1Справа № 335/8859/14-к 1-кп/335/22/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0002623 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середньо - спеціальна, не одруженого, працюючого офіційно ПАТ Завод залізобетонних конструкцій №1, формувальник залізобетонних конструкцій та виробів 4 розряду, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
09 червня 2014 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зірвав з шиї ОСОБА_4 ланцюг з хрестиком (583 проба) та вибіг з під`їзду та втік в невідомому напрямку, після чого зустрівся з ОСОБА_7 , якого попросив передати у заклад частину ланцюга з хрестиком, а отримані грошові кошти витратив на власні потреби, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду, згідно висновку судової хімічно - товарознавчої експертизи на суму 680 грн. 88 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому обвинувачені за викладених у обвинувальному акті обставинах вину не визнав, при цьому пояснив, що потерпілу він не грабував, частину ланцюга він знайшов у під`їзді потерпілої на сходах. По суті обвинувачення пояснив, що 08 червня 2014 року він з друзями гуляв поблизу бул. Центрального у м. Запоріжжя і побачив на лавці лежала жінка. Через деякий час він повертався зі своїм другом ОСОБА_8 приблизно о 22-00, на тій же лавці продовжувала лежати жінка і вони вирішили спитати чи необхідна їй допомога. Він підійшов до неї, збудив її, від неї пахнуло алкоголем і вона сказала, що не пам`ятає як отямилась тут та попросила їх провести її до дому через балку. Після того, як він довів її до під`їзду, вона відкрила двері своїми ключами та запропонувала увійти до неї, а він погодився із ввічливості. Жінка ввімкнула музику, зробила каву та запропонувала випити. Випивши вина йому захотілось спати, а ОСОБА_9 запропонувала лягти на диван, що трапилось потім між ними розповідати не бажає. В ранці вона його розбудила та попрохала піти. В ночі між ними був зв`язок. Після того, як він пішов, в кишені знайшов мобільний телефон та в шкарпетці - 200 гривень. Прийшовши до дому матері, він нічого не розповів. Вдома вирішив піти до ОСОБА_4 та повернути їй усе. Про те, що трапилось розповів другу, який сказав щоб він повернув ОСОБА_10 усі речі. Де саме живе ОСОБА_4 , він не пам`ятав, підійшовши до її вікна він постукав, ОСОБА_4 підійшла до вікна та сказала зайти до неї, повідомила код під`їзду. У під`їзді було тихо, людей не було, він почав віддавати телефон. ОСОБА_4 не бажала його брати та почала чіплятися до нього, тоді він відштовхнув її. Коли він зайшов до під`їзду, то знайшов там золотий ланцюжок в цей час біля своїх дверей вже стояла ОСОБА_4 . Ланцюжок він побачив, коли двері відкрилася і світло потрапило на сходову площадку. У вечері він зустрівся зі своїм другом ОСОБА_11 . Ланцюжок вони здали у ломбард і гроші витратили разом. Через декілька днів до нього на роботу приїхала мати та розповіла, що додому приходили невідомі люди, почали ламати двері, переслідували її. Наступного дня знову приходили люди та вибивали їм двері. Коли його забрали до міліції, там він дав пояснення, у відділі йому відмовили у адвокаті, тому матері потрібно було наймати захисника. Ланцюжок з ломбарду викупали мати та ОСОБА_12 . Ланцюжок закладали за паспортом ОСОБА_12 . Давати будь-які покази, відмовлявся до розгляду справи у суді.

