Справа № 364/867/15-к
Провадження № 1-кп/364/44/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2015 року, Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володарка кримінальне провадження №0000098 від 17 квітня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Капустинці, Володарського району Київської області, громадянки України, українки, пенсіонерки, вдови, яка проживає по АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Судом доведено, що ОСОБА_4 заподіяла умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_5 .

Злочин вчинила за таких обставин: 17.04.2015, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_4 разом з сином ОСОБА_6 , сільським головою с. Капустинці Володарського району Київської області ОСОБА_7 та сусідкою ОСОБА_8 прийшли до місця проживання ОСОБА_9 , на АДРЕСА_2 , щоб забрати корову, яка належить ОСОБА_6 ..

За вказаною адресою знаходилась дочка ОСОБА_10 - ОСОБА_5 .

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник конфлікт через те, що остання відмовилась віддати корову, під час даного конфлікту з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 нанесла декілька ударів ОСОБА_5 мотузком в область голови.

Внаслідок чого потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої скроні.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю дала показання суду, що її син ОСОБА_6 проживав спільно з матір`ю потерпілої, ОСОБА_9 близько восьми років.

17 квітня 2015 року близько 9 год. вона з сином, сільським головою та сусідкою прийшли на АДРЕСА_2 , щоб забрати корову, яка належить її сину. ОСОБА_11 вдома не було в будинку знаходилася потерпіла. Коли її син ОСОБА_12 підійшов до приміщення хліва з метою забрати корову, ОСОБА_5 відштовхнула сина від дверей. ОСОБА_13 схватила її за волосся і почала тягнути. Мотузком який був у неї нанесла декілька ударів ОСОБА_13 в область голови.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості за місцем проживання характеризується позитивно, вдова, є ветеран праці, на її утриманні знаходяться двоє внуків віком 16 та 14 років.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Санкція статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченої, передбачає покарання у виді штрафу, або громадські роботи, або виправні роботи.

Громадські роботи не можуть бути застосовані до обвинуваченої, оскільки вона досягла пенсійного віку.

Покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи, обвинувачена не працює, є пенсіонерка, тому і таке покарання не може застосовуватися до неї.

Враховуючи особу винної, яка раніше не судима, вперше вчинила злочин, який є злочином невеликої тяжкості, суд дійшов висновку, що обвинуваченій має бути призначене покарання у виді штрафу.

Відповідно до ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом, залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Обвинувачена пенсіонерка, виховує і утримує двох неповнолітніх внуків, тому розмір штрафу суд визначає - тридцять неоподатковуваних мінімумів громадян.

Таке покарання буде достатнє для її перевиховання і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши їй покарання у виді штрафу розміром тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п`ятсот десять) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на вирок подається до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1