АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/580/14 Справа № 175/5783/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши 21 травня 2014 року в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0002810 відносно ОСОБА_9 , за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не маючого судимості в силу ст.89 КК України,
- за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, за ч.2 ст. 186, ст.ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з іспитовим строком на 2 (два) роки, вирок відносно якого не оскаржується.
Вирішене питання щодо речових доказів.
Згідно вироку суду, 16 жовтня 2013 року в період з 16 години 10 хвилин до 21 години, більш точний час органом досудового розслідування не встановлений, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у невстановленому місці відбулася змова про спільне вчинення грабежу відносно невизначеної особи без розподілу ролей між ними.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 16 жовтня 2013 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння і ОСОБА_10 на автомобілі «ВАЗ-2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням останнього прибули на ділянку місцевості, розташовану в районі перехрестя вулиць Центральної та Партизанської у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, де побачили раніше незнайому ОСОБА_7 , на лівому плечі якої висіла жіноча сумка, а в руці був мобільний телефон, які визначили об`єктом свого злочинного посягання.
Після цього, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 швидко наблизилися до ОСОБА_7 , яка проходила біля будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_9 схопив потерпілу руками в області підборіддя та, стискаючи своїми руками, потягнув на себе, від чого ОСОБА_7 впала разом з ним на землю. Одразу після цього ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , реалізуючи свої злочинні наміри, долаючи опір потерпілої, діючи умисно, узгоджено в групі осіб нанесли їй численні удари руками та ногами в область обличчя, кінцівок і тулубу, після чого вирвали з її рук належну їй жіночу сумку вартістю 300 грн. і мобільний телефон «Samsung Galaxy S4» imei № НОМЕР_2 вартістю 7191,40 грн., з якими із місця вчинення злочину зникли.
Таким чином, застосувавши до ОСОБА_7 фізичне насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою в групі осіб, з корисливих мотивів, відкрито заволоділи належним потерпілій ОСОБА_7 майном на загальну суму 7491,40 грн., заподіявши їй матеріальну шкоду в зазначеному розмірі.
В результаті злочинних дій обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді п`яти синців на нижній повіці правого ока, на спинці носу по середині, по тильній поверхні правої кисті в проекції 4-5 п`ясної кістки, по передній поверхні правого передпліччя у середній третині, по тильній поверхні лівої стопи в проекції 4, 5 плюсневої кістки, не менш 16-ти ділянок осадження в проекції зовнішнього кута правої брови, по внутрішній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, в поперековій області по центру, в проекції верхньо-внутрішніх квадрантів обох сідниць, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки.
В апеляціях:
Прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеність вини засуджених та кваліфікацію їх дій, вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого, через його м`якість.
Просить вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року, відносно ОСОБА_9 скасувати, постановити свій вирок та призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_9 вказує на те, що судовий розгляд проводились односторонньо та неповно з обвинувальним ухилом, а призначене покарання є суворим та несправедливим.
Так звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_11 у протоколі допиту вказував, що його на місці вчинення правопорушення не було, при цьому точно впізнає ОСОБА_10 .. Крім того зазначає, що ОСОБА_10 змінював свої покази задля того щоб вести суд в оману. Просить вирок від 18 лютого 2014 року, відносно нього скасувати та постановити свій справедливий вирок.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляцію та заперечував проти апеляції прокурора, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_10 та потерпілу ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляцій і просили залишити рішення суду без змін, захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляцію обвинуваченого ОСОБА_9 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами провадження.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Дані, котрі б могли свідчити про те, що суд був необ`єктивним або упередженим у своїх висновках стосовно доведеності злочинних дій ОСОБА_9 , чи допустився порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, відсутні. Тому твердження в скаргах обвинуваченого про однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, необґрунтоване.
Між тим, як вбачається з вироку, висновок суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджений не тільки показаннями потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які були послідовними і суперечностей не містили щодо висвітлення основних подій злочину, але і зібраними у справі доказами, які були ретельно досліджені і правильно оцінені судом та обґрунтовано покладені ним в основу вироку.