Крім того, у процесі судового розгляду обвинувачений заявив, що до нього застосовувалися недозволені методи досудового слідства у вигляді психологічного тиску. Просить суд його виправдати.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що незважаючи на невизнання вини з боку обвинуваченого, вина ОСОБА_5 у скоєнні злочину, за обставин встановлених судом, доведена повністю, відповідає фактичним обставинам провадження і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів досліджених безпосередньо в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілої, свідків, іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження і які відповідають вимогам належності та допустимості, передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні дала покази, що 08 червня 2014 року була на кладовище разом зі своїми племінниками. Коли повернулись їй було погано. О 18.30 годині вона присіла на лавочку, додому залишалося дійти 100 метрів та дістала ліки, і не помітила, я заснула. До неї підійшли двоє хлопців, збудили її та запропонували провести. Сливка довів її до самого дому. Вона запропонувала ОСОБА_5 зайти, пригостила цукерками и Бейлісом. У шостій ранку, він прокинувся та сказав, що ввечері зайде ще. Вона встала та пішла до дверей, так як там були ключі і вона боялась, що він зробить дублікат. Через деякий час вона помітила, що немає мобільного телефону та з полиці зникли 200 гривень. До її телефону він вже встиг записати контакти своїх друзів. Увечері 09 червня 2014 року, близько 20:00 годині, вона почула стук у вікно. Біля вікна стояв ОСОБА_5 та сказав, що приніс їй її телефон. Зайшовши до під їзду, він стояв недалеко від сходів. Коли він віддав телефон, вона почала зачиняти двері, а ОСОБА_5 схопив однією рукою двері, другою її за волосся, з останніх сил вирвавшись вона стала кликати на допомогу, після чого ОСОБА_5 схопив її за шию та став нахиляти донизу, та зірвав з її шиї золотий ланцюжок, через що в неї на шиї залишився слід, зробив два кроки назад та вийшов з під`їзду. Зайшовши до своєї квартири, вона зачинила усі вікна та двері, у неї на шиї залишилася частина ланцюга, яку вона у подальшому передала працівнику міліції. Через добу як вона пішла до райвідділу, її викликали на впізнання, де серед трьох чоловік вона впізнала ОСОБА_5 . Просила суд призначити ОСОБА_5 суворе покарання, враховуючи ті обставини, що він перед нею навіть не вибачився.

Потерпіла ОСОБА_4 дала чіткі, логічні та послідовні показання стосовного того, що вона бачила, запам`ятала та чітко впізнала особу яка вчинила грабіж, а саме зірвав з її шиї золотий ланцюжок, через що в неї на шиї залишився слід. Такі показання потерпілої в цілому відповідають повідомленому нею та об`єктивно підтверджуються іншими дослідженими судом доказами, в тому числі протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.06.2014 р. з фототаблицею.

Так, з заяви ОСОБА_4 вбачається, що вона добровільно видала частину золотого ланцюжка для приєднання до матеріалів кримінального провадження за фактом звернення нею до Орджонікідзевського РО ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.(а.с.79)

Згідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 впізнала особу №3 ( ОСОБА_5 ) як особу, яка скоїла відносно неї злочин.(а.с.65).

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 14.06.2014 року, він добровільно передає працівникам міліції фрагмент золотого ланцюжка з хрестиком, яка раніше була викрадена у жінки і просить приєднати до матеріалів провадження вказані коштовності.(а.с.66).

Як вбачається з протоколу огляду від 14.06.2014 року оглянуто ланцюг розірваний, довжиною 10 см. і встановлено, що даний ланцюг має довжину 10 см, розірваний з обох сторін. Під час огляду були застосовані технічні засоби: фотоапарат Кенон і до вказаного протоколу додано фотографії вказаного ланцюга. (а.с.67-68)

Як вбачається з протоколу огляду від 14.07.2014 року оглянуто ланцюг розірваний, довжиною 8 см, та золотих хрестик довжиною 2Х1,5 см. і встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 впізнає даний золотий ланцюг та хрестик, і що цей золотий ланцюг та хрестик особа зірвала у неї з шиї у її під`їзді біля квартири АДРЕСА_2 . Під час огляду були застосовані технічні засоби: фотоапарат Кенон і до вказаного протоколу додано ілюстраційну таблицю вказаного ланцюга та хрестика. (а.с.80-86)

Відповідно до постанов слідчого вказані частини ланцюга визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.(а.с.86-87).

