Справа № 1-124/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2011 року Новобузький районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі : Кічігіну Д.А.,

за участю прокурора: Герасимчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця

м. Первомайськ,
Миколаївської області, українця,
громадянина України,

маючого неповну середню
освіту, одруженого, не працюючого,
маючого на

утриманні неповнолітню
дитину -ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,

проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше судимого:

18.04.1994р. Первомайським міським
судом Миколаївської області за

ст. ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 17-140 ч. 3, 81 ч. 3, 42 КК
України (в редакції 1960р.)

до 7 років позбавлення
волі, 28.06.1996р. постановою Білозерського
районного суду Херсонської
області заміненим режим колонії
відбування покарання на

колонію -поселення і
13.08.1996р. був переведений для подальшого

відбування покарання в
колонії -поселення, а саме у виховно
-трудовій

колонії №316/103, яка
розташована в с. Богомази, Новобузького
району,

Миколаївської області;
06.08.1997р. постановою Новобузького
районного суду

Миколаївської області
застосовано ЗУ «Про амністію»і
відповідно до ст. 8

п. «б»Закону та ст. ст. 409, 411
КПК України, скорочено не відбутий
строк

покарання 3 роки 5 місяців
27 днів на ?;

в скоєні злочину передбаченого ст.
393 ч. 1 КК України -

ВСТАНОВИВ:

22.10.1997р. ОСОБА_1, маючи на меті
невідбутий строк покарання 1 рік 5
місяців 21 день, приблизно о 07 годині, з
метою ухилення від подальшого
відбування призначеного покарання,
самовільно залишив виховно -трудову
колонію №316/103, яка розташована в с.
Богомази, Новобузького району
Миколаївської області, де відбував
його, тобто скоїв втечу з місця
позбавлення волі. Задіяними заходами,
організованими керівництвом ВТК №316/103,
які були направлені на встановлення
місця перебування ОСОБА_1, його
місцезнаходження не встановлено, і в
подальшому вказана особа за місцем
відбування покарання не повернулася.

В судовому засіданні підсудний
провину визнав, щиро сердечно
розкаявся, суду пояснив, що дійсно він
скоїв втечу з місця відбування
покарання с. Богомази, Новобузького
району, Миколаївської області,
оскільки у нього склалися неприязні
стосунки з адміністрацію виховно
-трудового закладу, на нього
неодноразово був спрямований тиск та
відбувати покарання було неможливо.

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_1
свою вину визнав повністю, суд з
урахуванням думки учасників судового
розгляду в порядку ст. 299 ч. 3 КПК України
вважає недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних
обставин справи та розміру цивільного
позову, які ніким не оспорюються,
обмежившись показами підсудного і
характеризуючими даними його
особистості.

Цивільний позов по справі не
заявлений.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що вина ОСОБА_1 по ст. 393 ч. 1 КК
України доказана і його дії, тобто
втеча з місця позбавлення волі, вчинена
особою, яка відбуває покарання у
вигляді позбавлення волі
-кваліфіковані правильно.

При визначені виду та міри
покарання підсудному ОСОБА_1 суд
враховує характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєного, дані що
характеризують підсудного. Суд вважає,
що скоєний підсудним злочин
відноситься до категорії середньої
тяжкості.

Підсудний по місця проживання
характеризується позитивно.

Обставиною, що пом'якшує
підсудному покарання є щире каяття у
скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання
підсудному судом не встановлено.

Враховуючи особу підсудного,
обставини, при яких ним було скоєно
злочин, суд приходить до висновку, що
його виправлення і перевиховання
можливе лише в місцях позбавлення волі
із застосуванням ст. 71КК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні
злочину, передбаченому ст. 393 ч. 1 КК
України і призначити покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 3
роки.

На підставі ст.71 КК України, до
покарання, призначеного за даним
вироком, частково приєднати невідбуту
частину покарання за вироком
Первомайського міського суду
Миколаївської області від 18.04.1994 року,
призначивши остаточне покарання за
сукупністю вироків у вигляді 3 років і 3
місяців позбавлення волі з поміщенням
до кримінально виконавчої установи.

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_1 до набуття вироком законної
сили залишити у вигляді підписки про
невиїзд.

Строк відбуття покарання
засудженому ОСОБА_1 вираховувати з
моменту його затримання.

На вирок може бути подана
апеляція протягом 15 діб з моменту його
проголошення до апеляційного суду
Миколаївської області.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області
Н.О.
Васильченко