Справа № 1-75
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

25 травня 2007
року місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі: головуючого-судді Поповича С. С з участю
секретаря Черкес У. О. прокурора Чепіль Ю. Д.

захисників адвокатів
ОСОБА_5.,ОСОБА_6, ОСОБА_7.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська кримінальну
справу про обвинувачення:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, освіта неповна середня, учень гімназії № 3, раніше не
судимого

- за ст. 185 ч. 3 КК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта неповна середня, учень ПТУ № 15, раніше не
судимого

- за ст. 185 ч. 3 КК України

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця та жителя АДРЕСА_2, українця, громадянина України, освіта неповна
середня, раніше притягався до кримінальної відповідальності, вироком
Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2004 року визнаного винним за
ст. 185 ч. 3 КК України, призначено покарання три роки позбавлення волі, на
підставі ст. ст. 75,104 КК України звільнено від відбування призначеного
покарання з іспитовим строком два роки,

- за ст.
ст. 185 ч. 3, 296 ч. 4,186 ч. 2 КК України

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та
жителя АДРЕСА_3, українця,
громадянина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей на
утриманні не має, не працює, військовозобов'язаного, раніше не судимого

- за ст.
ст. 296 ч. 1, 296 ч. 4,186 ч. 2, 304 КК України

установив:

Підсудний ОСОБА_1
вчинив таємне викрадення чужого майна (
крадіжку ), за
попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Підсудний ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), за попередньою
змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Підсудний ОСОБА_4 вчинив хуліганство, тобто грубе
порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, а також ті самі дії вчинені групою осіб,
поєднані із застосуванням предмета,

2

зазделегіть
заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, відкрите викрадення чужого
майна ( грабіж ) поєднане з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, а також з
погрозою застосування такого насильства, вчинене за попередньою змовою групою
осіб.

Підсудний ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), вчинене за
попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення,
хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги
до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб
із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних
ушкоджень, відкрите викрадення чужого майна ( грабіж )
поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, а також з погрозою застосування такого насильства вчинене за
попередньою змовою групою осіб, повторно.

Злочини вчинено
за наступних обставин.

18 грудня 2005 року приблизно о
22 год. вечора
підсудний ОСОБА_1
за попередньою змовою з підсудними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою таємного
викрадення чужого майна громадян, направились за адресою : АДРЕСА_4.
Прийшовши на вказану адресу, підсудні, скориставшись тим, що за їхніми діями
ніхто не спостерігає за допомогою дерев'яної драбини, яка знаходилась біля
літньої кухні вказаного будинковолодіння, проникли на горище літньої кухні,
звідки таємно викрали алюмінієві речі, а саме : алюмінієвий бідон, вагою 8 кг
та об'ємом 40 л., вартістю 150 грн., 1 рулон алюмінієвої бляхи, розмірами 3x1 м., вартістю 400 грн., 2 рулони
алюмінієвого дроту, довжиною по 20
м., вартість кожного рулону становить по 80 грн., а всього на суму 160 грн., 2
великі алюмінієві миски, вагою по 2
кг., вартість кожної становить по 10
грн., всього на суму 20
грн., які належать потерпілому ОСОБА_8.. Після цього підсудні підійшли до
приміщення сараю, який прибудований до літньої кухні та зламали металеву скобу
на дерев'яній коробці і проникли в приміщення сараю, звідки таємно викрали
алюмінієву 200 літрову бочку вартістю 100
грн., яка теж належить потерпілому ОСОБА_8.. З викраденими речами з місця
вчинення злочину скрилися. Вказаними злочинними діями спричинили матеріальну
шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 830 грн..

02 лютого 2006 року підсудні
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за ініціативою підсудного ОСОБА_3 з метою вчинення
протиправних дій вступили у попередній зговір між собою та перебуваючи при
цьому у нетверезому стані, взявши зі собою дерев"яну биту маючи намір
використати її при вчиненні злочину, з хуліганських мотивів, приблизно о 18 год. зайшли у двір
будинку АДРЕСА_5.
Знаходячись на подвір"ї вказаного будинку підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4
побачили неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9.. Відповідно до відведеної йому
ролі підсудний ОСОБА_4 витягнувши з під куртки дерев"яну биту, разом з
підсудним ОСОБА_3 направились до потерпілого який побачивши їх та перелякавшись
став тікати, однак обоє підсудних наздогнали його біля приміщення
„Промінвестбанку", що по вул. Дністровській і грубо порушуючи громадський
порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю
і з хуліганських спонукань, безпричинно нанесли потерпілому ОСОБА_9 удари в
обличчя, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу і впав на землю.
Продовжуючи свої хуліганські дії підсудні відтягнули потерпілого ОСОБА_9. у
двір будинку № 16Б по вул. Василіянок у безлюдне місце і там продовжували
наносити йому удари руками та ногами по різних ділянках тіла та почергово бити
його битою. Після цього схопили потерпілого за руки і одежу та насильно потягнули
у двір будинку АДРЕСА_5.
Внаслідок зазначених злочинних дій підсудних потерпілому ОСОБА_9 було
спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м"яких тканин правої
завушної ділянки голови з травматичним набряком та синцем, забій м"яких
тканин носа з травматичним набряком та садном, крововиливи на слизових
оболонках губ, синці в ділянці обличчя, правої верхньої та лівої нижньої
кінцівок.

3

Продовжуючи свою злочинну діяльність стосовно потерпілого
ОСОБА_9. у той же день та час підсудні стали обшукувати його, а підсудний
ОСОБА_4 в цей час
насильно обшукавши потерпілого та знайшовши у кишені 10 гривень забрав
їх.

Після вчинення зазначеного вище у той же день 02 лютого 2006 року приблизно о
18 год. 30 хв.
продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою між собою, з хуліганських спонукань,
знаходячись в подвір'ї будинку АДРЕСА_5,
побачили неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 і з метою вчинення хуліганських
дій обоє підсудних грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги
до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підійшли до
потерпілого та безпричинно дерев'яною битою нанесли йому удари в обличчя,
внаслідок чого потерпілий втративши рівновагу впав на землю. А підсудні продовжуючи
свої хуліганські дії почали наносити йому удари руками і ногами по різних
ділянках тіла та почергово бити потерпілого битою, завдаючи йому при цьому
тілесні ушкодження, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді
струсу головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень які
викликали короткочасний розлад здоров"я, синці та садно в ділянці голови,
синці в ділянці лівої верхньої кінцівки, що відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність обоє підсудних
схопивши потерпілого ОСОБА_10 за одежу відтягнули його в безлюдне місце та
повалили на землю. ОСОБА_3 утримував потерпілого застосовуючи при цьому силу, а
ОСОБА_4 в той час
насильно обшукував кишені потерпілого і знайшовши в кишені потерпілого мобільний
телефон марки „Самсунг XI00"
вартість якого становить 689
гривень, в якому знаходився чіп стартового пакету „Джине" вартістю 60 гривень і на
рахунку якого було 7 гривень
підсудний ОСОБА_4 насильно забрав його від потерпілого і незважаючи на просьби
потерпілого не повернули мобільного телефона,
а продовжуючи хуліганські дії почергово нанесли йому ще декілька ударів
битою по тілу.

Крім того, підсудний ОСОБА_4 25 вересня 2006 року ( коли вже йшло
слухання даної кримінальної справи )
приблизно о 21 год. перебуваючи
в дворі будинку АДРЕСА_6 грубо
порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства з
хуліганських спонукань та знаходячись в нетверезому стані, виражаючись
нецензурною лайкою в адресу неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11безпричинно
наніс потерпілому тілесні ушкодження які згідно з актом судово-медичного огляду
відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_1, ОСОБА_2 свою вину у скоєному
визнали повністю та пояснили, що злочини вчинили саме при викладених вище
обставинах. У вчиненому чистосердечно
розкаюються, обіцяють, що не повторять більше подібного.

Допитаний по справі в якості підсудного ОСОБА_3 свою вину
в інкримінованих йому злочинах визнав частково та пояснив, що по факту таємного
викрадення майна потерпілого ОСОБА_8, вчиненого за попередньою змовою групою
осіб, поєднаного з проникненням у приміщення горища та сараю свою вину визнає, чистосердечно розкаюється,
вказавши, що події відбувались так як це зазначено у обвинувальному висновку,
крім того, що не було бідона, миски, бляха була стара, а не нова, дроту було
близько 10м., бочка була стара, її вони повернули.

По факту хуліганських дій та грабежу, вчиненого 02 лютого 2006 року щодо
потерпілого ОСОБА_9., свою вину визнає частково, у вчиненому розкаюється та по
суті справи пояснив, що все було як зазначено в обвинувальному висновку за
винятком що потерпілого ОСОБА_9 вони не обшукували, він сам все віддав, бити
вони не зламали, а викинули її, по голові потерпілого не били, він сам впав
обличчям до землі, потерпілий сам віддавім 10 грн..

По факту хуліганських дій та грабежу, вчиненого 02 лютого 2006 року щодо
потерпілого ОСОБА_10 підсудний ОСОБА_3 свою вину визнав теж частково, у
вчиненому розкаюється та пояснив, що все було як зазначено в обвинувальному
висновку за

4

винятком
що потерпілому наніс менше ударів, визнав, що ОСОБА_4 дійсно забрав у
потерпілого мобільний телефон.

Підсудний ОСОБА_4 по фактах хуліганських дій та грабежу,
вчиненого 02 лютого 2006 року щодо
потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свою вину визнав теж частково та пояснив, що все
було так як сказав підсудний ОСОБА_3, за винятком, що потерпілого ОСОБА_10 він
битою не бив. У вчиненому теж чистосердечно
розкаюється.

По факту вчинення хуліганських дій стосовно потерпілого ОСОБА_12. ОСОБА_4
свою вину визнав повністю.

Свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ст. 304 КК України
підсудний ОСОБА_4 не визнав.

Крім повного визнання вини підсудними по деяких зі злочинів та частковому
визнанні вини по інших злочинах, вина підсудних у вчинені вказаних вище
злочинів достовірно підтверджується як їхніми показами даними при проведенні
досудового слідства так і показами допитаних в судовому засіданні та в ході
досудового слідства потерпілих та їх законних представників, свідків, матеріалами
кримінальної справи.

По факту вчинення крадіжки у потерпілого ОСОБА_8 вина підсудних
підтверджується такими доказами :

Показами всіх трьох підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 котрі підтвердили,
що злочин вчинили саме при викладених вище обставинах.

Показами допитаного в якості потерпілого при проведенні досудового слідства
ОСОБА_8 котрий ствердив, що у вказаний час у нього було викрадено зазначене
вище майно (том
1,а.с. 26-28).

Показами допитаної в якості свідка в суді ОСОБА_13 котра підтвердила, що
весною 2006 року підсудні принесли їй велику бочку. Ці хлопці її сусіди. Вони
сказали, що то їхня бочка з дому. Вона дала їм гроші, скільки не пам'ятає.
Через два дні прийшов потерпілий ОСОБА_8 і сказав, що то його бочка. Вона бочку
віддала. Бочка була стара, стояла під ринвою.

Вина підсудних по даному епізоду підтверджується також протоколами
відтворення обстановки та обставин події, зводин віч на віч коли підсудні теж
підтвердили факт вчинення ними даної крадіжки (том 1,
а.с. 73-75,
52-56,31. 32,33-34,100,108 ).