А саме:
- показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який у суді пояснив, що 17.10.2013 року він купив у раніше невідомого ОСОБА_10 мобільний телефон «Samsung Galaxy S4» за 1000 грн. Через деякий час він увімкнув телефон, де відобразилася сторінка у контакті володільця телефону ОСОБА_7 повідомлення про те, що її вчора пограбували, побили, відібрали сумку, мобільний телефон, документи. Він зв`язався з потерпілою, а у подальшому передав його ОСОБА_12 у присутності працівників міліції;
- протоколом огляду від 18.10.2013 року, із якого вбачається, що ОСОБА_11 добровільно видав мобільний телефон «Samsung Galaxy S4», пояснивши, що придбав його за 1000 грн.(а.п.35);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.10.2013 року, із якого вбачається, що ОСОБА_11 впевнено впізнав за рисами обличчя та зовнішнім виглядом ОСОБА_10 , пояснивши, що саме він продав йому 17.10.2013 року мобільний телефон «Samsung Galaxy S4»(а.п. 80-82);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.10.2013 року, із якого вбачається, що ОСОБА_7 впевнено впізнала за рисами обличчя та зовнішнім виглядом ОСОБА_9 як особу, яка 16.10.2013 року вчинила грабіж і спричинила їй тілесні ушкодження(а.п. 31-33);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.11.2013 року і фото-таблицями до нього, із яких вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 у присутності понятих і спеціаліста СМЕ пояснили та на статисті показала, при яких обставинах їй були заподіяні тілесні ушкодження(а.п. 87-91);
- висновком експерта №4733е від 13.11.2013 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки. Характер і локалізація цих пошкоджень не суперечать механізму їх утворення, на який вказує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту, а саме при ударах руками та ногами в область обличчя, тулубу, верхніх і нижніх кінцівок (а.п. 96-97);
- протоколом огляду від 18.10.2013 року, із якого вбачається, що у присутності ОСОБА_10 у автомобілі «ВАЗ-2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлені та вилучені посвідчення водія, студентський квиток на ім`я ОСОБА_7 , кредитні картки і три пластикові дисконтні картки. Як пояснив у присутності понятих ОСОБА_10 , що зазначені речі з жіночої сумки, яку він разом із знайомим ОСОБА_13 відібрали у незнайомої дівчини у м.Підгородне (а.п.25).
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.
З таким рішенням суду колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Зміст показань обвинуваченого ОСОБА_9 свідчать про те, що він був безпосереднім учасником подій злочину відносно потерпілої ОСОБА_7 . Враховуючи це та беручи до уваги, що у своїх показаннях кожний із обвинувачених, намагаючись по своєму відтворити вказані події злочину, наводив такі їх обставини, про які не говорив іншій, і в такий спосіб не тільки доповнювали один одного у розкритті злочину, а й викривали один одного у його скоєнні. А з урахуванням наведеної сукупності об`єктивних доказів, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що за вказаними у вироку обставин ОСОБА_9 вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 186 України є правильною.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.
Таким чином, посилання у апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що судовий розгляд проводились односторонньо та неповно, з обвинувальним ухилом, є надуманими та не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Безпідставними є і твердження у апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 про суворість та несправедливість призначеного йому покарання.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке скоєне ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, що суд визнав обставиною, яка обтяжує його покарання, особистість обвинуваченого, який раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна і незаконний оборот наркотичних засобів, хоча в силу ст.89 КК вважається не судимим, ту обставину, що він на час затримання фактично працював, позитивно характеризується за місцем проживання, на що є посилання в апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 , і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_9 міру покарання передбачену ст.186 ч.2 КК України.
Призначене судом покарання за своїм виглядом і розміром є необхідним для виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових правопорушень. Підстав для пом`якшення покарання, як про це зазначається в апеляції обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.
Безпідставною є і апеляція прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції.
Як це видно у апеляції, прокурор мотивуючи призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , послався на те, що судом не було враховано, що ОСОБА_9 свою вину не визнав. Таке посилання не відповідає вимогам ст.ст. 65,67 КК України, якими визначено правила призначення покарання.
Що стосується посилання про неврахування судом як обставини обтяжуючої покарання вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння, то воно не відповідає фактичним обставинам, оскільки згідно вироку суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння та врахував її при призначенні покарання.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року, відносно ОСОБА_9 - залишити без зміни.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: