АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/938/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: застосування амністії
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

представника Київського МРВ КВІ

УДПтСУ в Харківській області - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою Київського районного суду м. Харкова відмовлено в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до неї положень Закону України «Про амністію у 2014 році».

На обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що призначене покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2013 року ОСОБА_7 відбула, іспитовий строк сплинув.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду, застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2014 році». Посилається на те, що суд, відмовляючи у застосуванні амністії, помилково виходив з того, що вона відбула призначене покарання, оскільки встановлений іспитовий строк сплинув. Вказує, що вона не була звільнена судом від призначеного покарання за вироком від 05.07.2013 року в порядку ст. 78 КК України, у зв`язку з чим, немає підстав для висновку, що вона відбула призначене покарання, а тим більше відмовляти їй у задоволенні заяви про застосування до неї амністії відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Кім того, вказує, що апеляційний суд повинен враховувати роз`яснення ВССУ в інформаційному листі № 223-757/0/4-14 від 26.05.2014 року «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін» щодо можливості повторного розгляду питання застосування амністії та обов`язку суду застосування амністії при наявності до того законних підстав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_7 , яка просила застосувати до неї положення п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 року», з`ясувавши думку прокурора, який вважав за необхідне скасувати ухвалу суду, задовольнити апеляційну скаргу засудженої та застосувати до неї положення Закону України «Про амністію у 2014 року», інспектора КВІ, яка підтримала апеляційну скаргу засудженої та вважала за необхідне застосувати до неї положення п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію 2014 року», перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2014 року ОСОБА_7 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з заявою про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки вона має малолітнього сина ОСОБА_10 , 2009 року народження, що є її правом гарантованим державою.

Підставою для прийняття судом першої інстанції рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році», слугувала та обставина, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.07.2014 року в задоволенні подання заступника начальника Київського МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області про застосування до засудженої ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено, оскільки вона відмовилася від застосування до неї зазначеного Закону, а також те, що ОСОБА_7 відбула призначене покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2013 року, іспитовий строк сплинув.

Вказані висновки суду є помилковими.

Так, подання заступника начальника Київського МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області про застосування до засудженої ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році» судом по суті не розглянуто, не перевірено чи є ОСОБА_7 особою, до якої можуть бути застосовані положення Закону України «Про амністію у 2014 році».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в період визначеного Ленінським районним судом м. Харкова іспитового строку ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 302 КК України.

Згідно з ч.3 ст. 71 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Невідбутою частиною покарання, в тому числі, є покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням ( статті 75, 78, 79, 104 КК України).

Таким чином, ОСОБА_7 не відбула призначене покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2013 року.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджена 05.07.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, тобто за умисний злочин, який згідно ст.12 КК України не є тяжким чи особливо тяжким.

ОСОБА_7 має малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого вона не позбавлена батьківських прав. (особова справа а.с.28, 34)

Обставин, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.8 Закону України Про амністію у 2014 році, які унеможливлюють застосування акту амністії до засудженої ОСОБА_7 , не встановлено.

За таких обставин, до ОСОБА_7 може бути застосовано положення п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», на що дала згоду засуджена.

З огляду на наведене, згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нової ухвали у порядку п.4 ч.1 ст.407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Київськогорайонного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року про відмову у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2014 році» скасувати.
Клопотання засудженої ОСОБА_7 задовольнити, застосувати до ОСОБА_7 положення п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити її від відбування покарання, призначеного вирокомЛенінського районного суду м. Харкова від 05.07.2013 року.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді: