Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_8.,
суддів:ОСОБА_9. і ОСОБА_10,
за участю прокурора ОСОБА_11.,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 30 жовтня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 27 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 25 лютого 2014 року щодо ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 27 листопада 2012 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що судимості не мав,

засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 25 лютого 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 24 жовтня 2012 року приблизно о 21 години 30 хвилин поблизу центрального входу до гуртожитку Білокуракинського професійного аграрного ліцею у с. Паньківка Білокуракинського району Луганської області, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, підбіг до своєї колишньої співмешканки - неповнолітньої ОСОБА_7, у присутності учнів та працівників ліцею повалив її на асфальт та сів на неї зверху, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, та з особливою зухвалістю завдав останній в область тулуба та ноги ударів заздалегідь заготовленим ножем, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати вирок, а справу направити на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи скаргу захисник вказує, що при призначенні покарання засудженому, суд належно не врахував дані про особу ОСОБА_6, а також обставини, що помʼякшують йому покарання. Захисник у скарзі також зазначає про неправильне застосування кримінального закону, однак доводів на обґрунтування таких тверджень не наводить.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до фактичних обставин, встановлених судом, судові інстанції на підставі доказів у справі дійшли обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено. Правильність кваліфікації дій засудженого його захисником у скарзі не оскаржується.

Що ж до посилання захисника ОСОБА_5 у скарзі на суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, то воно заслуговує на увагу.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд, окрім ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, відсутності обставин, що обтяжують йому покарання, врахував обставини, що помʼякшують покарання, зокрема, визнання ОСОБА_6 вини у повному обсязі, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування шкоди, позитивні характеристики з місця проживання, наявність малолітньої дитини.

Крім того, як зазначено у вироку, суд врахував також і те, що злочин вчинений ОСОБА_6 повʼязаний із заподіянням тілесних ушкоджень із застосуванням заздалегідь заготовленого ріжучого предмету.

Проте застосування предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, є ознакою злочину, передбаченого ст. 296 КК України, що впливає на його кваліфікацію. За таких обставин, колегія суддів вважає, що зазначена обставина не може бути врахованою саме при призначенні покарання засудженому.

Крім того, суд не звернув уваги на наявність у справі інших обставин, не зазначених в ч. 1 ст. 66 КК України, які слід було б визнати такими, що пом'якшують покарання засудженому: відсутність у потерпілої претензій матеріального характеру; зʼявлення ОСОБА_6 із зізнанням, зокрема, це стосується дій засудженого після вчинення злочину, який сам зʼявився в правоохоронні органи, що підтверджено протоколом судового засідання, на який не принесено зауважень.

Не визнавши вказані обставини такими, що пом'якшують покарання засудженому, та не врахувавши їх у вироку, суд призначив ОСОБА_6 надто суворе покарання з порушенням вимог ст. 65 КК України.

Колегія суддів також враховує особу засудженого - його вік, стан здоровʼя, те, що ОСОБА_6 частково відбув призначене йому покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої, висловлену в заяві на адресу суду касаційної інстанції про відсутність будь яких претензій до засудженого у тому числі й прохання про призначення йому покарання не повʼязаного з позбавленням волі, та приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

За таких обставин, касаційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а судові рішення зміні з підстав невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості злочину та його особі, внаслідок суворості.

Керуючись ст. 394, ст. 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 27 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 25 лютого 2014 року щодо ОСОБА_6 змінити, із застосуванням ст. 69 КК України помʼякшити ОСОБА_6 покарання до 1 (одного) року і 6 (шести) місяців позбавлення волі. В решті судові рішення залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10