Як вбачається із специфікації №1 (прийняття закладу) від 09.06.2014 р. №129-000003836 ПТ Лимчук і компанія Ломбард Капітал м. Запоріжжя вул.. Сталеварів, 1 ОСОБА_7 здав у заклад ланцюг (брухт) золото 583 рван., хрестик 1 шт. вага 1,65 гр., вага брухт 1,62 гр. оціночна вартість застави 396 грн, сума фінансового кредиту 385,0 грн. (а.с.92)

Згідно до специфікації №2 (повернення закладу) від 14.06.2014 року наданої на запит слідчого від 16.07.2014 року - 14.06.2014 року було повернуто ОСОБА_7 ланцюг (брухт) золото 583 рван, хрестик 1 шт. вага 1,6500 гр., вага брухт 1,6200 гр. оціночна вартість застави 396 грн, сума фінансового кредиту 385,0 грн., всього сума до повернення 401,94 грн.(а.с.93)

З показів свідка ОСОБА_13 даних в суді встановлено, що у червні 2014 року, коли вони з дочкою приїхали ввечері додому у свою квартиру АДРЕСА_3 , вона готувала на кухні їжу, вікно було відкрито, квартира розташована на першому поверсі і біля вікна хтось пройшов, обличчя вона не побачила - це було приблизно о 20:00-21:00 годин. Коли вона вирішила вийти за хлібом, почула через двері якийсь шум, сварку, хтось кричав допоможіть, двері вона не відчиняла - глянула у дверне вічко. Сіренко вона добре не знала та не стала виходити у під`їзд, так як, думала - може це її родич. У дверне вічко, вона бачила як двері ОСОБА_10 ходили туди сюди, молодий чоловік (високий, одягнений у кепку, бриджі) нахиляв ОСОБА_10 до низу та хапав за шию та щось зривав з неї, потім побіг. Був це ланцюжок чи ні, вона не бачила. Живуть вони на першому поверсі, через дверне вічко, вона може бачити хто заходить до під`їзду, та що там відбувається, оскільки через вічко можна побачити на 360 градусів. Під час досудового розслідування вона не була допитана, оскільки злякалася, занепокоїлася, і в останній момент не прийшла на допит до слідчог.

Показання, надані свідком ОСОБА_13 під час судового провадження є логічними та такими, що не суперечать зібраним по справі доказам та фактичним обставинам справи і поясненням потерпілої ОСОБА_14 та іншим зібраним по справі доказам. Крім того, даний свідок був попереджений судом про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України і давав свідчення під присягою.

Задля перевірки показів свідка ОСОБА_13 за клопотанням прокурора 19.11.2014 року було проведено слідчий експеримент, в ході якого понятим по черзі було запропоновано подивитися в отвір для спостереження у дверях, для того щоб побачити події, які відбувалися на сходовій площадці. Свідок ОСОБА_13 при цьому вказала місце розташування підозрюваного та потерпілої під час скоєння кримінального правопорушення. Поняті відповіли, що вони через отвір для спостереження у дверях бачать місцезнаходження потерпілої та підозрюваного та його рухи рук. Спостереження проводилося через отвір для спостереження у дверях квартири АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що вони зустрілися з ОСОБА_5 влітку у червні 2014 року, гуляли та побачили на лавочці лежала потерпіла. Вони не звернули не неї увагу і пішли. Наступного дня ОСОБА_5 розповів йому, що він до неї пішов ввечері, коли повертався додому. І у нього був телефон, він пішов повернути телефон, коли повернувся у нього був ланцюг з хрестиком. У ОСОБА_5 не було паспорта, а у свідка був. ОСОБА_5 попросив його здати ланцюг (фрагмент) в заклад. Це було 20:00 -20:30 година. Він сказав, що знайшов ланцюг на сходах у потерпілої, що телефон він взяв у ОСОБА_4 . Після того як повернув телефон, після цього повернувся з ланцюгом, який був з хрестиком. Свідок пішов в ломбард з паспортом, заклав ланцюжок - отримав 400 грн. Частину грошей потратили з ОСОБА_5 , потім розійшлися. У подальшому з мамою Сливки вони викупали ланцюг, мама сказала, що потрібно викупити ланцюжок. Характеризує ОСОБА_15 виключно з позитивної сторони, він працює на заводі, спиртні напої вживає лише по святах, у стані алкогольного сп`яніння поводить себе адекватно. Той ланцюг та хрестик, який він здав, він у ломбарді і отримав.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_7 слід зазначити, що очевидцем події інкримінуємого ОСОБА_5 злочину він не був, причину появи у обвинуваченого частини ланцюжка та хрестика знає лише зі слів обвинуваченого, проте покази даного свідка цілком підтверджують обставини, які підлягають доведенню у даному кримінальному провадженні, а саме час, місце скоєння злочину, передання йому ОСОБА_5 частини ланцюжка з хрестиком з проханням передати у ломбард, отримання коштів за частину ланцюга та хрестика та передання їх ОСОБА_5 . Крім того, вказаний свідок підтвердив, що саме той ланцюг, який він здавав у ломбард йому і повернули, що в свою чергу спростовує покази обвинуваченого в частині того, що у ломбард було здано зовсім інші ланцюг та хрестик.

