Дата документу Справа № 316/1562/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/42/15
Єдиний унікальний № 316/1562/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 186 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Заводське, Усть-Большерецького району, Камчатської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.06.2010 року Енергодарським міським судом за ч.1 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 28.01.2014 року з Вільнянської ВК № 20 Запорізької області за відбуттям строку покарання;

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки і відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 не обирався.

Доля речових доказів вирішена на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що 17.05.2014 року приблизно о 06 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину Вадим, який розташований провулок Лісовій, буд. 3-а в м. Енергодар Запорізької області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, шляхом ривку з правої руки ОСОБА_8 , незаконно заволодів мобільним телефоном Nokia 1280 в корпусі синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 380 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 20 гривень, абонентський номер НОМЕР_2 , на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 45 гривень, який належав ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 445 гривень.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області, не заперечуючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , посилається на незаконність вироку через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування Закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом не надано належну оцінку тяжкості кримінального правопорушення та характеру його вчинення. Так, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , віднесено законодавцем до категорії тяжких, вчинено ним повторно, є корисливим та умисним.

Вказане кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено менш ніж через чотири місяці з дня звільнення з установи виконання покарання.

Судом належним чином не враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий, зокрема 30.06.2010 року Енергодарським міським судом за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.185, ч.ч. 1, 2 ст.186 КК України, що свідчить про схильність останнього до вчинення тотожних злочинів проти власності, у тому числі до відкритого заволодіння чужим майном.

Суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 ніде не працює та не навчається, тобто легальних джерел заробітку не має. Шкоду, завдану злочином ОСОБА_7 не відшкодував, внаслідок чого безпідставно застосував до обвинуваченого ст. 75 КК України. Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення, аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями вимог ст. 65 КК України. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, скоєний ОСОБА_7 злочин відноситься до тяжких злочинів.

ОСОБА_7 раніше судимий, разом з тим колегія суддів враховує повне визнання вини у скоєному, щире розкаяння, відношення обвинуваченого до скоєного.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд відносить повне визнання вини, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Тому, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області залишити без задоволення.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 вересня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3