Справа № 694/1787/14-к Провадження №1-кп/694/116/14
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
на підставі угоди про визнання винуватості
27.10.2014 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в тому, що приблизно об 11 годині 25 липня 2014 року біля автобусної зупинки по вул. Кривошеї, 123 в м. Ватутіне Черкаської області, знайшов металевий предмет, зовні схожий на штик-ніж, який вирішив зберігати при собі для власних потреб. Приблизно об 11 годині 09 серпня 2014 року ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, був затриманий працівниками міліції по вул. Шостацького в с. Чичиркозівка Звенигородського району Черкаської області, та в нього під час проведення особистого огляду речей був виявлений та вилучений металевий предмет, який згідно висновку експерта № 1/925 від 23 серпня 2014 року є холодною зброєю колючої дії багнетом російським до 7, 62 мм гвинтівок системи Мосіна зразка 1891/30 рр., основного варіанту, заводського виробництва СРСР, який він носив без передбаченого законом дозволу.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування досягнуто згоди між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 щодо укладання угоди про визнання винуватості.
1. Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, а також співпрацювати з правоохоронними органами у виявлені та припинені інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
2. Сторони погоджують на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді громадських робіт на строк сто двадцять годин.
3. Підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а для підозрюваного також відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
4. Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і всіх положень складеної угоди.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.
5. Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Угода про визнання винуватості підписана сторонами та разом із обвинувальним актом надійшла до суду.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Потерпілих від кримінального правопорушення немає.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у підготовчому судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Прокурор ОСОБА_5 вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, як таку, що відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої в угоді міри покарання.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речовий доказ багнет російський до 7,62 мм гвинтівок системи Мосіна зразка 1891/30 рр - відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України передати до криміналістичної колекції НДЕКЦ УМВС України в Черкаській області (а.с. 18, 19).
Процесуальні витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні складають 196 грн. 56 коп. та на підстав ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (а.с. 15).
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Звенигородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , укладену 02 вересня 2014 року в м. Звенигородка.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадський робіт строком на сто двадцять годин.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речовий доказ, а саме багнет російський до 7,62 мм гвинтівок системи Мосіна зразка 1891/30 рр, який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області, після набрання вирком законної сили - передати до криміналістичної колекції НДЕКЦ УМВС України в Черкаській області.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні в сумі 196 (сто дев`яносто шість) грн. 56 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1