Вина підсудних по факту вчинення хуліганства та грабежу 02 лютого 2006 року
підтверджується такими доказами :

Поясненнями самих підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_4 котрі обоє визнали факт
вчинення ними хуліганства з кваліфікуючими ознаками, що ставляться їм у вину. А
також їхніми показами в частині того, що мобільний телефон у потерпілого
ОСОБА_10 та 10 гривень
у потерпілого ОСОБА_9. вони дійсно забрали тим чи іншим шляхом.

Показами допитаного в суді законного представника, батька потерпілого
ОСОБА_9 який суду пояснив, що 02
лютого 2006 року
коли він прийшов додому, то побачив, що син був побитий і розповів йому, що на
вулиці до нього підійшли хлопці, почали розпитувати про когось незнайомого.
Вдарили його, повели в інший двір, там обшукали, знову побили битою і повели
назад. Там зустріли ще одного хлопця, якого побили битою. Бита зламалась.
Хлопці відібрали мобільний телефон у ОСОБА_10. Появився охоронець і вони
втікли. Він вийшов у двір і знайшов уламки бити, які здав міліції.

Показами допитаного в якості потерпілого при проведенні
досудового слідства ( протокол
допиту від 06 березня 2006 року ) неповнолітнього
ОСОБА_9 котрий ствердив, що 02
лютого 2006 року
приблизно о 18 год. у дворі
будинку по вул. Василіянок де він проживає побачив двох хлопців які бігли у його
напрямку, один з них витягнув з під куртки бейсбольну биту, побачивши таке він
став тікати, але хлопці наздогнали його, стали висловлюватись нецензурно і
хтось з них вдарив його по обличчі, після чого завели його у двір будинку
АДРЕСА_7 і стали наносити йому удари руками та ногами, внаслідок чого він впав,
але його і далі продовжували бити, а піднявши стали обшукувати і один з хлопців
витягнув у нього з кишені 10 гривень які забрав. Після насильно повели його

5

у двір
будинку АДРЕСА_5. Там
хлопці побачили потерпілого ОСОБА_10 Романа, підбігли до нього і теж стали бити
і його, ОСОБА_10 впав на землю, але вони і далі продовжували його бити як
руками так і битою. А так один з хлопців з кишені ОСОБА_10 забрав мобільний
телефон. При нанесенні ОСОБА_10 ударів бита розламалась. Після цього його та
ОСОБА_10 повели в напрямку до парку ім. Воїнів Інтернаціоналістів що по вул.
Василіянок, але в цей час він побачив своїх знайомих хлопців котрі побігли до
них і тоді ті невідомі йому на той час хлопці відпустили їх і втекли (том 2,
а.с. 139-141).

Показами допитаного в якості потерпілого ОСОБА_10 котрий суду
ствердив, що 02 лютого 2006 року, біля 18 год. він йшов в
магазин. Біля будинку на вул. Василіянок до нього підійшли підсудні і спитали
чи він знає ОСОБА_9, якого вони вели. Після почали його безпричинно бити.
Перший удар був в обличчя, а другий битою. Він впав, його били по голові, в
живіт, по руках, по ногах. Витягли у нього з правої кишені телефон, відтягнули
його в напрямку до „Піонерського парку". Також вони вимагали 30 грн. за те, що
зламали биту. Хто саме його бив, він точно сказати не може.

Вина підсудних
підтверджується також:

Протокол-заявою та поясненням ОСОБА_14від 04 лютого 2006
року, в якій він вказав, що 02
лютого 2006 року
невідомі особи в дворі будинку АДРЕСА_7 побили
його неповнолітнього сина ОСОБА_9 та при цьому відкрито викрали в нього гроші в
сумі 10 грн. (том 2, а. с. 9,10).

Протоколом огляду місця події від 04
лютого 2006 року, в
якому описано місце вчинення злочину (том 2, а. с. 12).

Протоколом явки з повинною від 04
лютого 2006 року
підсудного ОСОБА_3, який вказав, що 02
лютого 2006 року він
разом з ОСОБА_4 в дворі будинку АДРЕСА_7
спричинили тілесні ушкодження незнайомому хлопцю в якого забрали гроші в сумі 10 грн. (том 2, а. с. 16).