До того ж, у судовому засіданні потерпілою надано речовий доказ золотий ланцюжок та хрестиком, який оглянуто судом. Як встановлено із пояснень потерпілої, вона не навмисно видозмінила речові докази, провела ремонт (пайка) двох частин ланцюга, оскільки бажала користуватися належною їй річчю, однак наведені обставини не впливають на встановлення об`єктивних обставин скоєння злочину.

У процесі судового розгляду даного провадження, за клопотанням прокурора було призначено та проведено комплексну хімічно-товарознавчу експертизу. Відповідно до висновку експертів №909 від 08.05.2015 року, мотивувальної частини дослідження, ланцюг та хрестик виготовлені зі сплаву системи золото-мідь-срібло, загальна маса ланцюга 1,7915 гр., хрестика -0,6489 гр., на виробі наявне клеймо іменник ЗБ та пробірне клеймо державного зразка, характерне для виробів з золота М зображення зірки 583 та 583., однак у висновку зазначено, що вирішення питання З якого металу зроблено речовий доказ ланцюг та хрестик жовтого кольору не відноситься до компетенції судового експерту за спеціальністю 8.9. Ланцюжок має сліди механічних пошкоджень у вигляді деформації ланок, а також наявні сліди ремонту (пайки в двох місцях). Хрестик видимих механічних пошкоджень не має, окрім легкої потертості, а також наявні сліди ремонту (пайка). Ринкова вартість (ланцюга та хрестика) станом на 09.06.2014 року в середньому може складати 680 грн. 88 коп.

Оцінюючи висновки вказаної експертизи, суд вважає її належним і допустимим доказом у даному провадженні, який об`єктивно підтверджує встановлені судом обставини, у тому числі підтверджує факт, що ланцюжок має сліди ремонту (в двох місцях), що цілком відповідає поясненням ОСОБА_4 про ті обставини, що вона отримавши речові докази (частини ланцюга і хрестика) відремонтувала належну їй річ.

У судовому засіданні була допитана в якості свідка сторони захисту - матір обвинуваченого ОСОБА_16 , яка пояснила, що приблизно у червні 2014 року біля години дня вона вийшла з кімнати, а у кінці коридору сидів слідчий Величко, він представився та спитав у неї де її син, оскільки прокуратура порушила кримінальну справу. Слідчий ОСОБА_17 залишив номери телефонів та просив зателефонувати, коли син буде вдома. Вона поїхала на роботу до сина, усю дорогу її переслідував слідчий. Вона запитала у сина, що трапилося, а він пояснив, що нічого незаконного не зробив. Про те, що син заклав ланцюжок, який знайшов, син розповів їй сам. До ОСОБА_4 вона та її знайома ходили 2 рази: перший раз її не було вдома. На другий раз вона зустрілась з ОСОБА_10 та поспілкувалась, запропонувала їй врегулювати дану ситуацію мировим шляхом і зустрітися з сином, на що ОСОБА_10 відмовилась. Ланцюжок вона викупала разом з ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), оскільки на його паспорт був закладений ланцюжок. Після того, як викупили ланцюжок вона приблизно заміряла його довжину. Довжина ланцюжка була приблизно 17 см. Ланцюжок вона відала у РВ ЗМУ ГУМВС України. До ломбарду для викупу ланцюжка ходили після того як сина затримали. Характеризує сина виключно з позитивної сторони.

Підстав сумніватися в достовірності вищенаведених доказів чи для визнання їх недопустимими суд не вбачає, оскільки відповідно до вимог ст. 86 КПК України вони отримані у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом і суд приймає до уваги, що досліджені в судовому засіданні вище перелічені докази є належними, допустимими та такими, що відповідають фактичним обставинам встановлених судом.

Даючи оцінку наведеним доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин доведена у повному обсязі.

Дії ОСОБА_5 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При цьому суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 які протирічать обвинуваченню та встановленим в суді обставинам його протиправної діяльності, стосовно того, що він не зривав з потерпілої ланцюжок, а знайшов його частину на сходах, оскільки такі показання не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються показаннями потерпілої, свідка, іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, крім того, такі покази є нелогічними, враховуючи час та місце скоєння злочину. Такі показання обвинуваченого суд розцінює як природну захисну реакцію та намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Крім того суд, зазначає, що викрадене майно, було видано працівникам міліції обвинуваченим, лише після звернення потерпілої в міліцію та його затримання, що також свідчить про нещирість обвинуваченого та не може бути визнано судом, як пом`якшуюча обставина.

Про корисливий мотив обвинуваченого та його мету, спрямовану на відкрите викрадення майна потерпілої свідчать конкретні обставини кримінального провадження. Так, тримаючись за золотий ланцюжок потерпілої і маючи намір зірвати її з шиї останньої, обвинувачений розумів, що його бачать. Крім того, він одразу ж того ж дня, викравши частину ланцюга та хрестик здав їх за допомогою ОСОБА_7 у ломбард, і отримавши гроші розпорядився ними на власний розсуд.

Доводи ОСОБА_5 про те, що частина ланцюга, який надала ОСОБА_4 слідчому є відмінною від тієї частини ланцюга, яка надана слідчому його матір`ю та викуплена з ломбарду є безпідставними і спростовуються як протоколами огляду вказаних частин ланцюга, так і фотографіями цих частин ланцюга, так і поясненням свідка ОСОБА_7 , який підтвердив, що у ломбарді йому віддали ту саму частину ланцюга, яку він закладав, до того ж, у судовому засіданні оглянуто ланцюг та хрестик, які візуально відповідають ілюстраційним таблицям, які додані до протоколів огляду вказаних виробів.

Твердження ОСОБА_15 про те, що суду не надано речовий доказ для огляду, оскільки потерпіла видозмінила речові докази, зробивши з них одну річ, не свідчать про відсутність у його діях складу злочину і жодним чином не спростовують встановлених судом фактичних обставин і спростовуються результатами огляду в судовому засіданні золотого ланцюжка та хрестика наданого потерпілою ОСОБА_4 , який відповідно до висновку експерта має сліди ремонту в двох місцях, та матеріалами справи зібраними в ході досудового слідства та перевіреними в судовому засіданні.

Невизнання обвинуваченим своєї вини, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту із метою уникнення відповідальності і не приймає до уваги показання ОСОБА_5 , оскільки вони є вигаданими, не підтверджуються жодними фактичними даними та спростовуються дослідженими судом доказами, які в сукупності є логічними, взаємопов`язаними і узгоджуються між собою, а всі вищевикладені докази в своїй сукупності навпаки спростовують їх саме. При цьому потерпіла вказала на підсудного, як на особу, що скоїла злочин.

Посилання на ті обставини, що органом досудового слідства не встановлено розмір збитків шляхом проведення експертизи ланцюга, суд вважає доречним, однак враховуючи ті обставини, що за ч. 1 ст. 186 КК України, розмір збитків є факультативною ознакою, і не встановлення розміру збитків у даному випадку з урахуванням встановлених судом обставин не є підставою для ухвалення судом виправдовувального вироку. Крім того, зазначена товарознавча експертиза ланцюга та хрестика була проведена під час судового розгляду і у процесі судового розгляду вартість ланцюга та хрестика є встановленою.

Твердження ОСОБА_5 про застосування до нього недозволенних методів досудового розслідування, зокрема психологічного тиску, перевірялися судом і не знайшли свого об`єктивного підтвердження і з цього приводу проводилась перевірка законності дій слідчих та оперативних працівників і таких порушень виявлено не було, про що прийнято відповідне рішення. Так, згідно до постанови від 31.03.2015 року кримінальне провадження від 14.01.2015 року закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події вчинення співробітниками Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 відносно ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування жодного разу не скаржився на дії слідчого або інших працівників міліції, враховуючи, що його інтереси постійно захищали професійні захисники адвокати. У судовому засіданні при його допиті 03.09.2014 року він також повідомляв про те, що до нього не застосовувалися недозволені методи досудового слідства, і лише після допиту свідків та дослідження письмових доказів у даному провадженні він заявив про психологічний тиск на нього з боку працівників міліції при проведенні досудового розслідування -11.12.2014 року, що також свідчить про його нещирість та бажання уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, він під час досудового розслідування обвинувачений повною мірою користувався правом на захист, оскільки на досудовому розслідуванні його інтереси захищали по черзі три адвоката, про що він та свідок ОСОБА_16 повідомляли суду під час судових засідань.

