Справа № 11-305
Головуючий у 1 інстанції - Зіневич І.В.
Доповідач - Слісарчук Я.А.
УХВАЛА

Іменем України

" 8
" травня 2007 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого Фоміна
Ю.В.

суддів Зав'язуна
С.М., Слісарчука Я.А.

за участю
прокурора Воронухи
Д.С.

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 20
лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Житомир, відповідно до ст. 55 КК України
(в редакції 1960 року) не судимого,

засуджено за
ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України на 7 років позбавлення волі.

Запобіжний
захід щодо нього залишено попередній - тримання під вартою.

Строк
відбуття покарання визначено рахувати з 16 серпня 2006 року.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1. на користь держави в особі Житомирського міського
фінансового управління 742,30 гривень за стаціонарне лікування потерпілого
ОСОБА_3

Питання
про речові докази вирішено відповідно з вимогами ст. 81 КПК України.

Як визнав суд,
15 серпня 2006 року близько 12 години 30
хвилин біля будинку АДРЕСА_1, між потерпілим ОСОБА_3 і засудженим
ОСОБА_1виникла сварка під час якої ОСОБА_3 кулаком вдарив в обличчя ОСОБА_1.
заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.

В цей же
день, близько 14 години ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, взявши кухонного ножа прийшов в
будинок №45 за вказаною вище адресою, де побачив ОСОБА_3 і вирішив його з
помсти умисно вбити. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на
протиправне позбавлення життя потерпілого, ОСОБА_1, тримаючи в правій руці ніж умисно, з великою силою
прикладання наніс удар потерпілому в черевну порожнину, заподіявши йому
колото-різане поранення передньої поверхні черевної порожнини в ділянці правого
підребер'я, раневий канал якого йде спереду назад, знизу вверх, проникає в
плевральну порожнину, з ушкодженням правої долі печінки, ускладнене розвитком
внутрішньо-черевної кровотечі, які відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Однак, ОСОБА_1 не зумів довести
цей злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки завдяки
своєчасному хірургічному втручанню ОСОБА_3

залишився жити.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 вирок просить змінити, перекваліфікувати його дії з
ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України на ст.121 ч.1 КК України та пом'якшити
призначене покарання. Вказує на те, що він не мав наміру вбивати ОСОБА_3, а
захищався від нападу потерпілого і був змушений вдарити його ножем. Зазначає,
що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно
характеризується, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, потерпілий в
судовому засіданні до нього не мав ніяких претензій, від вчиненого ним злочину
не настало тяжких наслідків, оскільки ОСОБА_3 залишився живий.

Заслухавши
доповідь судді, засудженого ОСОБА_1, про задоволення його апеляції, міркування
прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину за який він
засуджений, ґрунтується на зібраних у справі і перевірених в судовому засіданні
доказах, оцінених в сукупності.

Твердження
засудженого в апеляції про необхідність перекваліфікації його дій з ст.ст. 15
ч.2, 115 ч.1 КК України на ст. 121 ч.1 КК України, є безпідставними і
спростовуються дослідженими судом доказами.

Показання
потерпілого ОСОБА_3 свідчать про те, що 15 серпня 2006 року, біля помешкання
засудженого на грунті ревнощів він двічі наніс рукою в обличчя ОСОБА_1. Через
деякий час в будинку ОСОБА_4 між ним та ОСОБА_1виникла сварка під час якої
засуджений вдарив його ножем по тулубу, а затим приставив ніж до горла. На
зауваження ОСОБА_4 припинити протиправні дії, ОСОБА_1 пригрозив останньому. Показання потерпілого про події,
які відбулися в помешканні ОСОБА_4 підтвердили свідки ОСОБА_4,ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, які крім цього добавили, що в жилому приміщенні ОСОБА_4 вони не бачили
бійки між ОСОБА_3 і ОСОБА_1

За
висновком судово-медичної експертизи у потерпілого виявлені тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. При ненадані своєчасної
кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_3 міг померти в результаті гемологічного
шоку, чи крововтрати внаслідок внутрішньо-черевної кровотечі.

Аналіз
показань допитаних у справі свідків, потерпілого, висновку судово-медичної
експертизи свідчить про те, що ОСОБА_1 з помсти на ґрунті раптово виниклих
неприязних стосунків, вирішив умисно вбити ОСОБА_3 Маючи при собі кухонний ніж,
він пішов в будинок, де знаходився потерпілий і під час сварки з ним, тримаючи
ніж у правій руці з великою силою прикладання, наніс останньому удар ножем в
область черевної порожнини, пошкодивши життєво-важливий орган-праву долю
печінки, таким чином виконав усі необхідні дії, направлені на умисне вбивство
ОСОБА_3, однак не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки завдяки
своєчасному хірургічному втручанню-успішному проведенні операції, потерпілий
залишився жити.

В матеріалах
кримінальної справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 захищаючись від нападу ОСОБА_3 вдарив потерпілого
ножем, про, що він зазначає в своїй апеляції.

Таким
чином дії ОСОБА_1. за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України як закінчений замах на
умисне убивство кваліфіковані правильно, підстави для перекваліфікації його дій
на ст. 121 ч.1 КК України, відсутні.

Доводи
засудженого про призначення йому надмірно суворого покарання, колегія суддів не
приймає до уваги.

Суд
врахував, що ОСОБА_1 раніше
притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив особливо тяжкий злочин,
частково визнав вину, посередньо характеризується, має на утриманні
неповнолітню дитину і призначив йому мінімальну міру покарання, передбачену
санкцією ст. 115 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі.

Підстав
для пом'якшення цього покарання, колегія суддів не знаходить.

На підставі
вищенаведеного, керуючись ст.365, 366
КПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного
суду м. Житомира від 20 лютого 2007 року щодо нього - без зміни.