Справа №784/1564/13 07.05.2013 07.05.2013 07.05.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/784/363/13
Головуючий суду 1-ї інстанції:
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
Доповідач: Пісной І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської
області

у складі головуючого:
Ржепецького О.П.,

суддів:
Чебанова-Губарєвої Н.В., Пісного І.М.

за участю прокурора: Іванова
А.О.

захисника: ОСОБА_2

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_2
на вирок Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 04 березня 2013 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Миколаєва, громадянина України, не
одруженого, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимого: 15.09.1995 року
Новобузьким районним судом
Миколаївської області за ч. 2 ст. 229-6, ст.
14 КК України до 2 років позбавлення
волі, звільнився 23.08.1996 року за
відбуттям строку покарання; 05.01.1999 року
Заводським районним судом м. Миколаєва
за ч. 2 ст. 229-6, ч. 2, 3 ст. 140, ст. 42, ст. 14 КК
України до 4 років позбавлення волі з
конфіскацією майна, звільнився 06.10.2001
року за відбуттям строку покарання;
17.04.2003 року Ново бузьким районним судом
Миколаївської області за ст. 15 ч. 3 ст. 185,
ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 1
місяця позбавлення волі, звільнився
28.07.2005 року за відбуттям строку
покарання; 05.02.2008 року Баштанським
районним судом Миколаївської області
за ч. 1 ст. 308, ч. 3 ст. 15 КК України до 4
років позбавлення волі, звільнився
25.11.2011 року за відбуттям строку
покарання; 20.04.2012 року Ново бузьким
районним судом Миколаївської області
за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців
арешту.

засуджено:

- за ст. 395 КК України до 6 місяців
арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання, призначеного
вироком Ново бузького районного суду
Миколаївської області від 20.04.2012 року,
більш суворим, призначеним даним
вироком, остаточно призначити ОСОБА_3
покарання у виді 6 місяців арешту.

- за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років
позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України
повністю приєднати невідбуту частину
покарання, призначеного даним вироком
в порядку ч. 4 ст. 70 КК України з
урахуванням вироку Ново бузького
районного суду Миколаївської області
від 20.04.2012 року, остаточно призначити
ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення
волі на строку 2 роки 6 місяців.

Згідно вироку суду, 25.11.2011 року
постановою Шевченківського районного
суду м. Львова у відношенні ОСОБА_3 під
час звільнення з Личаківської
виправної колонії № 30 згідно Закону
України «Про адміністративний нагляд
за особами, які звільнились з місць
позбавлення волі» був встановлений
адміністративний нагляд.

При цьому ОСОБА_3 було заборонено
виходити з дому (квартири) у період з 22
до 6 години, а також встановлений
обов'язок періодично з'являтись в
органи внутрішніх справ за місцем
проживання для реєстрації.

03.12.2011 року ОСОБА_3 був поставлений на
облік до Ново бузького РВ УМВС України
в Миколаївській області.

Однак, після 16.02.2012 року ОСОБА_3 (більш
точної дати встановити не вдалось) з
метою ухилитись від адміністративного
нагляду, самовільно залишив своє місце
проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, 19.06.2012 року близько 17 години 30
хвилин - 17 години 45 хвилин знаходячись в
приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2,
повторно, таємно викрав фотоапарат
марки «Nikon CoolPix23» вартістю 1000 грн.
належний ОСОБА_4, з яким з місця злочину
зник, розпорядившись викраденим на
власний розсуд.

В апеляції захисник ОСОБА_2 та
засуджений ОСОБА_3 просять вирок суду
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд. Посилаються, що
дізнання проведено не повно, однобічно,
а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Вважають,
що показання від 19.06.2012 року були
отримані працівниками міліції від
засудженого з застосуванням фізичного
та психологічного тиску, а дівчина яка
бачила, хто вкрав фотоапарат не була
встановлена та допитана. Зазначають, що
свої показання потерпілий та його
дружина постійно змінювали та вони
протирічать між собою. Крім того,
зазначають, що міліцію потерпілий
викликав не за номером телефону « 102», а
за номерами мобільних своїх знайомих
міліціонерів, які приїхали у цивільній
одежі та забрали ОСОБА_3 до райвідділу.
Вважають, що злочину передбаченого ч. 2
ст. 185 КК України засуджений не скоював,
оскільки не має свідків, які щось могли
бачити та з фотоапарату не були зняті
відбитки пальців. Крім того, засуджений
вважає, що відносно нього потерпілим
був скоєний злочин, оскільки останній
побив його та забрав мобільний телефон,
який потім з'явився у слідчого. По факту
скоєння злочину ОСОБА_3 писав скаргу.
Також, зазначають, що ОСОБА_3 не мав
умислу та мети ухилятися від
адміністративного нагляду, оскільки у
засудженого немає заборони на виїзд із
району чи міста, йому заборонено лише
виходити з дому після 22 години. На їх
думку поважною причиною від'їзду з
місця проживання, реєстрації
засудженого є те, що будинок в м. Новий
Буг знаходиться у непридатному для
проживання стані, а тому засуджений
переїхав і став проживати у квартирі зі
своєї цивільною дружиною в м.
Миколаєві. Крім того, захисник та
засуджений зазначають, що ніяких
питань у працівників міліції з приводу
зміни місця проживання до засудженого
не виникло, а заступник начальника
Новобузького РВ УМВС України дав згоду
на зміну місця проживання. Також,
засуджений зазначає, що свої показання
свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
підписували не читаючи.

