Справа № 638/7277/13-к
Провадження № 1-кп/638/235/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2015 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши обвинувальний акт кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:
В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 знаходиться обвинувальний акт кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Представник прокуратури вважав за доцільне подовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою оскільки вважає,що ті ризики,які були враховані судом при обранні запобіжного заходу в даний час не відпали.

Захисник обвинуваченого просив суд застосувати до свого підзахисного менш сувору міру запобіжного заходу ніж тримання під вартою оскільки доказів вчинення ОСОБА_8 тяжких злочинів,які йому інкримінуються слідством не доведено.
Підсудний підтримав думку захисника та просить застосувати більш м,який запобіжний захід ..

Потерпілий та його представник заперечували проти зміни підсудному міри запобіжного заходу з тримання під вартою на менш сувору.

Стосовно підсудного ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв*язку з наявністю обставин, передбачених ст. 177 КПК України ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова з встановленням терміну тримання під вартою,після чого строк утримання під вартою останнього неодноразово продовжувався судом.
Положеннями ст. 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї норми передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочину чи його зупинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом 72 год. має бути перевірена судом.
Частина 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України містить важливу гарантію від свавільного застосування запобіжного заходу, а саме вимогу, щоб жоден запобіжний захід не можна було застосовувати без наявності обґрунтованості підозри.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57)
Частина 1 статті 194 КПК України передбачає, що «суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні».
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 24.01.2013 ризиками, які дали суду підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у розумінні положень ст.177 КПК України вказано про те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду оскільки є громадянином іноземної держави та знаходиться на території України тимчасово,може незаконно впливати на свідків які є його земляками та однолітками, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши документи, які підтверджують необхідність та достатність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу відпали на час розгляду.
Розглядаючи питання про продовження строків тримання під вартою суд приходить до висновку про обґрунтованість пред*явленої підозри ОСОБА_7 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочинів.
Окрім того, ризики, які передбачені ст.177 КПК України, які дають суду підстави для продовження строку тримання під вартою в повній мірі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
У відповідності з положеннями ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу,крім наявності вище перелічених ризиків ,суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального провадження, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років , вік та стан здоров*я обвинуваченого, який не має ознак хвороби та певних документів, які б спростовували останнє не надано, міцність соціальних зв*язків обвинуваченого в місці його постійного проживання тимчасово мешкає на території м.Харкова , суд приходить до висновку про те, що підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 на теперішній час судом не вбачається.
На думку суду, обвинувач впорався із тягарем доведення всіх обставин, які вказують на необхідність продовження строку утримання під вартою та що не є само по собі достатньою підставою для звільнення або застосування іншого запобіжного заходу.
Таким чином, підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час судом не вбачається.
Керуючись ст. 331 КПК України, суддя, -
у х в а л и в:

Подовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України строк тримання під вартою терміном на 2 місяці, тобто до 02.09.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: