОБА_6 20 000 грн. моральної шкоди;
а також вирішено питання щодо судових витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 17 лютого 2010 року приблизно о 18 год. 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в парку «Партизанської слави» по вул. Славгородській, 47 в м. Києві разом з ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, а саме з ревнощів, які виникли між ними в результаті словесного конфлікту, умисно, бажаючи настання смерті останнього, використовуючи наявний при ньому невстановлений предмет з обмеженою контактною поверхнею округлої форми, якому також притаманні рублячи властивості, став наносити численні удари в голову ОСОБА_9 та по кистям рук, якими останній намагався прикритися від ударів.
Коли ОСОБА_9 впав на землю, ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії направленні на позбавлення ОСОБА_9 життя, використовуючи невстановлений предмет, якому притаманні ріжучі властивості і якого мав при собі, спричинив дві різані рани шиї з пошкодженням правої сонної артерії, під`язикової кістки, язика, глотки, яремної вени. Внаслідок отриманих ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці.
_____________________________________________
Справа: 11/796/97/2014
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1 .
У своїй апеляції, змінах і доповненнях до неї засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, провадження у справі щодо нього закрити за недоведеністю його вини, а матеріали кримінальної справи направити на додаткове розслідування для встановлення осіб, які вчинили вбивство потерпілого, посилаючись на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, зокрема на те, що судом не було допитано експерта СМЕ, хоча суд задовольнив клопотання про його допит у суді, та не взято до уваги показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , надані в судовому засіданні, де вони зазначають, що на місці скоєння злочину працівники міліції затримали чоловіка, який потім від них втік. Також не було оглянуто в судовому засіданні речові докази, які були вилучені у нього відповідно до протоколу огляду та вилучення від 18 лютого 2010 року. Також вказує на те, що до понятого ОСОБА_14 було застосовано тиск з боку працівників міліції, про що останній заявляв у суді першої інстанції, що було порушено його право на захист, оскільки на досудовому слідстві його інтереси представляв адвокат ОСОБА_15 , який раніше працював у слідчому відділі Дарницького РУ ГУ зі слідчим ОСОБА_16 та перебував з ним у дружніх відносинах і, що на судові засідання не було викликано його громадського захисника ОСОБА_17 . Крім того, у своїх доповненнях до апеляції ОСОБА_7 наголошує на тому, що явку з повинною він писав під диктовку слідчого, досудове слідство, на його думку, проводилось з численними порушеннями норм кримінально-процесуального закону, а також, що жодне з наданих слідством доказів вини ОСОБА_7 не знайшло свого підтвердження в суді.

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції - ОСОБА_18 ,
подав заперечення на апеляцію засудженого. При цьому, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку, вказує, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає тяжкості злочину та особі засудженого і є достатнім для його виправлення. Зазначає, що вина засудженого у скоєнні злочину повністю підтверджується матеріалами кримінальної справи і показаннями свідків та просить апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року відносно ОСОБА_7 без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляції і просили її задовольнити; думку прокурора про безпідставність поданої апеляції та залишення вироку без зміни; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово засудженого; перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах, яким дана належна оцінка з наведенням цих доказів у вироку. Зокрема, його вина підтверджується покладеними в основу вироку показаннями самого ОСОБА_7 на досудовому слідстві, який повністю визнавав себе винним та детально розповів про обставини вчинення вбивства ОСОБА_9 , його показаннями під час судового розгляду справи, де він частково визнав свою вину та пояснив, що 17.02.2010 року о 18.30 годині, в результаті конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_9 , який погано висловлювався про жінок, коли вони йшли через парк АДРЕСА_2 , він наніс останньому в область лобної ділянки голови удар обухом сокири, яку взяв з собою, щоб набити землі для посадки кактуса, від чого ОСОБА_9 впав, а він, заливши ОСОБА_9 , пішов додому, забувши про сокиру, при цьому зазначив, що наміру вбивати ОСОБА_9 він не мав.
Також, його вина підтверджується показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколом його явки з повинною; протоколом огляду та вилучення речей ОСОБА_7 , речовими доказами, оглянутими в судовому засіданні; протоколом очної ставки між ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_20 ; висновком судово-медичної експертизи № 12/413/2 від 16.04.2010 року; протоколом та відеозаписом відтворення обстановки та обставин події за участі ОСОБА_7 та його захисника, згідно якого ОСОБА_7 під час проведення цієї слідчої дії показав на місцевості та детально розповів про обставини вбивства ним ОСОБА_9 .
Аналіз матеріалів кримінальної справи свідчить про те, що органи досудового слідства та суд дослідили всі обставини справи, які могли мати значення для прийняття правильного рішення у справі і висновки суду ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах.
Крім того, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи ОСОБА_7 , аналогічні тим, які останній виклав у своїй апеляції про те, що лише один раз вдарив ОСОБА_9 рукою в щелепу та обухом сокири в область лобної ділянки голови і, що ніякого ножа у нього не було і ніяких тілесних ушкоджень він більше не наносив, а на досудовому слідстві обмовив себе, через застосовування до нього недозволених методів слідства. При цьому, суд обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки, як видно з матеріалів справи, за постановою суду заступником начальника УКР ГУ МВС України в м. Києві було проведено службове розслідування, за результатами якого порушень з боку працівників міліції не виявлено. Крім того, допитані з цього приводу в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_15 та слідчий ОСОБА_22 показали, що під час досудового розслідування справи будь-яких недозволених методів слідства до ОСОБА_7 не застосовувалось.
Отже, апеляційні доводи засудженого ОСОБА_7 щодо недоведеності його вини в умисному заподіянні смерті ОСОБА_9 , а також неповноти та неправильності досудового і судового слідства та необхідності скасування вироку і направлення матеріалів справи на додаткове розслідування є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Також надуманими та безпідставними колегія суддів вважає і апеляційні доводи засудженого щодо порушення під час досудового слідства і в суді його права на захист, адже вони спростовуються даними, що містяться в матеріалах справи, а його доводи про недопустимість речових доказів через їх підміну слідчим, також були предметом перевірки в суді першої інстанції і, як вбачається з матеріалів справи, з даного приводу по заяві ОСОБА_7 старшим слідчим прокуратури Дарницького району м. Києва була проведена перевірка щодо можливої фальсифікації матеріалів кримінальної справи слідчим ОСОБА_22 і 28.02.2013 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення було винесено постанову про закриття кримінального провадження.
При призначенні засудженому ОСОБА_7 покарання, суд виходив із загальних засад його призначення, передбачених ст. 65 КК України, а тому, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, даних про особу засудженого, наявності обтяжуючої обставини та відсутності обставин, що пом`якшують покарання, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, яке за своїм видом та розміром буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України ( в редакції 1960 року), колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року, щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляцію без задоволення.
Судді: ___________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3