Заслухавши доповідь судді; захисника,
яка просила задовольнити її апеляційну
скаргу та апеляцію засудженого з
підстав викладених в них; думку
прокурора про залишення апеляцій без
задоволення, а вироку суду без зміни;
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що
апеляції не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини
засудженого в скоєнні вказаних у
вироку злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185,
395 КК України, за обставин встановлених
судом, відповідають фактичним
обставинам справи та підтверджений
дослідженими в судовому засіданні
доказами, детальний аналіз яких
наведений у вироку.

Не дивлячись на посилання засудженого
та його захисника у апеляційних
скаргах, що засуджений не скоював
злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК
України, оскільки не має свідків, які
щось бачили та не встановлена дівчина,
яка бачила хто скоїв злочин, а відносно
засудженого потерпілим був скоєний
злочин, оскільки останній його побив та
забрав мобільний телефон, то вони
спростовуються зібраними по справі
доказами, а саме показаннями
потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 та письмовими матеріалами
справи.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_4
наданих в судовому засіданні
вбачається, що в червні-липні 2012 року
близько 17 години - 17 години 30 хвилин він
зайшов до дружини в магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_2 та побачив як
з магазину вийшла дівчина, а у дверях
він зіткнувся з засудженим. При цьому
дівчина повідомила йому, що засуджений
вкрав в нього фотоапарат, який лежав у
магазині за прилавком. Потім ОСОБА_3
почав втікати та щось кинув.
Переслідуючи засудженого, у дворі
будинку № 46 по вул. Артема він настиг
ОСОБА_3 та зробив підніжку від чого
останній впав та був затриманий
потерпілим. При цьому потерпілий
пояснив, що ОСОБА_3 не бив. Після цього,
ОСОБА_4 почав запитувати у засудженого,
де фотоапарат, та вони повернулись до
палатки підняли пакет, який кинув
ОСОБА_3 але в ньому фотоапарату не було.
Потім, засуджений вказав на кущі біля
магазину «Катруся», де даний
фотоапарат знайшов потерпілий. Також,
потерпілий пояснив, що затримував
ОСОБА_3 самостійно (а.с. 131-131зв.).

Показання потерпілого підтверджуються
його заявою від 19.06.2012 року на адресу
начальника Корабельного РВ УМВС
України в Миколаївській області згідно
якої потерпілий просить прийняти
заходи до невідомого чоловіка, який
19.06.2012 року о 17 годині 45 хвилин,
знаходячись у приміщенні магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_2 таємно викрав
належний йому фотоапарат «Nikon Coolpix L 23»,
вартістю приблизно 1000 грн. (а.с. 5).

Показання потерпілого узгоджуються з
показаннями свідка ОСОБА_8 яка в
судовому засіданні пояснила, що у
червні-липні 2012 року близько 17 години
вона знаходилась на своєму робочому
місці у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», який
знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Коли
зайшов засуджений, то в магазині була
черга з 2-3 чоловік. Потім він швидко
розвернувся та вийшов з магазину.
Дівчина, яка стояла за ним сказала, що
він вкрав фотоапарат. Після цього,
ОСОБА_8 вибігла із-за прилавка та у
дверях зіткнулася зі своїм чоловіком,
якому повідомила, що вкрали фотоапарат.
Потім дівчина знову сказала та описала
чоловіка, який вкрав фотоапарат і
чоловік ОСОБА_8 побіг за ним. Приблизно
через 10 хвилин її чоловік з
фотоапаратом та з засудженим
повернувся, а після приїхав наряд
міліції. Також її чоловік повідомив їй,
що коли доганяв засудженого, то
підставив йому підніжку, а фотоапарат
знайшов за магазином «Катруся».

