АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0010469,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 17.11.2011 року за ч. 1 ст. 129 КК України на 2 роки обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік; 05.07.2012 року за ч. 1 ст. 289, 71 КК України на 3 роки 6 місяців обмеження волі; 23.05.2014 року звільнений по відбуттю строку покарання.

Засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

По справі вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

За вироком суду, ОСОБА_5 , 21.09.2014 року приблизно о 02 год., перебуваючи біля другого під`їзду будинку №11 по вул. Ніколаєва в м.Києва, будучи у стані алкогольного сп`яніння звернув увагу на припаркований мотоцикл «Geon Daytona» та у нього виник умисел на повторне незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_5 від`єднав проводи від замка запалення та з`єднавши їх разом запустив двигун мотоцикла та розпочав рух по вул. Ніколаєва в м.Києві. В подальшому, того ж дня приблизно о 03 год. по пр. Бажана, 1 в м.Києві, було зупинено зазначений мотоцикл під керуванням ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, призначити покарання з врахуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межи.

Такі вимоги мотивує тим, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаюється, потерпілому не завдано матеріальної шкоди, в зв`язку з чим він не має жодних претензій до обвинуваченого. Крім цього зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений сирота, його будинок зруйновано в зв`язку з проведенням на території його проживання військових дій, що змусило обвинуваченого покинути місце проживання та позбавляє можливості отримання будь-якої характеризуючої документації.

Крім цього, вказує, що посилання на те, що обвинувачений не працював не відповідає дійсності, оскільки в силу життєвих обставин ОСОБА_5 працював неофіційно на підприємстві, яке виготовляє церковні ікони та частину з отриманої невеликої заробітної платні відправляв своїй бабусі, яка залишилася в Луганській області, тому вважає, що ці обставини повинні враховуватись, як обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного дають підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межи.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, суд розглянув кримінальну справу у вчиненні ОСОБА_5 злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України обмеживши дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дав детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Таким чином дії, ОСОБА_5 виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, що ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому і ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч.1ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, то колегія суддів вважає їх не обґрунтованими виходячи з наступного.

Обираючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який неодноразово судимий, обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, обставини скоєного злочину та ставлення до скоєного, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, обставини, що обтяжують покарання: рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та на думку колегії суддів, обґрунтовано призначив покарання за ч. 2 ст. 289 КК України в мінімальному розмірі санкції статті та без конфіскації майна.

Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому та призначення покарання із застосуванням до нього положень ст. 69 КК України, як про це ставиться в апеляційній скарзі захисника, в тому числі з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, на які він вказував в апеляційній скарзі, щире розкаяння, повне визнання вини, відсутністю претензій з боку потерпілого та врахуванням інших обставин, зокрема те, що обвинувачений є сиротою, зруйнування його будинку в зв`язку з проведенням військових дій, колегія суддів не вбачає з огляду на тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини справи, зокрема вартості майна, яким обвинувачений незаконно заволодів, характеру його злочинних дій, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та особи обвинуваченого, його неодноразових судимостей, в тому числі за аналогічний злочин, а також вчинення злочину через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі.

Отже, колегія суддів уважає вирок суду законним і обґрунтованим, покарання справедливим, а подану апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування чи зміну вироку колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 без задоволення.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/258/2015 Категорія КК: ч. 2 ст.289

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1