Провадження № 11-кп/779/191/2015
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітня дитина, раніше неодноразово судимого, востаннє 15 жовтня 2009 року вироком Івано-Франківського міського суду за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, покарання відбув повністю, українця, громадянина України, засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому постановлено рахувати з 11.12.2014 року.

Запобіжний захід залишено попередньо обраний тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого, українця, громадянина України,засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі, ч. 2 ст. 263 КК України на шість місяців арешту.

На підставі ст.70, 72 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим один рік шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання обвинуваченому постановлено рахувати з 05.03.2015 року.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, повторно та вчинив умисні дії, які виразились в носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Злочини вчинено за наступних обставин.

08 жовтня 2014 року близько 03 год. обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , по та зайшли у двір будинку АДРЕСА_3 , де побачили автомобіль марки «Газель» номерний знак НОМЕР_1 . І в них виник умисел на таємне викрадення чужого майна групою осіб. Обвинувачені, діючи з корисливих спонукань та з метою заволодіння чужим майном, за попередньою домовленістю, а обвинувачений ОСОБА_7 повторно, шляхом пошкодження серцевини замка відчинив водійські дверцята вказаного автомобіля, а ОСОБА_8 проник у його салон, звідки викрав сім гайкових ключів «Сіґма» кожен вартістю 18 грн. на загальну суму 126 грн., мобільні телефони марки «Самсунг SGH М-610» вартістю 67 грн. та «Соні-Еріксон К-300і» вартістю 49 грн., які належали ОСОБА_10 . Викраденим майном обвинувачені розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 242 грн.

25 жовтня 2014 року приблизно о 04 год. ОСОБА_7 із ОСОБА_8 , проходячи по вул. Млинарська біля будинку № 50 в м. Івано-Франківську побачили автомобіль марки «Сеат», номерний знак НОМЕР_2 . Діючи повторно, умисно, за попередньою змовою, користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, розподіливши між собою ролі, вирішили проникнути у салон вказаного автомобіля. ОСОБА_7 прокрутив серцевину замка багажного відділення, а ОСОБА_8 через нього проник у салон автомобіля і відчинив двері, після чого ОСОБА_7 також проник у салон, викрав, перерізавши проводи, автомагнітолу «Циклон МР 3030», вартістю 332 грн. разом з пультом управління та Карту пам`яті «Кінгстон» вартістю 45 грн., що належали ОСОБА_11 . Викраденим майном, обвинувачені розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 377 грн.

28 жовтня 2014 року приблизно о 05 год. обвинувачені, перебуваючи в АДРЕСА_4 побачили у дворі будинку автомобіль бежевого кольору марки «Таврія», номерний знак НОМЕР_3 . Переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно та за попередньою домовленістю, обвинувачений ОСОБА_7 зламав замок та відчинив водійські двері, а ОСОБА_8 проник у салон цього автомобіля, звідки викрав МР- 3 плеєр марки «LB-12» вартістю 596 грн. та шість накидних ключів, кожен вартістю 7 грн. на загальну суму 42 грн., плоскогубці вартістю 5 грн., кліщі вартістю 20 грн. та чотири ріжкові ключі кожен вартістю 10 грн. на загальну суму 40 грн., які належали ОСОБА_12 . Викраденим майном обвинувачені розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 703 гривні.

17 жовтня 2014 року приблизно о 14 год. 25 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Тичини у м. Івано-Франківську, біля ринку із продажу велосипедів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 21099», номерний знак НОМЕР_4 та шляхом зламу замка правих передніх дверей проник у салон вказаного автомобіля звідки таємно викрав автомагнітолу марки «Піонер DEN-2000 МР» чорного кольору вартістю 748 грн. та мобільний телефон марки Iphone 3G вартістю 360 грн., що належали ОСОБА_13 . Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 1108 грн.

05 грудня 2014 року приблизно о 03 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будинку № 49, що по вул. Бельведерська в м. Івано-Франківську, побачив автомобіль марки ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_5 . Маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, прокрутив серцевину замка та проник у його салон, звідки викрав автомагнітолу марки «Соні CDX-GT270S», вартістю 366 грн. належну ОСОБА_14 , викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 03 листопада 2014 року, проходячи по дамбі річки Бистриця-Солотвинська, навпроти стадіону ІФНТУНГ в м. Івано-Франківську, знайшов предмет, ззовні схожий на ніж, який залишив собі для власного користування та в подальшому носив при собі.