Крім того, свідок пояснила, що на
засудженому крові не було (а.с. 131зв.-132).

Цими показаннями потерпілого та свідка
ОСОБА_8 спростовують посилання
засудженого та його захисника, що
потерпілий та свідок постійно
змінювали свої показання.

З показань свідка ОСОБА_9, які вона
надала на досудовому слідстві та
оголошених в судовому засіданні
вбачається, що вона 19.06.2012 року
знаходячись на своєму робочому місці у
торговій палатці по вул. ОСОБА_1, біля
будинку № 32-б близько 17 години 30 хвилин
до її палатки підійшов хлопець, 30-35
років та попросив дозволу залишити
біля її торгової точки два пакети, на що
вона дала згоду. Через якусь мить мимо
її палатки пробіг чоловік, який кричав
комусь зупинись. Вона побачила як
чоловік наздогнав хлопця, який залишив
у неї пакети та повалив його на землю.
Після цього чоловік вів хлопця мимо її
палатки та вимагав у нього, щоб той
повернув йому фотоапарат. Вона сказала,
чоловіку, що хлопець залишив у неї два
пакети ці пакети забрав чоловік та вони
пішли далі. При цьому вона пояснила, що
чоловік хлопця не бив, а тільки вимагав
повернути фотоапарат (а.с. 23-25).

Щодо посилань засудженого та його
захисника, що працівники міліції
застосували до ОСОБА_3 недозволені
методи ведення слідства, то вони є
безпідставними, оскільки ані на
досудовому слідстві, ані в судовому
засіданні ні засуджений, ні його
захисник не заявляли з цього приводу
заяви або скарги.

Крім того, факт нанесення потерпілим
тілесних ушкоджень, та що потерпілий
забрав у нього мобільний телефон не
підтверджується матеріалами справи.

Також, твердження апелянтів, що міліцію
потерпілий викликав на за номером
телефону «102», а за номерами мобільних
своїх знайомих є безпідставними,
оскільки не впливають на кваліфікацію
дій засудженого.

Окрім цього, посилання засудженого та
його захисника, що у засудженого не
було умислу ухилятися від
адміністративного нагляду, оскільки у
засудженого немає заборони на виїзд з
місця проживання, а лише є заборона на
вихід з дому після 22 години, є
безпідставними та спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 та письмовими матеріалами
справи.

Так, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_7 пояснили,
що засуджений за адресою АДРЕСА_1, не
жив, оскільки в його будинку відсутні
нормальні умови для проживання, а
свідок ОСОБА_7, також пояснив, що
домоволодіння фактично продано йому та
він його використовує у господарських
цілях (а.с. 132-133).

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_3 був
проти встановлених щодо нього
обмежень, порушував правила
адміністративного нагляду, а у кінці
лютого 2012 року взагалі залишив вибране
після звільнення з місць позбавлення
волі та вказане місце проживання у
постанові Шевченківського районного
суду м. Львова від 25.11.2011 року, що
спростовує посилання засудженого, його
захисника, що засуджений переїхав до м.
Миколаєва у зв'язку з непридатним для
проживання станом будинку є
необґрунтованими (а.с. 133зв.-134зв.).

Дані показання свідка ОСОБА_5
узгоджуються з листком контролю за
дотриманням встановлених обмежень
ОСОБА_3 (а.с. 64).

Крім того, як вбачається з показань
самого засудженого, то він визнав, що
не отримав письмового дозволу від
відповідних посадових осіб
Новобузького РВ УМВС України в
Миколаївській області на виїзд з м.
Новий Буг до Миколаєва, що спростовує
посилання засудженого, його захисника
у цій частині (а.с. 130-130зв.).

Посилання засудженого, що свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підписували
свої показання не читаючи є
безпідставними та спростовуються
протоколами допитів цих свідків (а.с. 54,
69, 70).

Таким чином, суд першої інстанції вірно
кваліфікував дії засудженого за ч. 2 ст.
185, 395 КК України.

Покарання засудженому призначене у
повній відповідності з вимогами ст. 65
КК України з урахуванням тяжкості
злочинів, особи засудженого, який
неодноразово судимий, негативно
характеризується за місцем проживання
та за місцем відбування покарання, не
працюючого.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА :

апеляцію засудженого ОСОБА_3 та його
захисника ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постановлений відносно
засудженого ОСОБА_3 вирок Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 04
березня 2013 року - без зміни.

Головуючий

Судді