До того ж, під час судового розгляду стороною захисту заявлено клопотання про визнання неналежними та недопустимими як доказів по даному кримінальному провадженню.

Захисник просив визнати недопустимими: заяву ОСОБА_5 про передачу фрагменту золотого ланцюга, з підстав того, що йому не роз`яснювалося право на відмову від давання показань та не відповідати на запитання, протокол слідчого експерименту від 19.11.2014 року, посилаючись на порушення слідчим норм КПК України, зокрема не роз`яснення понятим їх прав та обов`язків, протокол огляду фрагментів золотого ланцюга та хрестику від 14.06.2014 року та ланцюг жовтого кольору, оглянутий під час судового засідання 21.11.2014 року, посилаючись на ті обставини, що вказаний ланцюг не відповідає тим речовим доказам (фрагментам), які були надані для огляду слідчим, а потім передані на зберігання потерпілій, і як наслідок висновок експертизи, яким досліджувався вказаний речовий доказ.

Доводи захисника про недопустимість доказів судом, отриманих по даному кримінальному провадженню, відхиляються, оскільки у відповідності із вимогами ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Так, згідно з п.4 ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Посилання на недопустимість доказу заяви ОСОБА_5 про передачу фрагменту золотого ланцюга та хрестика на підставі п.4 ч.2 ст. 87 КПК України, суд не бере до уваги з огляду на зазначене.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Враховуючи, що вказана заява адресована на ім`я начальника районного відділу міліції обвинуваченим не під час допиту і не є за своїм змістом показаннями або поясненнями в розумінні ст. 95 КПК України, які передбачають повідомлення обвинуваченого про право на відмову від давання показань, обвинувачений надав вказану заяву добровільно, факт її написання та подання не оспорює, а тому підстав для визнання цього доказу недопустимим суд не вбачає.

Щодо твердження захисника про не роз`яснення у протоколі слідчого експерименту від 19.11.2014 року прав та обов`язків понятим, позаяк відповідно до змісту вказаного протоколу понятим ОСОБА_21 , ОСОБА_22 роз`яснені їх права та обов`язки, згідно ст.ст.11,13,15,223 КПК України. (а.с.62-64). Даний протокол підписаний вказаними понятими, будь-яких зауважень щодо обставин проведення слідчого експерименту, в тому числі порушення їх процесуальних прав не вказувалось. Крім того, у слідчих діях приймали участь окрім понятих, потерпіла, обвинувачений та його захисник, які зауважень та доповнень до процесуальної дії у протоколі не зазначали.

Вирішення питання про допустимість доказу не є оцінкою фактичних обставин справи, а є його перевіркою з точки зору законності походження відображеної у ньому доказової інформації про фактичні обставини справи.

Проте судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого через допущені порушення кримінального процесуального закону в ході досудового розслідування і оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Бакланов проти Росії від 09.06.2005 р.; Фрізен проти Росії від 24.03.2005 р.; Ісмайлова проти Росії від 29.11.2007р.).

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості вперше, раніше не судимий, не одружений, має середньо-спеціальну освіту, зареєстрований і постійно мешкає у м. Запоріжжі, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, працює офіційно з 18.10.2013 року по теперішній час на ПАТ Завод залізобетонних конструкцій №1 формувальником залізобетонних конструкцій та виробів 4 розряду, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно до ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи думку потерпілої, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений за час розгляду провадження у суді зухвало ставився до скоєного, що відобразилося у тому числі і у вигляді поведінки по відношенню до потерпілої, суд враховуючи позицію потерпілої, яка наполягає на призначенні суворого покарання, обговорюючи питання обрання виду покарання серед альтернативних видів покарання, вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 186 КК України. На думку суду, інші альтернативні види покарання штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт не забезпечать належним чином мети покарання і не будуть достатніми для його перевиховання та попередження скоєння нових злочинів. Однак, також суд не вбачає підстав для призначення покарання у вигляді позбавлення волі у максимального розміру встановленого санкцією ч.1 ст.186 КК України, як того просить прокурор.

