АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №409/1231/14-к
Провадження № 11кп/790/278/15 Головуючий у суді 1 інстанції
Категорія: ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_1
У Х В А Л А
Іменем України
11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

здійснивши у місті Харкові, у приміщенні суду, у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційний розгляд у кримінальному провадженні №0000249 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Луганської області ОСОБА_9 , прокурора Білокуракинського району Луганської області ОСОБА_10 на вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 листопада 2014 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лисичанська Луганської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, без конкретного роду занять, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично мешкає в АДРЕСА_2 ,

раніше засуджувався: 1) 21 квітня 2010 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки звільнений із місць позбавлення волі 9 січня 2013 року за відбуттям призначеного покарання; 2) 12 червня 2014 року цим же судом за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування цього покарання з випробуванням на 1 рік, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

В с т а н о в и л а:
Білокуракинський районний суд Луганської області 25 листопада 2014 року ухвалив вирок стосовно ОСОБА_8 , якого визнав винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначив йому покарання позбавлення волі на строк 5 років, а на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків призначено остаточне покарання - позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. 23 грудня 2014 року цим же судом постановлена ухвала і внесені зміни до вироку: мотивувальна частина доповнена висновком про незастосування до обвинуваченого додаткового покарання, а резолютивна частина - словами «без конфіскації майна».

Як вбачається із формулювання обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, у ніч з 3 по 4 серпня 2014 року ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, з корисливих мотивів, зірвавши навісний замок з вхідних дверей, проник до господарської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_11 скутер (мопед) «ORIENT QT-13», вартістю 1708 гривень 30 копійок.

На судове рішення подали апеляційні скарги обвинувачений ОСОБА_8 , прокурор Луганської області ОСОБА_9 і прокурор Білокуракинського району Луганської області ОСОБА_10 , при цьому представники сторони обвинувачення внесли доповнення та зміни до своїх апеляцій. Всі апелянти просять скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_8 посилається на те, що суд дослідив і оцінив докази неналежним чином, свої висновки не мотивував, внаслідок чого необґрунтовано визнав його винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом, хоча скутер йому залишила особа циганської національності.

Що стосується апеляційних вимог прокурора ОСОБА_9 , то він наполягає на скасуванні не тільки вироку, але й ухвали про виправлення описки у судовому рішенні. Як вважає цей апелянт, суд своєю ухвалою не виправив описку, а фактично змінив судове рішення в частині призначення покарання, тобто істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Окрім того, на думку прокурора, ОСОБА_8 призначено явно несправедливе покарання через його м`якість, без врахування рецидиву злочинів, наявності судимостей за корисні злочини, що він знову вчинив тяжкий, корисний злочин, не розкаявся. Також суд не вирішив питання про призначення додаткового покарання конфіскації майна, передбаченої санкцією ч.2 ст.289 КК України, як і всупереч закону строк відбування покарання визначено обвинуваченому з моменту взяття його під варту.

В своїй зміненій і доповненій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 наводить такі ж самі вимоги та їх обґрунтування, як і попередній апелянт, за виключенням посилання на рецидив злочину.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_8 щодо незаконності визнання його винуватим у вчиненні злочину, таку ж саму позицію захисника, ствердження прокурора, який підтримав всі доводи сторони обвинувачення, окрім необхідності врахування рецидиву злочинів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши обґрунтування всіх апеляційних вимог, колегія суддів вбачає підстави для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Так, ст.9 КПК України встановлено, що суд та службові особи органів державної влади, які мають відношення до здійснення кримінального провадження, повинні неухильно дотримуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В силу ст.30 КПК України правосуддя здійснюється судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим - ст.370 КПК України

Як передбачено положеннями ст.374 КПК України, саме у вироку зазначаються мотиви призначення покарання, а в резолютивній частині його - призначене покарання, в тому числі остаточна міра покарання, обрана судом.

Згідно ч.1 ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд зобов`язаний дотримуватись меж санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Ст.379 КПК України надає право суду виправити допущені в своєму судовому рішенні описки, очевидні арифметичні помилки, але мова йде не про зміну вироку для вирішення питань, пов`язаних з призначенням покарання.

На той же час при здійсненні кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 суд порушив наведені норми кримінального процесуального закону.

Так, визнавши ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, і призначаючи йому покарання, суд залишив без уваги санкцію цього закону, яка передбачає додаткове покарання конфіскацію майна.

Не визначившись у вироку стосовно зазначеного додаткового покарання, суд постановив 25 грудня 2014 року ухвалу і назвав свої дії виправленням описки. Проте фактично були внесені зміни до судового рішення: мотивувальна частина доповнена висновком про незастосування до обвинуваченого додаткового покарання, а резолютивна - словами «без конфіскації майна».

Як свідчить зміст вироку, суд не проаналізував можливість застосування вказаного в санкції ч.2 ст.289 КК України додаткового покарання конфіскації майна і не навів мотиви прийнятого рішення.

Отже, під час судового провадження допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що в силу ст.ст.412, 413, 415 КПК України тягне за собою скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Що стосується доводів ОСОБА_8 про відсутність необхідної сукупності доказів на підтвердження обвинувачення його у вчиненні крадіжки, то при здійсненні нового судового розгляду будуть досліджуватися надані докази, як і після їх належної оцінки суд матиме можливість зробити відповідні висновки стосовно пред`явленого обвинувачення.

Вважаючи такими, які заслуговують на увагу, вимоги апелянтів - прокурорів стосовно призначення ОСОБА_8 додаткового покарання: конфіскації майна у випадку доведеності вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, вказаних в обвинуваченні, колегія суддів, одночасно, не вбачає підстав для скасування вироку у зв`язку з необхідністю посилення обвинуваченому основного покарання.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи характер обвинувачення вчинення тяжкого умисного злочину, з корисливих спонукань, що він вже має декілька судимостей за умисні злочини, а запобіжний захід йому обрано з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до положень ст.ст.177, 178, 183, 419 КПК України колегія суддів вбачає підстави для продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою.

Тому, керуючись ст.ст.9, 376, 405, 407, 409, 415, 419, КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:
Вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_8 та ухвалу цього ж суду від 25 грудня 2014 року про виправлення описки в зазначеному вироку скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 11 (одинадцятого) березня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4