АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/563/15 Справа № 695/1213/15-к Категорія: ч. 2 ст. 389 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси у приміщенні апеляційного суду Черкаської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Драбівці Золотоніського району Черкаської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживаючий в АДРЕСА_2 , українця, громадянин України, не працюючий, освіта середня, не одружений, має на утриманні одну малолітню та двох неповнолітніх дітей, раніше судимий:

1) 16.07.2010 р. Золотоніським міськрайонним судом за ч.З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік; 31.05.2011 р. постановою Золотоніського міськрайонного суду скасовано звільнення від відбуття покарання та направлено до місць позбавлення волі строком на 3 роки;

2) 17.02.2012 р. Золотоніським міськрайонним судом за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 16.07.2010 р. та остаточно призначено до відбуття покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі; 29.10.2013 р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси на підставі ст. 82 КК України не відбуту частину строку покарання замінено на більш м`яке у вигляді виправних робіт строком на 8 місяців 1 день з відрахуванням 10 % заробітної плати на користь держави;

3) 11.11.2014 р. Золотоніським міськрайонним судом за ч.1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 8500 грн., а відповідно до ст.71, 72 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання покарання призначене за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 17.02.2012 року та ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.10.2013 року і остаточно призначено покарання у вигляді виправних робіт 7 місяців 21 день з відрахуванням 10 % заробітної плати в доход держави та штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України з призначенням йому покарання - 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 11.11.2014 року у виді 1 місяця обмеження волі і остаточно призначено покарання 2 роки 1 місяць обмеження волі та штраф у розмірі 500 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (8500 грн.).

На підставі ст. 75 КК України вирішено звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він, будучи засудженим 11 листопада 2014 року Золотоніським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у вигляді виправних робіт строком на 7 місяців 21 день з відрахуванням 10% заробітної плати , в дохід держави та штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., будучи 12 січня 2015 року ознайомлений Золотоніським МРП КВІ під підпис з порядком та умовами відбування покарання у вигляді виправних робіт, що йому було видано направлення до Золотоніського міськрайонного центру зайнятості, з зобов`язанням в 15-ти денний термін влаштуватись на роботу та за результатами звергнення був направлений до ПП «Золотоніська птахофабрика» для проведення співбесіди в зв`язку з наявною підходящої роботи або стати на облік центру зайнятості, а також, що йому були встановлення дні явки до інспекції на реєстрацію 1-й та 3-й четвер кожного місяця, не з`являвся до Золотоніським МРП КВІ на реєстрацію 15.01.2015 р., 05.02.2015 р., 19.02.2015 р., 05.03.2015 р., за що йому неодноразово і зокрема 20.02.2015 року виносились письмові попередження про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України, в подальшому на письмові виклики до інспекції не з`являвся, не виконував обов`язок працювати, не вжив заходів з метою працевлаштування, протягом строку, визначеного вироком суду, тим самим ухилявся від відбування покарання у виді виправних робіт, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність за це. Внаслідок умисного ухилення від відбування покарання, ОСОБА_9 не відбув 7 місяців 21 день виправних робіт.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок Золотоніського міськрайонного суду від 27.04.2015 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання і виключити з резолютивної частини вироку рішення суду про призначення ОСОБА_9 покарання на підставі ст.ст. 71,72 КК України і вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 389 КК України на 2 роки 1 місяць обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу прокурора, який її подав, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , який покладається на справедливе рішення апеляційного суду та просить залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за які його засуджено, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України та призначення останньому покарання за цим законом (2 роки обмеження волі) у апеляційній скарзі прокурора фактично не оскаржується.

Доводи прокурора про неправильність застосування судом у даному провадженні ст.. 71 КК України є необґрунтованими.

Згідно ст.71 КК України, коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила повий злочин, а також коли повий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили, покарання призначається за кількома вироками. При цьому суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частин покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

У даному випадку кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, у вчиненні якого за вироком суду від 27.04.2015 року визнаний винним ОСОБА_9 , вчинено після постановлення вироку Золотоніським міськрайонним судом від 11.11.2014 року і до повного відбуття засудженим призначеного йому покарання (з урахуванням заміни на більш м`яке), невідбута частина якого склала 7 місяців 21 день виправних робіт з відрахуванням 10% заробітної плати в дохід держави та штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. Тому суд відповідно до вимог ст. 71 КК України правильно призначив ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання (2 роки обмеження волі) невідбуту частину покарання за попереднім вироком (7 місяців 21 день виправних робіт), із застосуванням ст. 72 КК України та остаточно призначив покарання 2 роки 1 місяць обмеження волі та відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України визначив, що основне покарання у виді штрафу при призначенні сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і викопуються самостійно.

Таким чином, в апеляційній скарзі прокурор безпідставно вимагає змінити вирок та виключити з резолютивної частини вироку законне і обґрунтоване рішення суду про призначення обвинуваченому покарання на підставі ст. ст. 71, 72 КК України. Помилковим і не відповідним процесуального закону та вироку суду є і вимога прокурора вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі у разі виключення застосування ст. 71 КК України (без вимоги прокурора про скасування вироку внаслідок м`якості призначеного покарання або неправильного застосування кримінального закону з постановленням нового вироку).

Питання щодо перевірки законності застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ст. 75 КК України у апеляційній скарзі прокурором не порушено.

За вказаних обставин колегія суддів не має підстав для зміни або скасування вироку місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 без задоволення.

Дана ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :