ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року травня 29 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

у підготовчому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 064 0001805, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Дніпропетровськ, українця за національністю, з базовою вищою освітою, не одруженого, бездітного, який мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29 квітня 2015 року близько 17 години 25 хвилин в м. Дніпропетровську в приміщенні магазину «Простор» на бульварі Платонова, 3Б, з метою обернення на свою користь декоративної косметики ОСОБА_5 з користі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно взяв з прилавку та крадькома сховав в кишеню одягнених на нього штанів жіночу туш торгівельної марки «Bourjois Twist Up the Volume» артикулу 380523, тим самим таємно заволодів майном, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль-Д», вартістю у 303 гривень 20 копійок, яким розпорядився на власний розсуд, залишивши місце злочину.

Під час досудового розслідування підозрюваний уклав угоду про примирення з потерпілим від злочину за ч. 1 ст. 185 КК України. За змістом цієї угоди, що відповідає приписам ст. 471 КПК України, підозрюваний і потерпілий визнали істинність встановлених вище обставин відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого в обвинувальному акті, та погодилися на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, у виді штрафу в сумі 850 гривень. Суд не вбачає в угоді взятих на себе підозрюваним зобов`язань, які він, очевидно, не мав би можливості виконати.

Представник потерпілого, діючи в інтересах останнього відповідно до ст. 58 КПК України на підставі довіреності від 30.03.2015, чинної до 30.03.2016 без застережень щодо обмежень в представництві, та підозрюваний скріпили своїми підписами угоду 26 травня 2015 року в приміщенні Прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська, підтверджуючи свою обізнаність з обмеженнями в праві оскарження вироку внаслідок укладення цієї угоди та затвердження її судом, що передбачені ст.ст. 394, 424 КПК України. Підозрюваний письмово відмовився від свого права на допит свідків обвинувачення, від права на виклик свідків і подання доказів, що могли б свідчити на його користь, а також від права вимагати від прокурора і потерпілого доведення під час судового розгляду кожної обставини злочину, поставленої йому за вину, про що власноруч розписався в цій угоді. Взамін, потерпілий свідомо поступився правом на зміну в подальшому розміру відшкодування шкоди і правом вимагати притягнення підозрюваного до відповідальності за злочин інакше як відповідно до формулювання цього обвинувачення. Тобто, як вбачається з угоди, її сторони на свій розсуд, ґрунтуючись на взаємних поступках, вільно розпорядилися лише своїми матеріальними і процесуальними правами, що відповідає принципу диспозитивності за ч. 1 ст. 26 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших третіх осіб, яких умови цієї угоди не стосуються.

Обвинувачений і представник потерпілого в судовому засіданні пояснили суду, що угоду вони уклали добровільно без впливу будь-якої обставини, необумовленої в угоді. Клопотань про виклик для допиту осіб з приводу жорстокого чи нелюдського поводження, тощо, яке б порушило свободу від самовикриття, обвинувачений не заявив, стверджуючи про відсутність у нього скарг на органи досудового розслідування та прокурора. Представник потерпілого, в свою чергу, наполягав на досягненні домовленостей про справедливу сатисфакцію та дійсності примирення. Відповідно, суд переконався у судовому засіданні в добровільності укладення угоди і в досягненні примирення за відсутності, поза всяким розумним сумнівом, обґрунтованих підстав стверджувати про протилежне.

Як вбачається з витребуваних судом документів, на підставі яких укладена угода, фактичні дані заяви про вчинення злочину (т. 1 а.с. 5) в сукупності з відомостями про проведену інвентаризацію (т. 1 а.с. 10-11) вказують на недостачу належного ТОВ «Стиль-Д» товару, що являється предметом злочину, вартість якого за висновком експерта-товарознавця № 2091-15 від 18.05.2015 (т. 1 а.с. 29-34) складає 303 гривень 20 копійок. В причетності ОСОБА_5 до заволодіння чужим майном прямо викриває пред`явлення свідку його для впізнання під протокол від 22.05.2015 (т. 1 а.с. 45-48), за наслідками якого співробітник магазину «Простор» ОСОБА_6 вказала на обвинуваченого як на особу, яка 29 квітня 2015 року вчинила крадіжку косметики. З добутого відеозапису камер спостереження (т. 1 а.с. 24), визнаного речовим доказом (т. 1 а.с. 23), вбачається використаний обвинуваченим спосіб заволодіння майном власника магазину, що узгоджується з відомостями проведення за його участі та за участі свідка ОСОБА_6 слідчих експериментів під протокол від 26.05.2015 (т. 1 а.с. 49-54, 55-60).

Суд, оцінивши джерела добутих відомостей, що викривають обвинуваченого у причетності до заволодіння чужим майном, за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні в судовому засіданні в сукупності обставин, визнаних учасниками судового провадження істинними, дійшов висновку про достатність належних і допустимих доказів для встановлення фактичних підстав для визнання ОСОБА_5 винуватості у скоєному, яке згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України не викликає сумнівів у свободі самовикриття.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися в таємному заволодінні чужим майном, сторонами угоди правильно кваліфіковані крадіжкою за ч. 1 ст. 185 КК України, з приводу відповідальності за яку допускається укладення угоди згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого з`ясовано, що ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання.

Збитки у вартісному вираженні викраденого відшкодовані обвинуваченим на досудовому слідстві (т. 1 а.с. 24), що підтвердила в судовому засіданні представник потерпілого.

Таким чином, в укладеній угоді про примирення покарання узгоджене з врахуванням характеру і тяжкості обвинувачення та інших обставин на загальних засадах призначення покарання за ст.ст. 1, 65 КК України, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства в охороні прав і свобод людини та громадянина, власності, у невідворотності справедливого покарання в міру своєї вини.

Суд, перевіривши законність угоди, за стійким внутрішнім переконанням вважає за можливе її затвердити з ухваленням цього вироку, оскільки в судовому засіданні не встановлені обставини, які б тому перешкоджали відповідно до ст. 474 КПК України.

Розв`язуючи питання про вид і міру покарання одночасно із затвердженням угоди про примирення, суд, керуючись правосвідомістю, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та відомостей про особу винного в силу ч. 5 ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Процесуальні витрати згідно з ст. 124 КПК України покладаються на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Затвердити укладену ОСОБА_5 26 травня 2015 року угоду про примирення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Стиль-Д» за ч. 1 ст.185 КК України під страхом скасування цього вироку протягом п`яти років давності притягнення до кримінальної відповідальності з призначенням судового розгляду в загальному порядку на випадок невиконання умов угоди.

ОСОБА_5 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні передбаченої за ч. 1 ст. 185 КК України крадіжки з призначенням узгодженого покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

DVD-R диск з записом камер відеоспостереження, протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 123 гривні з призначенням платежу: «за послуги НДІСЕ, висновок експерта № 2091-15 від 18.05.2015», поклавши процесуальні витрати на рахунок обвинуваченого.

Вирок набирає законної сили із плином 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, протягом яких підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги потерпілим і обвинуваченим з підстав порушення порядку розгляду угоди і призначення неузгодженого покарання, а так само прокурором виключно з підстав затвердження угоди, яка не підлягає укладенню в рамках цього кримінального провадження. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору негайно.
Головуючий