Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,

суддів: ОСОБА_10, ОСОБА_11,

за участю прокурора ОСОБА_12,

захисника ОСОБА_1

розглянула 12 лютого 2015 року в судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2

Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого

засуджено:

· за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 68 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання змінено.

Пом'якшено призначене покарання ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 68 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

В решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він у період часу з 15 березня по 10 квітня 2012 року з метою заволодіння майном в особливо великих розмірах, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров'я (розбій), із проникненням у житло, організував готування до нападу на ОСОБА_3 Для здійснення свого наміру ОСОБА_2 залучив ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

20.03.2012 року, біля 14 год. 00 хв. ОСОБА_2, зустрівся з названими особами в приміщенні кафе «Старе Сідло» по вул. Протасів Яр, 3 у м. Києві, повідомив адресу проживання ОСОБА_3, місце зберігання цінних особистих речей та коштів у сумі 1.000.000 грн., пообіцяв оплату за виконання нападу 700.000 грн., намалював шлях під'їзду до будинку ОСОБА_3, план-схему розташування кімнат у будинку, а також передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 16.000 грн. для придбання вогнепальної зброї та набоїв.

10 квітня 2012 року, ОСОБА_4, повідомив ОСОБА_2 про вчинення нападу на ОСОБА_3, того ж дня, ввечері ОСОБА_2 зустрівся з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в кафе «Старе Сідло» у м. Києві, де ОСОБА_5 передав ОСОБА_2 речі ОСОБА_3 та грошові кошти у сумі 15.000 євро, що в перерахунку на національну валюту згідно офіційного курсу НБУ на 10 квітня 2012 року становить 156.450 грн., які ОСОБА_2 залишив ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як оплату за вчинення розбою.

ОСОБА_2, було затримано співробітниками УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві.

Розбійний напад відносно ОСОБА_3 не було вчинено, оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спільно із співробітниками УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві виконали дії, направлені на виявлення та затримання ОСОБА_2 за скоєння вищенаведеного злочину.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду з підстав невідповідності призначеного покарання в наслідок його м'якості, направити справу на новий апеляційний розгляд. Стверджує, судом не в повній мірі взято до уваги всі обставини вчиненого особливо тяжкого злочину, тому призначене засудженому покарання хоч і не виходить за межі ч. 2 ст. 68 КК України, але за своїм розміром є явно м'яким і таким, що не відповідає особі засудженого та тяжкості вчиненого злочину.

У запереченні на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 вважає, що ухвала апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційну скаргу та вважав, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, заперечення захисника з приводу скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у злочині, вчиненого за викладених у вироку обставин та його кваліфікація в касаційній скарзі прокурором не оспорюється.

Доводи скарги прокурора про м'якість призначеного засудженому покарання є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання винному апеляційний суд виходив з названих вимог закону.

Зокрема, судом враховано дані про особу ОСОБА_2, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, в цілому характеризується позитивно, є осудним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 страждає на психічні розлади, за висновками комісійної стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної та наркологічної експертизи не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними та потребує надання йому амбулаторної психіатричної допомоги.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів, пом'якшила засудженому покарання за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 68 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Однак при призначенні такого покарання мало місце порушення вимог кримінального закону.

За вчинення злочину санкцією ч. 4 ст. 187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна.

За вчинення готування до злочину строк або розмір покарання згідно ч. 2 ст. 68 КК України не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Зважаючи на те, що мінімальна межа основного покарання за санкцією ч. 4 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі, то більшого зниження покарання за ч. 2 ст. 68 КК України ніж 7 років 6 місяців позбавлення волі кримінальним законом не передбачено.

Цих вимог апеляційним судом не дотримано. Змінюючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду знизила найбільш сувору межу санкції ч. 4 ст. 187 КК України та призначила ОСОБА_2 основне покарання нижче мінімальної межі, встановленої для цієї санкції - 4 роки позбавлення волі.

Разом із тим, можливість зниження максимального розміру найбільш суворого виду покарання за незакінчений злочин за ч. 2 ст. 68 КК України не виключає застосування судом ст. 69 КК України, якщо за справою є підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом.

Оскільки апеляційний суд, призначаючи основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції частини статті належним чином мотивував прийняте рішення, вважати призначене покарання засудженому явно несправедливим, як того вимагає ст. 372 КПК України підстав немає.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин справи, даних про особу засудженого, незадовільного стану його психічного здоров'я, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають, на думку колегії суддів, підстави для застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_2 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 187 КК України.

У зв'язку із наведеним, підстав для скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, як про це ставиться питання прокурором у скарзі, колегія суддів не вбачає, а рішення апеляційного суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 68 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке є його власністю.

В решті ухвалу Апеляційного суду м. Києва залишити без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11