Справа № 11-741/2007 Головуючий в 1 інстанції: Новиков О.М.
Категорія: ст. 125 ч.2 КК України Доповідач: Григор'єва В.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Чернігівської області в складі :

головуючого-судді - Щербакова
О.С.

суддів - Шахової О.Г., Григор'євої В.Ф.

з участю прокурора - Гапеєвої Н.П.

захисника - ОСОБА_2

засудженої - ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2,
на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 липня 2007
року, -

ВСТАНОВИЛА;

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженка села Красний Колядин,
Талалаївського району, Чернігівської області, українка, громадянка України, з
середньою освітою, одружена, пенсіонерка, раніше не судима, мешканка АДРЕСА_1,
засуджена за ст. 125 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу
в розмірі 510 грн на користь держави.

Стягнуто
з засудженої ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 96 грн. 36 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди
200 грн., а всього 296 грн. 36 коп.

Відмовлено
в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи по відмовному матеріалу №422 від 30 травня 2005 року.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винною у тому, що 18 травня 2005 року,
близько 18 години, вона на грунті
неприязних відносин, на

обніжку свого городу, розташованого в АДРЕСА_2, умисно нанесла потерпілому
ОСОБА_3 декілька ударів дерев'яною палицею в область голови та тулубу, чим
заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку, саден на 4 та 5 пальцях лівої руки, саден в
дільниці грудної клітини, обличчі, синців в ділянці волосяної частини голови,
обличчя, тулуба, лівої руки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Тілесні
ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді: закритого перелому основної
фаланги п'ятого пальця лівої руки ОСОБА_1 спричинила потерпілому ОСОБА_3,
перебуваючи в стані необхідної оборони.

В
апеляції засуджена ОСОБА_1 та захисник ОСОБА_2, який діє в її інтересах, просять вирок суду щодо неї скасувати,
справу закрити за відсутністю в її діях складу злочину з визнанням того, що
вона заподіяла легкі тілесні ушкодження потерпілому в стані необхідної оборони,
посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним
обставинам справи, суд підійшов до вирішення справи однобічно, не врахувавши
показання свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтверджували, що потерпілий
кидав в засуджену груддя землі.

Заслухавши
доповідача по справі, пояснення засудженої ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2, які підтримали
апеляцію та просили її задовольнити з вказаних в ній підстав, думку прокурора,
який просив апеляцію засудженого та захисника залишити без задоволення, а вирок
суду - без зміни, оскільки він обгрунтований, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи, викладені у апеляції, колегія суддів підстав для її
задоволення не знаходить.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину
за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
сукупністю зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказів і є
обґрунтованим.

Цей
висновок грунтується на показаннях: потерпілого ОСОБА_3, який підтримав у
судовому засіданні обвинувачення за ст.125 ч.2 КК України, підтвердивши обставини
справи, свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4,
показаннях засудженої ОСОБА_1, яка не заперечувала, що на обніжку городу
вдарила палицею потерпілого два рази, але куди вона вдарила точно не бачила,
висновках судово-медичних експертиз, протоколі огляду місця події від
03.01.2007 року, протоколах відтворення обстановки та обставин події за участю
засудженої ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5

Як
вбачається з матеріалів справи, засуджена ОСОБА_1 в судовому засіданні не
визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,
посилаючись на те, що вона діяла в стані необхідної оборони, підтвердивши факт
сварки між нею та потерпілим ОСОБА_3, зазначивши, що 18 травня 2005 року вранці
її чоловік повідомив, що хтось косив траву на їх городі. Десь близько 18 години
цього ж дня вона побачила, як якийсь чоловік знову косить траву. Вона
повідомила про це чоловіка. Він пішов, а через декілька хвилин і вона пішли на
город. Коли вони прийшли на сінокіс, то побачили, що сусід ОСОБА_3 викошує їхню
траву. Вони попросили ОСОБА_3 не косить траву, на що останній відповів, що
косив і буде косити і замахнувся косою на її чоловіка по ногах. Після чого її
чоловік почав забирати косу. Вона захищаючи свого чоловіка, палицею вдарила
ОСОБА_3 по руках. Після чого ОСОБА_3 відпустив косу. Вони з чоловіком забрали
косу і пішли по обніжку додому. ОСОБА_3 йшов слідом за ними та почав кидати по
них груддями землі в область спини. У зв'язку з цим, вона повернувшись, два
рази вдарила ОСОБА_3 палицею, але куди вона вдарила точно не бачила. Вони
прийшли додому. Потім ОСОБА_3 з батьками прийшли до їхнього господарства. Вони
металевими прутами побили ворота та паркан, а ОСОБА_3 перелазив через паркан у
двір.

Але
доводи засудженої та захисника про те, що ОСОБА_1 заподіяла потерпілому легкі
тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, у стані
необхідної оборони, спростовуються зібраними по справі доказами, які повністю
узгоджуються між собою.

Так,
показаннями потерпілого ОСОБА_3, який підтримав обвинувачення за ст. 125 ч. 2
КК України , підтвердивши у судовому засіданні, що 18 травня 2005 року він
косив траву в кінці занедбаного городу, проти городу ОСОБА_1. В цей час до
нього підійшов ОСОБА_4 з палицею і лаючись, штовхнув його палкою в груди, а
потім зайшовши ззаду, вирвав з рук косу. А коли вони відійшли від місця сварки
метрів за двадцять, ОСОБА_4 штовхнув його в плече, а ОСОБА_1 вдарила палкою по
голові, другий раз вдарила палкою по руці, якою він закрився. Потім ОСОБА_1 ще
раз вдарила палкою наотмаш по виску, від чого він впав на город.Коли він
піднявся з землі та йшов додому, то ОСОБА_1 ще раз вдарила його наотмаш по
голові. Він ніяким груддям по ним не кидав та в помешкання до них після сварки
не лазив. Паркан та ворота не пошкоджував ОСОБА_1.

Показаннями
свідка ОСОБА_7 підтверджується, що 18 травня 2005 року її син ОСОБА_3 пішов
косити худобі траву. Вона в цей час була на своєму господарстві. Через деякий
час почула лайку, яка лунала з городів. Вона вийшла на город зі своєю дочкою,
то побачила, як по обніжку йшов ОСОБА_4 з косою, потім його дружина ОСОБА_1, а
останнім йшов її син. Вона побачила, як ОСОБА_1 замахнулась та палкою вдарила
її сина по голові в області виска і він впав. Коли син підійшов, то вона
побачила в нього на голові гематому в області виска та кров. Вона з дочкою

пішли до
помешкання ОСОБА_1, але ворота та хвіртка були зачинені. їх ніхто їм не
відчинив. Син ніяких грудок землі не кидав по ОСОБА_1 Ніхто з них не
пошкоджував паркан та ворота ОСОБА_1. Три тижні її син перебував на лікуванні.

Показання
свідка ОСОБА_7 повністю підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, які
остання також давала і в ході відтворення обстановки та обставин події.

Із
показань свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні вбачається, що він повністю
підтвердив показання засудженої ОСОБА_1

Показаннями
свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні підтверджується факт сварки між потерпілим
ОСОБА_3 та сім'єю ОСОБА_1 в кінці городу останніх, зазначивши, що ОСОБА_3 махав
косою перед ОСОБА_4 на рівні його колін, в цей час ОСОБА_1 вдарила його палкою
по пальцях. Після чого ОСОБА_4 вихопив косу у потерпілого. Коли подружжя
ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_3, вже йшли по обніжку городу, ОСОБА_3 кидав у
ОСОБА_1 грудки землі, а ОСОБА_1 двічі поверталась та била його палицею по
голові.

Із
показань свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 дійсно мазали в неї хату, але це було не в день конфлікту ОСОБА_1 з
ОСОБА_3, про те не змогла вказати конкретно день конфлікту.

Показаннями
свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується, що 18.05.2007року, біля 18
години, вони мазали хату у ОСОБА_12 і бачили конфлікт між сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 на обніжку їх огороду. Після удару ОСОБА_1 палкою по руці ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відібрав косу у ОСОБА_3 Після цього ОСОБА_1 ще двічі била ОСОБА_3
палкою по голові. Коли ОСОБА_3 йшов за ними по обніжку огороду і впав. ОСОБА_3
нічого не кидав у ОСОБА_1. Вони стверджують, що ОСОБА_12 дає неправдиві
показання, оскільки проживає по сусідству з ОСОБА_1 і боїться останніх, які
впливають на неї. Вказані показання засуджена ОСОБА_1, потерпілий ОСОБА_3,
свідки; ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтверджували при
відтворенні обстановки та обставин події за їх участю.

Висновком
судово - медичної експертизи № 109 від 17 січня 2007 підтверджується, що у
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, мались тілесні ушкодження у вигляді:
закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому
основної фаланги п'ятого пальця лівої руки, саден на 4 та 5 пальцях лівої руки,
саден в ділянці грудної .клітини, обличчя, синців в ділянці волосяної частини
голови, обличчя, тулуба, лівої руки, які могли утворитися 18 травня 2005 року
від дії тупих предметів і в своєму комплексі відносяться до категорії
середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Закритий
перелом основної фаланги п'ятого пальця лівої руки - відноситься до категорії
середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Закрита
черепно-мозкова травма, струс головного мозку відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, а інші тілесні
ушкодження у вигляді синців та саден відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи
вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано дійшов висновку,
що нанесення засудженою ОСОБА_1 тілесного ушкодження у вигляді закритого
перелому фаланги п'ятого пальця лівої руки, які відносяться до середнього
ступеню тяжкості, було вчинено нею в стані необхідної оборони, оскільки
засуджена припиняла реально існуючу загрозу нанесення потерпілим тілесних
ушкоджень косою для свого чоловіка, і ці дії ОСОБА_1 в стані необхідної оборони
не тягнуть кримінальної відповідальності, тобто, остання діяла відповідно до
ст.36 ч.2 КК України. Щодо всіх інших тілесних ушкоджень: легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я та легких тілесних
ушкоджень, які заподіяла засуджена ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_3, посилаючись на
необхідну оборону від того, що він кидав в неї та чоловіка груддям землі, то
колегія суддів вважає, що суд також дійшов правильного висновку, що даний факт
не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки з
показань всіх допитаних в судовому засіданні свідків вбачається, що засуджена
наносила ці удари не в момент посягання, а через деякий проміжок часу. Крім
того, не надано суду доказів про отримання тілесних ушкоджень від даного
посягання, як стверджували засуджена та її чоловік, що груддя попадало по них.
А саме, даний факт вказує на надуманість зазначеного посягання, що також
підтверджується і відсутністю будь - яких наслідків, а тому колегія суддів
вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про неможливість розцінювати
посягання, як реальне, що створювало загрозу будь-кому і відповідно на
необхідність вжиття проти нього адекватних заходів самозахисту. В даному
випадку був наявний факт відібрання майна потерпілого - коси та намагання
засудженої утримати дане майно у володінні свого чоловіка, при бажанні
потерпілого забрати власне майно, тому ознаки необхідної оборони у засудженої
ОСОБА_1 за цих обставин відсутні.

Той
факт, що засуджена не визнала свою вину, суд правильно розцінив як захисну
версію останньої, оскільки вина ОСОБА_1 в інкримінованому їй злочині повністю
доведена, як показаннями потерпілого і свідків, допитаних в суді першої
інстанції так і матеріалами справи.

Також,
враховуючи, що палицею були нанесені удари, їх кількість, характер і
локалізацію заподіяних тілесних ушкоджень, поведінку засудженої і потерпілого,
що передували події, це вказує на те, що засуджена заподіяла умисно легкі
тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я потерпілого.

За таких обставин дії
засудженої ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст. 125 ч.2 КК України, так як
остання умисно завдала потерпілому ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Призначене покарання засудженій ОСОБА_1 відповідає
вимогам ст.65 КК України. Суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винної, яка раніше до кримінальної та адміністративної
відповідальності не притягувалась,
позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонеркою та
визнав обставинами, які пом'якшують покарання: що вона є особою похилого віку
та вчинила злочин відразу після протиправного посягання щодо неї самої, за
відсутності обставин, які обтяжують покарання, тому колегія суддів вважає, що
суд обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 ст. 69 КК України і перейшов до іншого
більш м'якого виду покараная, не зазначеного в санкції статті за цей злочин та
призначив їй покарання у вигляді штрафу.

По
справі потерпілим ОСОБА_3 був заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1
на його користь 1300 гривень на відшкодування моральної шкоди та 146 грн. 26
коп. - матеріальної шкоди.

Колегія
суддів вважає, що суд обґрунтовано задовольнив цивільний позов потерпілого
частково на суму 96 грн.36 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 200 грн.
- на відшкодування моральної шкоди з урахуванням фактичних обставин справи, що
підтверджуються доказами по справі.

З
матеріалів справи вбачається, що під час судового розгляду справи від ОСОБА_1
надійшла скарга на постанову Бахмацького РВ УМВС про відмову в порушенні
кримінальної справи по заяві про пошкодження її майна - паркану та воріт сім'єю
ОСОБА_3 після подій побиття ОСОБА_3 на її огороді, відмовний матеріал №422 від
30 травня 2005 року.

Колегія
суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказана скарга
задоволенню не підлягає, оскільки відмовний матеріал №422 від 30 травня 2005
року стосується факту нанесення засудженій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень
громадянкою ОСОБА_7, а в той час Бахмацьким районним судом розглядалася
кримінальна справа, порушена за її скаргою, поданою відповідно до ст. 27 КПК
України, а питання про наявність ознак злочину в діях сім'ї ОСОБА_3 по
поставленому питанню пошкодження майна, взагалі не вирішувалось органами
досудового слідства.

Порушень
вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування вироку,
вивченням матеріалів справи не виявлено.

За
викладених обставин доводи, наведені у апеляції засудженої та захисника, є
безпідставними.

Враховуючи
вказані обставини, підстав для скасування вироку та закриття кримінальної
справи щодо засудженої ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу злочину,
передбаченого ст.125 ч.2 КК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст.
365, 366, 379
КПК України, колегія суддів ,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного
суду Чернігівської області від 27 липня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.