Справа № 11-786/2007
року Головуючий
у 1 інстанції: Калантаєнко П.С.
190 ч. 2 КК Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Сумської області у складі:

Головуючого
Безверхого О.М. Суддів Моїсеєнко Т.М. , Сахнюка В.Г. З участю прокурора Друченко Т.В.
Засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 6 вересня 2007 року яким ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Конотоп,
мешканець АДРЕСА_1, раніше
судимий: 20.04.2007р. за ст. 186 ч.
2, 69 КК України до позбавлення волі на
строк 2 роки. Згідно ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 2 роки.

засуджений
за ст.
190 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно
до ст.
71 КК України, за сукупністю
вироків, до призначеного покарання

частково
приєднана невідбута частина покарання за вироком Конотопського міськрайонного
суду

Сумської області
від 20 квітня 2007 року у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначене

покарання до
позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Сумській

області судові
витрати в сумі 117, 70 грн.

Відповідно
до вироку суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за скоєння злочину за
слідуючих обставин:

21
червня 2007 року о 19 год.
30 хв. ОСОБА_1 знаходячись на вул.
Інтернатна м. Конотоп, Сумської області зустрів свого знайомого ОСОБА_2, у якого був мобільний телефон « Сіменс СХ - 75 ». ОСОБА_1
вирішив заволодіти мобільним телефоном потерпілого і з цією метою попрохав дати
йому мобільний телефон, щоб послухати
музику. ОСОБА_2 погодився
і передав ОСОБА_1 свій мобільний телефон,
а сам відійшов на декілька хвилин. Скориставшись відсутністю
потерпілого, ОСОБА_1 заволодів мобільним
телефоном ОСОБА_2 марки «
Сіменс СХ - 75» вартістю 750 грн. зі стартовим пакетом « Діджус» вартістю 25
грн. та грошима на рахунку в сумі 25 грн.

В
поданій апеляції засуджений ОСОБА_1 просить пом'якшити призначене йому
покарання, обмежившись відбутим строком
або призначити покарання у виді штрафу,
врахувавши його щире каяття,
молодий вік, позитивні
характеристики, наявність хворих матері
та бабусі, які

потребують
його піклування, необхідність
закінчити навчання в ПТУ № 20 м. Конотопа та застосувати відносно нього Закон
України « Про амністію».

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, думку прокурора про залишення вироку без
зміни, а апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Не
перевіряючи висновки суду щодо встановлених фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази в
судовому засіданні не досліджувались,
колегія суддів вважає, що
винність засудженого ОСОБА_1 повністю знайшла своє підтвердження в судовому
засіданні, злочинні дії ОСОБА_1 вірно
кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України. При цьому суд врахував і
всі ті обставини на які засуджений послався в своїй апеляції.

Що
стосується покарання, яке суд призначив
засудженому ОСОБА_1, то воно відповідає
вимогам ст. 65 КК України.

Як
вбачається з вироку, при призначенні
покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, даних про особу засудженого, а також враховані обставини, що пом'якшують покарання.

Призначивши
спочатку ОСОБА_1 покарання в межах санкції закону за яким його засуджено, суд призначив йому покарання за сукупністю
вироків, частково приєднавши невідбуте
покарання за попереднім вироком. При
цьому суд виходив з того, що остаточне
покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за
попереднім вироком.

Тому
призначене ОСОБА_1 покарання, на думку
колегії суддів, є необхідним і достатнім
для його виправлення та попередження нових злочинів і підстав для його
пом'якшення не вбачається.

Що
стосується вимог засудженого ОСОБА_1 про застосування відносно нього Закону
України « Про амністію», то воно є
необгрунтованим, оскільки ОСОБА_1 скоїв
злочин 21 червня 2007 року, тобто після
набрання чинності Закону України « Про амністію» від 19 квітня 2007 року, який набрав чинності 9 червня 2007 року.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 362,
365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 6 вересня 2007 року
відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а
апеляцію ОСОБА_1 - без

задоволення.