При цьому, у тому числі враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст. 75,76 КК України, ті обставини, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, характеризується позитивно, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства і враховує позицію потерпілої у її баченні справедливості.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову до ОСОБА_5 про відшкодування збитків, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_5 у відшкодування майнову шкоду 1700 грн., моральну шкоду 1000 грн., витрати на правову допомогу 1000 грн.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна, при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Водночас, за змістом ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 50 КПК України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Посилаючись на те, що злочином вчиненим ОСОБА_5 цивільному позивачу завдано матеріальних збитків на суму 1700 грн. потерпілою не доведено вказаний розмір збитків, враховуючи ті обставини, що розмір завданих збитків у сумі 1700 грн. потерпілою не є доведеним, згідно висновку експерта вартість виробів становить 680,88 грн., потерпілій повернуто ланцюг та хрестик, який вона оцінила у 1700 грн., а відшкодуванню підлягає лише вартість ремонту (реальні збитки - згідно до ст. 22 ЦК України), розмір якого є недоведений жодним належним та допустимим доказом, отже суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків за недоведеністю розміру збитків.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту.

Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Цивільний позивач переконував, що в результаті злочину їй була спричинена моральна шкода, оскільки вона перенесла моральні страждання, душевні страждання у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї та пошкодженням її майна.

Як встановлено судом ОСОБА_5 вчинив злочинні дії окреслені у ч.1 ст.186 КК України, вина обвинуваченого в скоєнні вказаного злочину доведена. Отже,заявлена вимога цивільного позивача пов`язується з фактом заподіяння злочином моральної шкоди і суд вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до п.2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України.

Суд обстоює, що моральні страждання, спричинені злочином особі, є найбільш глибокими. Тож при скоєнні злочину еквівалент завданої шкоди значно більший ніж за шкоду, завдану під час цивільно-правових відносин. У справах про відшкодування шкоди завданої злочином, у першу чергу мають задовольнятися інтереси потерпілого.

Ч.4 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що проголошення судового рішення про стягнення суми моральної шкоди позитивно вплине на потерпілого, зменшить моральну травму, вселить віру у справедливість та буде однією з форм нагадуванням винній особі про факт вчинення протиправної дії.

Розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 500 грн., що спричинена ОСОБА_4 виходячи із сукупності її складових, розумності, виваженості та справедливості є достатнім розміром для компенсації моральної шкоди і саме такий розмір суд вважає таким, що відповідає ступеню моральних страждань потерпілої та категорії кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим.

Щодо вимог ОСОБА_4 про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. то відповідно до ст.128 КПК витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Отже в позовних вимогах щодо стягнення 1000 грн. витрат на правову допомогу слід відмовити.

Враховуючи, що потерпілій було повернуто на відповідальне зберігання речові докази по справі, частини ланцюга із хрестиком, яка на час постановлення вироку зберегла вказані речові докази не у первинному вигляді, оскільки переробила частини ланцюга у один предмет-ланцюг, вказані вироби були оглянуті у судовому засіданні та передані потерпілою для проведення експертизи суду і долучені до матеріалів кримінального провадження, суд вирішує питання про долю вказаних речових доказів у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів провадження у кримінальному провадженні проведено експертизи вартість їх складає 1382 грн. 40 коп. (за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 614 гривні 40 копійок (а.с.133), за проведення хімічно-товарознавчої експертизи 768,00 грн.) .

Вказані витрати документально підтверджені і прокурор просив суд стягнути вказані витрати на користь держави.

Отже в порядку ст. 124 КПК України, також підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України зазначені витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку на користь держави, а не на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 371, 373-374 КПК, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності зі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_5 , звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, поклавши на нього такі обов`язки: 2) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;3) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; 4) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 500 (п`ятсот) грн.

В решті частині позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави 1382 грн. 40 коп. (одна тисяча триста вісімдесят дві грн.. 40 коп.) процесуальних витрат.

Речові докази: ланцюг та хрестик (583), які перебувають у матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1