Протоколом явки з повинною від 04
лютого 2006 року
підсудного ОСОБА_3, який вказав, що 02
лютого 2006 року він
разом з ОСОБА_4 в дворі будинку АДРЕСА_5
спричинили тілесні ушкодження незнайомому хлопцю в якого забрали мобільний
телефон марки „Самсунг" який залишився у ОСОБА_4 (том 2, а. с. 19).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події 06 березня 2006 року, з фото
таблицями до нього, коли неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 на місці вчинення
злочину розповів та показав як саме вчинявся даний злочин щодо нього (том 2, а. с. 148-152).

Протоколом добровільної видачі від 04
лютого 2006 року,
згідно якого ОСОБА_14видав працівникам міліції розламану дерев'яну биту, яку
він знайшов в дворі будинку АДРЕСА_5 (том 2, а. с. 11).

Протоколом відтворення обстановки обставин події 07 березня 2006 року, коли
законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 на місці показав де
ним була знайдена розламана бита (том 2,
а. с. 153-154).

Висновком експерта №
201 від 03 лютого 2006 року, згідно
якого в потерпілого ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження - забій м'яких
тканин правої завушної ділянки голови з травматичним набряком та синцем, забій
м'яких тканин носа з травматичним набряком та садном, крововилив на слизових
оболонках обох губ, синці в ділянці обличчя, правої верхньої та лівої нижньої
кінцівок, які утворились від дії тупих твердих предметів і відносяться до
легких тілесних ушкоджень (том 2, а. с. 62-64).

Протокол-заявою ОСОБА_15.
від 03 лютого 2006 року, в якій
вона вказала, що 02 лютого 2006 року невідомі
особи, в дворі будинку АДРЕСА_5 побили
її неповнолітнього сина ОСОБА_10
та при цьому викрали в нього мобільний телефон „Самсунг" (том , а. с. 1 ).

Протоколом огляду місця події від 03
лютого 2006 року, в
якому описане місце події, (том 2,
а. с. 7).

Протоколом явки з повинною підсудного ОСОБА_3, який
вказав, що 02 лютого 2006 року він разом з
підсудним ОСОБА_4 в дворі будинку АДРЕСА_5
спричинили

6

тілесні
ушкодження незнайомому хлопцю в якого забрали мобільний телефон „Самсунг"
в корпусі сірого кольору (том 2, а. с. 19).

Протоколом виявлення та вилучення від 06
лютого 2006 року
згідно якого по місцю проживання підсудного ОСОБА_4 виявлено та вилучено
мобільний телефон „Самсунг" що належить ОСОБА_10. (том 2, а. с. 24).

Показами потерпілого ОСОБА_10 даними ним при
проведенні досудового слідства котрі є по суті аналогічні тим що дані ним в
судовому засіданні (том 2, а. с. 37-38,122).

Лист головного лікаря дитячої обласної клінічної лікарні підтверджує, що
вартість лікування потерпілого ОСОБА_10 становить 322 гривні 54 коп. (том 2, а. с. 156-158 ).

Протоколом відтворення обстановки обставин події 20 лютого 2006 року, коли
потерпілий ОСОБА_10
на місці вчинення злочинів пояснив та показав при яких обставинах і де йому
було спричинено тілесні ушкодження, а також відкрито викрадено мобільний
телефон „Самсунг Х-100" (том 2, а. с. 1).

Протоколом пред'явлення для впізнання 20
лютого 2006 року,
коли потерпілий ОСОБА_10
серед пред'явлених йому телефонів впізнав телефон „Самсунг Х-100", як
такий, що в нього було відкрито викрадено 02
лютого 2006 року (том 2, а. с. 125 ).

Актом судово-медичного огляду №
202 від 22 лютого 2006 року, котрий
підтверджує, що в потерпілого ОСОБА_10 на момент його огляду 06 лютого 2006
року мались тілесні ушкодження :
садно та синці в ділянці голови, синці в ділянці лівої верхньої кінцівки,
які утворилися від дії тупих твердих предметів і відносяться до легких тілесних
ушкоджень ( том 2, а. с. 71).

Висновком експерта №
361/120-Е від 01 березня 2006 року згідно
якого в потерпілого ОСОБА_10
виявлені тілесні ушкодження -
закрита внутрішньо-черепна травма у вигляді струсу головного мозку, синці в
ділянці голови, синці в ділянці лівої верхньої кінцівки, які утворились від дії
тупих твердих предметів. Закрита внутрішньочерепна травма у вигляді струсу
мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний
розлад здоров'я. Решта тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних
ушкоджень (том 2, а. с. 73-76).

Вина підсудного ОСОБА_4 по факту хуліганства стосовно ОСОБА_11.
підтверджується:

Показами самого підсудного ОСОБА_4 котрий повністю визнав свою вину у
вчиненні даного злочину та пояснив що події відбувались саме так як зазначено в
обвинуваченні.

Крім цього вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину
підтверджується також:

Протокол-заявою
ОСОБА_16. про чинення даного злочину (том 3, а. с. 4).

Письмовим
поясненням неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11. ( том 3,
а.с. 8-

П)

Актом
судово-медичного огляду №
1765 від 28 вересня 2006 року який
підтверджує, що

у
ОСОБА_11. мались тілесні ушкодження :
синці в ділянках обличчя та шиї, садно в

ділянці
шиї та збій м"яких тканин та синець в ділянці обличчя, які відносяться до
легких

тілесних
ушкоджень (том 3, а с. 12).

Досліджені в судовому засіданні докази дають підстави прийти до висновку,
що дії підсудних слід кваліфікувати наступним чином :

Дії підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. З КК України,
оскільки вони вчинили таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), поєднане з
проникненням у приміщення.

Дії підсудного ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. ст. 186 ч. 2, 296 ч. 1, 296 ч. 4 КК України так
як він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а
також ті самі дії вчинені групою осіб, поєднані із застосуванням предмета
зазделегіть заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, відкрите викрадення
чужого майна (

7

грабіж ) поєднане з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, а також з
погрозою застосування такого насильства, вчинене за попередньою змовою групою
осіб.

Органом
досудового слідства підсудному ОСОБА_4 ставилось у вину також і вчинення
злочину передбаченого ст. 304
КК України. Але по тексту обвинувального висновку взагалі не було наведено
жодних доказів котрі підтверджували б факт вчинення ОСОБА_4 даного злочину так
як це зазначено щодо вчинення підсудними інших злочинів. В ході судового
слідства теж не було здобуто доказів котрі давали б підстави прийти до
достовірно висновку про те, що ОСОБА_4 втягнув ОСОБА_3 у злочинну діяльність.
Ініціатором вчинення злочину передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України достовірно
був саме ОСОБА_3, злочин передбачений ст. 186 ч. 2 КК України підсудні вчинили
продовжуючи свою злочинну діяльність за ст. 296 ч. 4 КК України. Тому суд
приходить до висновку про те, що за ст. 304
КК України ОСОБА_4 слід виправдати виходячи з того, що не подано суду
доказів того, що він тими чи іншими конкретними діями втягнув неповнолітнього
ОСОБА_3 у злочинну діяльність. Той факт, що ОСОБА_4 міг знати при обставинах по
справі що ОСОБА_3 є неповнолітнім не може мати вирішального значення при
кваліфікації його дій за ст. 304
КК України.

Дії підсудного ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст. ст. 185 ч. З, 186 ч. 2, 296 ч. 4 КК України так
як він вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ),
вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у
приміщення, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю,
вчинені групою осіб із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для
нанесення тілесних ушкоджень, відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ) поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, а також з
погрозою застосування такого насильства вчинене за попередньою змовою групою
осіб, повторно.

