ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-10кМ15 У х в а л а
15 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого -судді ОСОБА_3.,
суддів - ОСОБА_4, ОСОБА_5.,при секретарі судового засідання - ОСОБА_6.,
з участю прокурора - ОСОБА_7.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-10км15 за касаційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_8. на вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 червня 2014 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 лютого 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1, раніше судимого:

· 25 грудня 2014 року Кіровським районним

судом міста Кіровограда за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із звільненням від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік на підставі ст.75 КК України -

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Вирішено питання про процесуальні витрати і речові докази.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він після вчинення шахрайства, за яке був засуджений вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2013 року, знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

19 грудня 2013 року, близько 09 години, засуджений поблизу будинку № 12, що по вулиці Металургів у місті Кіровограді, з метою заволодіння чужим майном, під приводом здійснення дзвінка попросив у ОСОБА_2 мобільний телефон марки «Nokia 1616-2 black», а отримавши його, з місця злочину зник. У такий спосіб ОСОБА_1, шляхом зловживання довірою, повторно заволодів чужим майном вартістю 192 гривні 94 копійки, завдавши ОСОБА_2 матеріальної шкоди на вказану суму.

Вироком колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 червня 2014 року вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 лютого 2014 року щодо ОСОБА_1 скасовано.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене остаточне покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік, та за вироком Кіровського районного м.Кіровограда від 25 грудня 2013 року, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, - призначене покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, зі звільненням засудженого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік на підставі ст. 75 КК України.

Призначені покарання ухвалено виконувати самостійно.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року № 1185-VІІ ОСОБА_1 звільнено від відбування призначених покарань.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок апеляційного суду змінити: на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 лютого 2014 року; виключити з вироку застосування частини 4 статті 70 КК України; вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2013 року щодо ОСОБА_1 виконувати самостійно; у решті вирок апеляційного суду залишити без зміни. В обґрунтування наведеного прокурор зазначає, що апеляційний суд, усупереч вимогам ст. 86 КК України, вийшовши за межі законних повноважень, за результатами розгляду апеляційної скарги на вирок суду від 06 лютого 2014 року, і безпідставно звільнив засудженого на підставі закону про амністію від відбування покарання, призначеного за іншим вироком - від 25 грудня 2013 року. Оскільки названий вирок підлягає самостійному виконанню, прокурор вказує, що ОСОБА_1 у межах даного провадження на підставі закону про амністію підлягає звільненню лише від відбування покарання, призначеного за вироком від 06 лютого 2014 року, а положення частини 4 статті 70 КК України не можуть бути застосовані.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 404, 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду суд вправі змінити або скасувати вирок чи ухвалу суду першої інстанції та прийняти власне рішення у межах лише того провадження, у якому винесено оскаржуваний вирок або ухвалу.

Виходячи з положень ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія може бути застосована судом: за результатами розгляду кримінального провадження по суті у першій, апеляційній або касаційній інстанції - лише щодо покарання, призначеного за вироком суду у даному конкретному кримінальному провадженні; на стадії виконання вироку - за наслідками розгляду відповідного подання або клопотання органу чи особи, наділених правом ініціювати зазначене питання.

Наведених вимог суд апеляційної інстанції не дотримався.

Так, за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора на вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 лютого 2014 року суд, вийшов за межі наданих законом повноважень, оскільки звільнив ОСОБА_1 від відбування покарання, призначеного за вироком від 25 грудня 2013 року, хоча зазначений вирок ухвалений в іншому кримінальному провадженні, не був предметом оскарження, а призначене за ним покарання, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» не підлягає поглиненню або складанню з покаранням, призначеним за оскаржуваним вироком, та має виконуватися самостійно.

Більше того, апеляційний суд своїм вироком, ухваленим у межах даного кримінального провадження, повторно призначив ОСОБА_1 покарання, призначене йому за вироком від 25 грудня 2013 року, та звільнив від відбування такого покарання з випробуванням, що є неприпустимим.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам щодо вироків. Поряд з іншими обов'язковими даними, у такому вироку зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Не дотримавшись зазначених вимог, апеляційний суд прийняв рішення про скасування вироку суду першої інстанції у повному обсязі, проте фактично вирішив питання тільки у частині застосування ЗУ «Про амністію у 2014 році» та призначення покарання за сукупністю злочинів, не вирішуючи питання про винуватість та доведеність вини ОСОБА_1

Цим самим суд допустив у вироку істотні протиріччя щодо свого рішення, прийнятого по суті апеляційних вимог.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, що за змістом ст. 438 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Разом із тим, вимога касаційної скарги про виключення з вироку рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі акта амністії від відбування покарання, призначеного за вироком від 25 грудня 2013 року не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону. Прийняття такого рішення тягне за собою погіршення правового становища засудженого, що, відповідно до ст. 437 КПК України за наслідками касаційного розгляду, є неприпустимим.

Враховуючи наведене, вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_1 не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_8. задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 червня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_3. ОСОБА_4. ОСОБА_5