Справа №485/2369/14-к 05.01.2015 05.01.2014 05.01.2014
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2014 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2014 року, якою відмовлено в задоволені подання Снігурівської виправної колонії №5 про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
за участю учасників судового провадження.
прокурора ОСОБА_6
Засуджений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та звільнити його від подальшого відбуття покрання умовно-достроково.
Оскаржуваною ухвалою суду відмовлено в задоволенні подання Снігурівської виправної колонії №5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .
Провадження № 11кп/784/800/14 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_7
Категорія: умовно-дострокове звільнення Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_3 .
На обґрунтування своїх вимог засуджений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що свою провину повністю усвідомив, має заохочення, став на шлях виправлення. На його думку, суд безпідставно відмовив у задоволенні подання ВК про його умовно дострокове звільнення.
Судом 1-ої інстанції встановлено, що 19 листопада 2014 року адміністрація Снігурівської ВК №5 за погодженням із спостережною комісією Снігурівської райдержадміністрації звернулася до суду з поданням, в якому просила розглянути питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .
Відмовляючи в задоволенні подання, суд 1-ої інстанції послався на те, що протягом усього часу відбування покарання засуджений допускав порушення дисципліни і режиму утримання, за що отримав 6 стягнень, які погашені, але свідчать про його схильність до вчинення правопорушень. В попередніх установах виконання покарань характеризувався негативно. Лише стає на шлях виправлення. Йому було двічі відмовлено у достроковому звільненні за хворобою. Відсутні дані щодо вжиття ОСОБА_5 заходів до відшкодування потерпілому шкоди.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного за умисний особливо тяжкий злочин.
ОСОБА_5 засуджений апеляційним судом Івано-Франківської області за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ст. 353 КК України до остаточного покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Тобто станом на 05.01.2014 р. ОСОБА_5 відбув 9 років 2 місяці 04 дні, тобто більше трьох чвертей призначеного покарання.
Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_5 , відбуваючи призначене судом покарання у Снігурівській виправній колонії №5, отримав 12 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Наявність у ОСОБА_5 стягнень не може бути врахована судом під час вирішення питання про його умовно-дострокове звільнення, оскільки всі накладені на нього стягнення було погашено.
Наявність негативних характеристик ОСОБА_5 з попередніх місць утримання не може свідчити про те, що останній на шлях виправлення не став, оскільки за останнім місцем утримання Снігурівською виправною колонією №5 засуджений характеризується позитивно.
Так, з наданої характеристики вбачається, що з 22 січня 2009 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Снігурівській виправній колонії №5 Миколаївської області. Під час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 12 разів начальником установи. Один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності начальником відділення, стягнення погашено в установленому законом порядку. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи покарань відноситься з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Намагається підвищувати свій загальноосвітній рівень знань та рівень самоосвіти. Відвідує бібліотеку відділення, читає художню літературу та періодичні видання. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та листування, два рази користувався довгостроковими та три рази короткостроковими побаченнями з рідними (а.с. 4).
Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення (крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою та ставленням до праці в процесі відбуття покарання.
Дані, які містяться в особовій справі про заохочення засудженого, відсутність непогашених стягнень та його позитивна характеристика свідчать про те, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, тому ухвала суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою подання адміністрації Снігурівської виправної колонії №5 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 необхідно задовольнити.
Станом на час апеляційного розгляду невідбута частина покарання становить 2 роки 9 місяців 26 днів.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 532, 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2014 року, якою відмовлено в задоволені подання Снігурівської виправної колонії №5 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , скасувати та постановити свою ухвалу, якою подання Снігурівської виправної колонії №5 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 задовольнити.
На підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково звільнити від відбування покарання за вироком апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2006 року на не відбутий строк - 2 роки 9 місяців 26 днів.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: