Справа № 592/2996/15-к
Провадження № 1-кс/592/850/15

УХВАЛА

про відмову у арешті майна
31 березня 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду міста Суми у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області капітан міліції ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0001741 від 15.03.2015 , за ознаками ст. 307 ч.2 КК України

Перевірив надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та обґрунтовуючи внесене клопотання зазначив, що Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин на території м. Суми.

Згідно із Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», опій ацетильований віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

14.03.2015 року, в порушення вимог щодо заборони обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів ОСОБА_4 вирішив збагатитись за рахунок збуту наркотичних засобів.

Так, реалізуючи свій злочинний намір 14.03.2015 року, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, за власною ініціативою, попередньо домовившись, зустрівся з ОСОБА_6 , якому реалізував за 140 грн. в під`їзді будинку АДРЕСА_1 медичний шприц з речовиною коричневого кольору, при цьому достовірно знаючи, що вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм. В подальшому вказаний медичний шприц з речовиною коричневого кольору ОСОБА_6 добровільно видав працівникам міліції.

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 398 від 23.03.2015 року, надана на дослідження рідина в шприці вилученому у гр. ОСОБА_6 є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0,192 г.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри громадянина ОСОБА_4 у незаконному збуті наркотичного засобу, тобто кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28.03.2015 під час проведення обшуку за місцем мешкання гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: 1) медичний шприц ємністю 5 мл приблизно на 2,5 мл заповнений речовиною коричневого кольору, ззовні схожою на особливо-небезпечний наркотичний засіб «опій»; 2) медичний шприц ємністю 2 мл приблизно на 2 мл заповнений речовиною коричневого кольору, ззовні схожою на особливо-небезпечний наркотичний засіб «опій»; 3) металеву миску з речовиною нашаруванням коричневого кольору на внутрішніх стінках, ззовні схожою на особливо-небезпечний наркотичний засіб «опій»; 4) пластикову пляшку частково заповнену речовиною коричневого кольору, ззовні схожою на особливо-небезпечний наркотичний засіб «опій»; 5) медичний шприц ємністю 2 мл з залишками прозорої речовини. По виявленому в ході обшуку призначено судово-хімічну експертизу.

27.03.2015 року під час огляду у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон LG-D690 imei A: НОМЕР_1 , imei B: НОМЕР_2 .

Враховуючи вище викладене, а також те, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, при цьому використовуючи для збуту наркотичних засобів мобільний телефон LG- НОМЕР_3 , яким він користується, а саме за допомогою мобільного телефону обговорював час та місце зустрічі, суму грошових коштів та кількість наркотичного засобу і даний мобільний телефон являється засобом скоєння злочину, також враховуючи, що санкція ст. 307 ч.2 КК України передбачає окрім основного покарання у вигляді позбавлення волі й додатковий вид покарання у вигляді конфіскації майна підозрюваного, тому виникає необхідність накладення арешту на майно підозрюваного, що перебуває в його володінні, а саме :мобільний телефон LG-D690 imei A: НОМЕР_1 , imei B: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 .

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 .Му заперечували проти клопотання слідчого, зазначивши, що вказаний мобільний телефон не належить підозрюваному ОСОБА_4 .

Розглянувши клопотання та додані до нього документи, з`ясувавши думку слідчого, потерпілого та його захисника вважаю, що вказане клопотання слідчого, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України має бути залишене без задоволення в зв`язку з наступними обставинами.

Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В ст. 170 КПК України визначені підстави для арешту майна. Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Таким чином, за змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З матеріалів справи встановлено, що мобільний телефон LG-D690 imei A: НОМЕР_1 , imei B: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 належить ОСОБА_8 відповідно до договору № 0.

За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Як вбачається з матеріалів справи, відсутнє підтвердження того, що майно, стосовно якого заявлено клопотання про арешт майна, належить на праві власності ОСОБА_4 , тому суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області капітан міліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0001741 від 15.03.2015 , за ознаками ст. 307 ч.2 КК України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1