21 листопада 2014 року близько 13 год. під час перебування на території дамби річки Бистриця-Солотвинська в м. Івано-Франківську, навпроти житлового будинку № 12 по вул. Набережна, ОСОБА_8 носив при собі металевий предмет, ззовні схожий на ніж та в цей час був зупинений працівниками Івано- Франківського МВ, а у присутності понятих при проведенні огляду місця події вказаний ніж, який згідно висновку експерта № 503 від 25 листопада 2014 року є різновидом короткоклинкової холодної зброї рубляче-ріжучої дії, яку обвинувачений ОСОБА_8 носив при собі без передбаченого законом дозволу було вилучено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що судом не було враховано усіх пом`якшуючих обставин, які істотно могли вплинути на призначення покарання, а саме судом не зазначено перебування на його утриманні престарілих батьків (пенсіонерів), які потребують догляду та підтримки, не враховано його хворобу Гепатит Ц та позитивну характеристику з місця проживання. Просить вирок суду щодо нього скасувати з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і постановити новий вирок, яким призначити йому менш суворе покарання.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині призначення ОСОБА_7 покарання та постановити новий вирок, яким призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі з урахуванням пом`якшуючих обставин. Вважає, що вирок постановлено із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки 02.02.2015 року обвинувачені визнали вину і недоцільність дослідження обставин, зазначених стороною обвинувачення в обвинувальному акті від 18.12.2014 року, а 17.02.2015 року прокурором було складено новий обвинувальний акт. Покликається також на неправильне застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що судом не взято до уваги ті обставини, що ОСОБА_7 сприяв швидкому досудовому розслідуванню, повне відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також наявність на утриманні ОСОБА_7 малолітньої дитини.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин та правильність кваліфікації його дій, просить вирок змінити в частині призначеного покарання та застосувати ст.69 КК України. Вважає, що судом не було враховано усіх пом`якшуючих обставин, а саме що він визнав свою вину повністю та щиросердно розкаявся, сприяв слідству у розкритті кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані збитки у повному обсязі, цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено, а також що він згідно ст.89 КК України не судимий.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які просили скасувати вирок суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який вважає вирок незаконним і просив пом`якшити йому покарання, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Покликання захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 про те, що вирок постановлено із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки 02.02.2015 року обвинувачені визнали вину і недоцільність дослідження обставин, зазначених стороною обвинувачення в обвинувальному акті від 18.12.2014 року, а 17.02.2015 року прокурором було складено новий обвинувальний акт, не заслуговують на увагу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт було складено слідчим і затверджено прокурором 18.12.2014 року, 19.12.2014 року копії акту були вручені учасникам кримінального провадження (а.с.8-10) та його було скеровано до суду. 02.02.2015 року обвинувачені визнали вину і недоцільність дослідження обставин, зазначених стороною обвинувачення в обвинувальному акті від 18.12.2014 року.

У зв`язку із необхідністю виправлення описки та уточнення формулювання обвинувачення в ході судового розгляду виникла необхідність у викладенні нового обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням, тому 17.02.2015 року прокурором було складено новий обвинувальний акт, копії якого були вручені учасникам кримінального провадження (а.с.64).

При цьому обвинувальний акт від 17.02.2015 року містить те саме обвинувачення, лише уточнене формулювання обставин, зазначених стороною обвинувачення в обвинувальному акті від 18.12.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається із вироку суду, обвинувачені та захисник ОСОБА_9 не заперечували щодо проведення обмеженого порядку дослідження доказів, тому відповідно до вимог ст.349 КПК України фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційним судом не перевіряються.

Згідно вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних, які вину визнали повністю, думку потерпілого ОСОБА_14 , який не мав претензій майнового характеру, а також, що викрадені речі повернуто потерпілим.

Обставинами, що пом,якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнав повне визнання вини в ході досудового розслідування і в суді, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, перебування на утриманні малолітньої дитини 2010 року народження.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом не враховано те, що у нього є батьки-пенсіонери, які потребують догляду та підтримки, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається із довідки про склад його сім,ї, ОСОБА_7 має брата 1981 року народження(а.с.97).

Покликання захисника ОСОБА_9 про те, що судом не взято до уваги ті обставини, що ОСОБА_7 сприяв швидкому досудовому розслідуванню, повне відшкодування ним шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також наявність на утриманні ОСОБА_7 малолітньої дитини, не відповідають дійсності, оскільки вони зазначені у вироку суду як обставини, що пом,якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Покликання обвинуваченого ОСОБА_7 на його позитивну характеристику з місця проживання не відповідає дійсності, оскільки з характеристики Єдиного розрахункового центру вбачається, що скарг і заяв від сусідів не поступало, тобто вона є формально позитивною (а.с.98).

Обтяжуючих обвинуваченим покарання обставин судом не встановлено.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину із врахуванням особи винного та його поведінки до вчинення злочину суд може призначити покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією відповідної статті.

Обставинами, що пом,якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнав: повне визнання вини в ході досудового розслідування і в суді, сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття. Однак сукупність вказаних обставин суд обґрунтовано визнав не достатньою підставою для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Зважаючи на вище викладене, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неможливе без їх ізоляції від суспільства, а обставини, зазначені обвинуваченими та захисником в апеляційних скаргах, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, тому підстав для призначення обвинуваченим менш суворих покарань колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2