Прокурором в уточненому обвинуваченні підсудним ОСОБА_3
та ОСОБА_4. за ст. 296 ч. 4 КК України
ставилась у вину така кваліфікуюча ознака як застосування предмета спеціально пристосованого
і зазделегіть заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Проте в судовому
засіданні знайшла своє підтвердження тільки така кваліфікуюча ознака ч. 4 ст. 296 КК України як
застосування предмета зазделегіть заготовленого для нанесення тілесних
ушкоджень, доказів того, що бита була тим чи іншим чином пристосована для
нанесення тілесних ушкоджень в ході вчинення злочинних дій в ході судового
слідства не було встановлено, а тому в цій частині обвинувачення не знайшло
свого підтвердження і таку кваліфікуючу ознаку як застосування предмета
спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень з обвинувачення слід
виключити, а залишити таку кваліфікуючу ознаку ч. 4 ст. 296 КК України як
застосування предмета зазделегіть заготовленого для нанесення тілесних
ушкоджень.

При розгляді справи суд також виходить з того, що повинен слухати
кримінальну справу відповідно до змісту ст. 275 КПК України в межах пред'явленого підсудним обвинувачення
виходячи з тому числі і з постанов прокурора про уточнення пред"явленого
підсудним обвинувачення.

Призначаючи підсудним покарання суд враховує як ступінь тяжкості вчиненого,
так і особи винних.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність підсудних
ОСОБА_1.,ОСОБА_2суд
вважає те, що вони обоє вперше притягаються до кримінальної відповідальності, чистосердечно визнали свою
вину, чим сприяли як органу досудового слідства так і суду у швидкому розкритті
вчинених ними злочинів, що вони усвідомили свою вину, розкаюються у вчиненому,
позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, що злочини вчинили
у неповнолітньому віці.

За таких обставин, суд вважає, що покарання підсудним
ОСОБА_1,ОСОБА_2
слід обрати у вигляді позбавлення волі,
але нижче від найнижчої межі передбаченої в

8

санкції ст. 185
ч. 3 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, але з врахуванням
викладених вище обставин справи, пом'якшуючих відповідальність обставин суд
приходить до висновку, що виправлення обох вказаних підсудних можливе без
фактичної ізоляції їх від суспільства, і що при призначенні їм покарання слід
застосувати ст. ст. 75, 104 КК України, звільнивши їх від реального відбування
призначеного покарання з випробувальним строком в один рік.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує як пом'якшуючі
відповідальність обставини те, що він вперше притягається до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується, його молодий вік, що хоч і
частково, але визнав свою вину у скоєному, розкаюється у вчиненому, думку
потерпілих котрі у всякому випадку не настоюють на суворому покаранні.

Обставиною яка обтяжує відповідальність підсудного ОСОБА_4 суд вважає те,
що злочини він вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

І при таких обставинах суд приходить до висновку, що йому слід призначити
покарання за ст. ст. 186
ч. 2,294 ч. 4 КК України у
вигляді позбавлення волі, а за ст. 296
ч. 1 КК
України у вигляді арешту. Підстав для застосування покарання не пов'язаного з
реальним позбавленням волі суд не вбачає.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує як пом'якшуючі
відповідальність обставини те, що злочини вчинив у неповнолітньому віці, хоч і
пояснив, що частково визнає свою вину, але фактично майже повністю визнав її,
розкаявся у скоєному, що він ще і на даний час є у неповнолітньому віці,
позитивно характеризується по місцю проживання, думку потерпілих котрі не
настоюють на суворому покаранні, те, що при вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України його
роль була другорядною і що він був тільки посібником, а основним виконавцем
цього злочину був підсудний ОСОБА_4, котрий забрав викрадене майно, що
матеріальна шкода заподіяна при скоєнні злочину за ст. 186 ч. 2 КК України по
обох епізодах є незначною.

