Дата документу Справа № 332/564/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/564/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1022/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2015 року місто Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002875 від 31 грудня 2014 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

16 липня 2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

28 січня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 289 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року, призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та місця роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнуто з ОСОБА_6 солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту Запоріжелектротранс 3 082,13 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ;

обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а також, що призначене вироком покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Зазначає, що в порушення ч. 4 ст. 70 КК України судом не враховано попереднє покарання, у зв`язку із чим призначено остаточне покарання, яке менше покарання, що входить до сукупності злочинів. Також звертає увагу на наявність непогашених судимостей ОСОБА_6 , незначний строк, що пройшов після його попереднього звільнення з місць позбавлення волі. Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку від 28 січня 2015 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від кримінального покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та місця роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
25 вересня 2014 року, приблизно о 20-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з корисливих мотивів, скориставшись тим, що в нічний час доби за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля зупинки громадського транспорту Листопрокатний по вул. Північне шосе в м. Запоріжжі, за допомогою заздалегідь підготовлених засобів, а саме металевої сокири, відрубав 22 метри (20 кг) контактного дроту МФ, вартістю 104 грн. 60 коп. за 1 кг, що належить Запорізькому комунальному підприємству міського електротранспорту Запоріжелектротранс, який раніше був обірваний та знаходився на трамвайних коліях поблизу вказаного місця, чим заподіяв зазначеному підприємству матеріальний збиток на загальну суму 2 092 грн., але не довів свій умисел з причин, незалежних від його волі, оскільки був затриманий співробітниками міліції безпосередньо в момент його вчинення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і наполягали на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе визнав повністю та розкаявся у вчиненому, у зв`язку з чим, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювались. Розгляд справи в суді першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_6 був проведений відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Виконання судом цих вимог відображено в технічному засобі фіксування кримінального провадження.

Діям обвинуваченого дана правильна юридична оцінка. Рішення суду в частині доведеності вини та кваліфікації заподіяного в апеляції не оспорюється.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Як вбачається з вироку суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, в порушення вимог ч. 4 ст. 70 КПК України, не врахував покарання за попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року та призначив остаточне покарання, яке є меншим за розміром від покарання, призначеного цим вироком.

Крім того, суд фактично залишив поза увагою те, що ОСОБА_6 притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, вчинив новий злочин через незначний термін після відбуття попереднього покарання. Суд також зазначив, що обвинувачений характеризуються в цілому позитивно, проте матеріалами справи такий висновок суду не підтверджується, а навпаки спростовується. (а.с. 38).

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 ККУкраїни у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі із іспитовим строком тривалістю 2 роки, оскільки вказане покарання буде відповідати конкретним обставинам справи, тяжкості вчиненого, буде справедливим а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та місця роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
1. 2. 3.