апеляційний суд чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці « 11» грудня 2007 р. колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

головуючого Гончарука
Г.М

суддів Яцинюка
В.Ф., Петлюка В.І.

за
участю прокурора Сілічевої
А.В.

та
адвоката ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої
ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від « 08» жовтня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженка та мешканка
АДРЕСА_1, росіянка, громадянка України, з середньою освітою, одружена,
на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, непрацююча,
раніше не судима, - засуджена
за ст.
115 ч.1 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Міра
запобіжного заходу засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу, залишена у вигляді - тримання під вартою.

Строк відбуття
покарання обчислено з 21 лютого 2007 року.

Стягнуто
із засудженої ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ УМВС України у Чернівецькій області 47
грн. 07 коп. судових витрат, пов'язаних
з проведенням експертизи.

Вирішено долю
речових доказів.

Згідно
вироку суду ОСОБА_1 визнана винуватою і засудженою за те, що 20.02.2007 року, приблизно о 17.00 годині, знаходячись в квартирі, де вона

Справа №
11-403/2007 р. Головуючий
у І інстанції- Богдан СІ.

Категорія ст. 115 ч. 1 КК України Доповідач Яцинюк В. Ф.

2

мешкає
за АДРЕСА_1 та будучи в стані алкогольного сп'яніння, під час суперечки з ОСОБА_3, який знаходився у неї в гостях, діючи умисно,
нанесла йому удар ножем в груди,
чим спричинила останньому тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпілий ОСОБА_3 помер на
місці.

В
апеляції ОСОБА_1 просить вирок суду змінити та перекваліфікувати її дії з ст.
115 ч.1 КК України на ст. 118 КК України, оскільки вважає, що наміру вбивати потерпілого ОСОБА_3 у неї
не було.

Свої
вимоги апелянт також обґрунтовує і тим,
поведінка ОСОБА_3 а саме, його
агресивність, запальність, давали їй усі підстави сприйняти його дії як
реальну загрозу своєму життю.

Вказує і
на те, що це був збіг обставин, що ніж попав прямо в серце, коли вона ним замахнулась, щоб налякати потерпілого і тим самим дати
йому зрозуміти, щоб він до неї не
наближався.

Крім
того, просить врахувати суд, що вона раніше не судима, у неї двоє неповнолітніх дітей, які знаходились на її утриманні, а також те,
що побачивши після скоєного стан в якому знаходився потерпілий, попросила ОСОБА_4 викликати швидку допомогу.

Разом з
тим, головне питання, на яке вона просить суд звернути увагу, це не на фактичну сторону цієї події, а на психологічну і проаналізувати цей факт
як під психологічним, а так і під
юридичним кутами зору.

Заслухавши
доповідь судді, засуджену ОСОБА_1, яка підтримала свою апеляцію, думку прокурора, який просив вирок суду залишити. без
змін, розглянувши справу, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Районний
суд вірно встановив фактичні обставини справи і прийшов до правильного висновку
про винуватість засудженої ОСОБА_1 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч.1 ст.
115 КК України і в обґрунтування цього,
навів у вироку суду відповідні мотиви на підставі зібраних та
досліджених по справі доказів.

Показаннями
свідка ОСОБА_5, підтверджено, що після того як він 20.02.2007 року пішов з
будинку ОСОБА_1, оскільки засуджена та
потерпілий були в стані алкогольного сп'яніння,
то на наступний день зустрівся з ОСОБА_4 і остання розповіла йому про
те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник
конфлікт і ОСОБА_1 вдарила ножем ОСОБА_3 в груди і той помер.

Винуватість
засудженої у вчиненні вбивства ОСОБА_3 підтверджується і показаннями самої
засудженої, де вона послідовно і
об'єктивно розповіла як і при яких обставинах нанесла останньому удар в груди, внаслідок чого заподіяла йому тілесні
ушкодження від яких потерпілий помер на місці.

3

Не
дивлячись на те, що засуджена ОСОБА_1
винною себе у скоєнні злочину визнає частково,
оскільки вважає, що наміру
вбивати потерпілого ОСОБА_3 у неї не було,
то її винність при обставинах викладених у вироку суду, доведена зібраними по справі та дослідженими
в судовому засіданні у суді першої інстанції доказами і її діям дана правильна
юридична оцінка.

її
показання підтверджуються і узгоджуються із висновком судово-медичної
експертизи від 04.04.2007 року про характер і локалізацію ушкоджень на тілі
потерпілого та про те, що смерть ОСОБА_3
настала від гострої внутрішньої кровотечі,
внаслідок проникаючого сліпого,
колото-різаного поранення передньої грудної стінки справа з ушкодженням
серця.

Крім
того, при проведенні судово-медичної
експертизи не виявлено тілесних ушкоджень,
які б могли свідчити про можливу самооборону, а також встановлено, що в момент отримання тілесних
ушкоджень, ОСОБА_3 був обернений
обличчям до нападника, не виключено у
вертикальному положенні (стоячи).

Разом з
тим, виявлені тілесні ушкодження та
механізм їх виникнення цілком відповідають вказаним засудженою ОСОБА_1 під час
відтворення обставин та обстановки місця події,
де вона показала та розповіла при яких обставинах нею було заподіяно
ножове поранення ОСОБА_3, від якого
останній помер.

Твердження
засудженої про відсутність у неї умислу на вбивство ОСОБА_3 необгрунтовані.

Про
наявність у неї такого умислу свідчить той факт, що вона завдала удар ножем у груди. Сам
характер її дій свідчить, про те, що вода стосовно потерпілого діяла активно і
без перевищення меж необхідної оборони,
а з єдиним умислом - позбавити його життя.

Наведені
у апеляції засудженої доводи про те, що
вона вимушена була захищатися від потерпілого,
оскільки його поведінка, а
саме, агресивність, запальність,
давали їй усі підстави сприйняти його дії як реальну загрозу своєму
життю є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Так, свідок ОСОБА_4 підтвердила,
що в ході сварки, яка виникла між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, останній став
кричати на засуджену, погрожуючи
їй, потім взяв ножа зі столу і почав
махати ним перед нею, на що ОСОБА_4 зробила йому зауваження, після якого він відкинув ніж в бік. Це
свідчить про те, що не існувало реальної
загрози життю засудженої.

Разом з
тим, згідно висновку амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від 04.04.2007 року, вона визнана осудною, так як на момент скоєння злочину, ОСОБА_1 ознак хронічного, психічного захворювання та ознак будь-якого
іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, могла віддавати собі звіт у своїх діях та
керувати ними.

А тому
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно

4

дійшов
висновку, що обране судом покарання є
необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових
злочинів і підстав до пом'якшення призначеної судом міри покарання ОСОБА_1
колегія суддів не вбачає, оскільки
покарання засудженій призначене у відповідності до вимог ст. 65
КК України, з урахуванням ступеня
тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують її особу, і обставин,
що обтяжують та пом'якшують покарання.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Шевченківського районного суду м.
Чернівців від « 08 » жовтня 2007 року щодо ОСОБА_3 залишити без
змін, а апеляцію останньої - без
задоволення.