Обставинами котрі обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_3 суд вважає
те, що він вже раніше притягався до кримінальної відповідальності, що злочини
вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

І при таких обставинах суд вважає, що йому слід
призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статтей 185 ч. 3, 296 ч. 4 КК України, а
при призначенні покарання за ст. 186
ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі, але з застосуванням ст. 69 КК України,
тобто нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ст. 182 ч. 2 КК України у
вигляді двох років позбавлення волі виходячи з того, що призначення йому
покарання у межах санкції даної статті не відповідало б тяжкості фактично
скоєного з врахуванням всіх обставин та особи винного.

Крім того, суд враховує те, що вироком Івано-Франківського міського суду
від 01 грудня 2004 року ОСОБА_3
визнано винним за ст. 185
ч. З КК України, призначено покарання три роки позбавлення волі, на
підставі ст. ст. 75, 104
КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим
строком два роки, а зазначені вище злочини вчинено у період іспитового строку,
тому відповідно до ст. 71
КК України до цього покарання слід частково приєднати невідбуту частину
покарання призначеного за вказаним вироком Івано-Франківського міського суду
від 01 грудня 2004 року.

Позов прокурора про стягнення у користь управління охорони здоров"я
Івано-Франківської обласної державної адміністрації коштів за лікування
потерпілого ОСОБА_10 слід задовольнити виходячи з того, що досліджені судом
докази підтверджують, що саме підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спричинили
потерпілому тілесні ушкодження внаслідок яких він проходив лікування.

Інших належно
оформлених цивільних позовів по справі не заявлено.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 323,
324 КПК України, суд -

засудив:

9

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 185 ч. 3 КК України
та призначити йому покарання, застосувавши ст. 69 КК України -
один рік позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,
104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1. від відбування призначеного покарання, якщо він протягом
іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

На підставі ст. 76
КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1. не виїжджати за межі України на постійне місце проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання,
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої' системи.

ОСОБА_2 визнати винним за ст. 185 ч. 3 КК України
та призначити йому покарання, застосувавши ст. 69 КК України -
один рік позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,
104 КК України, звільнити засудженогоОСОБА_2від відбування призначеного
покарання, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК
України зобов'язати засудженогоОСОБА_2не виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_4 визнати винним за ст. ст. 186
ч. 2, 296 ч.1, 296 ч. 4 КК України та
призначити покарання :

за ст. 186 ч. 2 КК України - чотири роки
позбавлення волі за ст. 296
ч.1 КК України - шість
місяців арешту за ст. 296
ч. 4 КК
України - три роки
шість місяців позбавлення волі за ст. 304
КК України ОСОБА_4 виправдати.

На підставі ст. 70 КК
України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим -
чотири роки позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої
установи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 змінити з підписки про невиїзд на
утримання під вартою, взявши його під варту з зали суду.

Строк відбування призначеного покарання
рахувати з 25 травня 2007 року. ОСОБА_3
визнати винним за ст. ст. 185
ч. 3, 186 ч. 2, 296 ч. 4 КК України та
призначити покарання :

за ст. 185 ч. 3 КК України - три роки
позбавлення волі за ст. 296
ч. 4 КК
України - три роки
два місяці позбавлення волі за ст. 186
ч. 2 КК
України, застосувавши ст. 69
КК України - два роки
позбавлення волі На підставі ст. 70
КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим -
три роки два місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК
України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання
призначеного за вироком Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2004 року і остаточне
покарання призначити - три роки
чотири місяці позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбування призначеного покарання рахувати з 08 квітня 2006 року, часу
затримання.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередньо
обраний - утримання
під вартою. Позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у користь управління
охорони здоров"я Івано-Франківської обласної державної адміністрації 322 гривні 54 коп. затрат
понесених на лікування потерпілого ОСОБА_10.

10

На вирок протягом 15
діб з моменту його проголошення, а засудженими що перебувають під вартою у
той же строк з часу вручення їм копії вироку, може бути подана апеляція до
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області через Івано-Франківський міський суд.