справа № 482/231/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 .
Потерпілою у кримінальному провадженні являється ОСОБА_5 , яка на судовий розгляд справи не з`явилася, подавши суду письмову заяву про розгляд даної справи у її відсутність.
СУД, В С Т А Н О В И В і ВВАЖАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
17 грудня 2014 року, близько 01 години ночі, раніше судимий за скоєння корисливого злочину ОСОБА_3 , в період відбування призначеного йому вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області суду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, проходив повз будівлю Новоодеської центральної районної аптеки №32, що розташована по вул. Леніна,182, в м. Нова Одеса Миколаївської області, де побачив металеву чистку для взяття, що знаходилась перед вхідними східцями до приміщення аптеки, внаслідок чого у нього виник раптовий умисел на таємне викрадення даної чистки.
Реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи протиправно, умисно, таємно, викрав металеву чистку для взуття, вартість якої становить 210 гривень.
Заволодівши незаконно викраденим майном, ОСОБА_3 розпорядився ним згодом на власний розсуд, внаслідок чого завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 210 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ст.185ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої являється повторність.
В процесі досудового розслідування даної справи кримінального провадження, викрадене майно було виявлено та повернуто у власність потерпілої.
Цивільний позов по справі потерпілою не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаного в суді обвинуваченого, який повністю визнав свою провину в інкримінованому йому в провину злочині, а також доказами по справі являються досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ч.2 ст.185 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним цього викрадення майна від ганку аптеки № НОМЕР_1 , що розташована по вул. Леніна, 182 в м. Нова Одеса, пояснивши свої дії тим, що хотів їсти, а тому вирішив викрасти металеву чистку. Зазначив, що після викрадення чистку здав на металобрухт за 40 гривень, які витратив на продукти харчування.
Заявив, що в скоєному щиро кається, вибачається за свої дії, просить суд не карати його суворо.
Вислухавши покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.2 ст.185 КК України, його вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні документів, а саме: з письмової заяви потерпілої про злочин, витягів з ЄРДР, протоколу огляду місця пригоди, довідки про вартість викраденого майна та протоколу його огляду вбачається, що дійсно від будівлі аптеки №32 по АДРЕСА_4 , в ніч з 16 на 17 грудня 2014 року, було викрадено металеву чистку для взуття, вартість якої складає 210 гривень, яка після викрадення була виявлена працівниками міліції і повернута у власність потерпілої.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинуваченого, проти чого не заперечував прокурор, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому в провину злочині повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі і його признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами та які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.185ч.2 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому, суд його дії кваліфікує за ст.185ч.2 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), повторно.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він являється працездатним громадянином України, який не має постійної роботи і на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий за скоєння корисливого злочину і, знову, незадовго після засудження до позбавлення волі, в період відбування цього призначеного покарання з випробуванням, вчинив корисливий злочин, що судом враховується як обставини, що характеризують особу обвинуваченого.
Викрадене майно було виявлено і повернуте у власність потерпілої особи.
Цивільний позов потерпілою по даній справі не заявлявся.
На адресу суду надійшла письмова заява від потерпілої, в якій вона просила суд розглянути дану справу у її відсутність, повідомляючи, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має.
Тому, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєного ним злочину, так враховує і обставини, що характеризують його особу, в тому числі його матеріальний та сімейний стан, а також всі інші обставини цієї справи, в тому числі і ті, що як обтяжують, так і пом`якшують йому покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії середньої тяжкості і вчинений ним без зазначення обставин, що обтяжують йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує повне визнання ним своєї провини, каяття у скоєному, усунення негативних наслідків заподіяної шкоди шляхом повернення викраденого майна.
Разом з цим, наявність цих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, з урахуванням як характеру та ступеня суспільної небезпечності і тяжкості скоєного ним діяння, та з урахуванням його особи, не дають суду підстав, при призначені йому покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті обвинувачення, так як наявність сукупності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, з урахуванням його особи, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Так, суд зазначає, що повинна бути не лише сукупність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а й щоб ці обставини ще й істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, чого суд не вбачає в діянні обвинуваченого.
Злочин обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний, середньої тяжкості, раніше він судимий, вчинив цей злочин в період відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням судом іспитового строку, що свідчить як про підвищену суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, так і про соціальну небезпечність його особи, який будучи звільненим судом від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, та знову вчинив умисний, корисливий, злочин середньої тяжкості.
Інших додаткових фактичних обставин, які б значно пом`якшували покарання обвинуваченому сторони кримінального провадження суду, в судовому засіданні не навели і судом таких обставин, при дослідженні доказів, не встановлено.
За такого, відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, із врахуванням як характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, так і з урахуванням особи обвинуваченого і всіх тих обставин, що пом`якшують йому покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене для відбування покарання у виді арешту, який передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК України, в межах мінімальної межі санкції цієї статті обвинувачення, яке, на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для його виправлення, так і для попередження скоєння нових злочинів.
Згідно ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст..ст.71,72 КК України.
У відповідності до ст.71 ч.1 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При складанні покарань, відповідно до п.п. «а» п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, менш суровий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невібутої частини покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив цей злочин після ухвалення вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.11.2014 року, то відповідно до вимог ст.ст.71,72,78 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю вироків у виді позбавлення волі, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду від 20.11.2014 року, з урахуванням правил, передбачених ст.72 КК України, за якими одному дню арешту відповідає один день позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні, речові докази по справі в суді не досліджувались.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ст.185 ч.2 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на три місяці.
На підставі ст.ст.71,72,78 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком, частково йому приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.11.2014 року і остаточно до відбування призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки 4 (чотири) місяці, з відбування покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , який був обраний йому на досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду від 09.02.2015 року у виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, - залишити без зміни.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а засудженим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому і прокурору, а потерпілій, яка не була присутньою в судовому засіданні, копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: