1-кп/214/183/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

за участю потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0002205 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 29 вересня 2009 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 307 ч.1, 69, 309 ч.2, 69, 79 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 09 грудня 2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 28 липня 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 15 вересня 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 15 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 22 січня 2015 року Центрально Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2014 року, призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , повторно, 30 травня 2014 року близько 12.00 годин, знаходячись біля будинку № 37 по пр. Гагаріна в Саксаганському районі м. Кривого Рогу,з метою заволодіння особистим майном ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його протиправні дії очевидні для потерпілої ОСОБА_8 та оточуючих, із застосуванням насильства, яке виразилось в тому що ОСОБА_5 із силою зірвав із шиї потерпілої ОСОБА_8 ланцюжок із золота вагою 20 гр. плетінням «Бісмарк» 585 проби, вартістю 6000 грн., ланцюжок вагою 10 гр. плетінням «Спіраль» 585 проби, вартістю 1500 грн. із кулоном із зображенням «Божої Матері» вагою 3 гр. 585 проби, вартістю 500 грн. спричинивши при цьому останній фізичний біль, таким чином відрито викрав вказане майно потерпілої ОСОБА_8 , яке утримуючи при собі зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним на свій розсуд, звернувши його на свою користь. В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_8 був завданий збиток на загальну суму 8000 грн.та спричинений фізичний біль.

Крім того, ОСОБА_5 , повторно, 31 травня 2014 року близько 17.00 годин, знаходячись біля будинку № 31 по пр. Миру в Саксаганському районі м. Кривого Рогу,з метою заволодіння особистим майном ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його протиправні дії очевидні для потерпілої ОСОБА_6 , із застосуванням насильства, яке виразилось в тому що ОСОБА_5 із силою зірвав із шиї потерпілої ОСОБА_6 ланцюжок із золота вагою 13 гр. плетінням «Кардинал» 585 проби, вартістю 4000 грн., із кулоном із золота із зображенням «Божої Матері» вагою 4 гр. 585 проби, вартістю 2000 грн., спричинивши при цьому останній фізичний біль, таким чином відрито викрав вказане майно потерпілої ОСОБА_6 , яке утримуючи при собі зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним на свій розсуд, звернувши його на свою користь. В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_6 був завданий збиток на загальну суму 6000 грн.та спричинений фізичний біль.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Як встановлено показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 винним себе не визнав повністю. Під час досудового розслідування його, обвинуваченого викликали до ОСОБА_9 , в той час перебував під вартою та рахувався за Центрально-міським судом м. Кривого Рогу. Оговорив себе з особистих міркувань. 30 та 31 травня 2014 року перебував в м. Кривому Розі, під вартою, в лікарнях не знаходився. В Саксаганському РВ доставили в кабінет №403, де знаходилися робітники міліції на ім`я « ОСОБА_10 », « ОСОБА_11 ». Ці робітники запитали чи вчиняв він ще якісь злочини, показали фотокартку потерпілої ОСОБА_6 , заявив, що злочин відносно ОСОБА_6 вчиняв. В Саксаганському РВ був 3-4 рази, насильства до нього не застосовували. Разом з ним з СІЗО викликали особу на ім`я « ОСОБА_12 », якому розповідав, що зізнався в злочинах, які насправді не вчиняв. Цій ОСОБА_12 був статистом при проведенні впізнання.

Додатковими показаннями обвинуваченого, наданими після допиту свідка ОСОБА_13 встановлено, що дійсно ОСОБА_13 на його прохання здавала до ломбардів два золотих ланцюжки, які він їй давав. Обидва ланцюжка купив у знайомого. Перший ланцюжок ОСОБА_13 здавала в районі 96 кварталу. Цій ланцюжок належав йому, обвинуваченому. Другий ланцюжок він викрав у потерпілої, за що був засуджений Дзержинським районним судом. Перший ланцюжок купив у ювеліра на ім`я « ОСОБА_14 » приблизно в 2013 році у дворі будинку АДРЕСА_3 , цій ланцюжок замовляв ОСОБА_14 , хто та коли познайомив з ОСОБА_14 , не пам`ятає. Ланцюжок, який купив у ОСОБА_14 , носив, цій ланцюжок бачила його, обвинуваченого дівчина.

Додатковими показаннями обвинуваченого, наданими після допиту свідка ОСОБА_15 встановлено, що не згоден з показаннями свідка ОСОБА_15 . Далі показав, що можливо ОСОБА_15 не бачила золотий ланцюжок, який він купив у ОСОБА_14 .

Змінивши показання обвинувачений зазначив, що 30 травня 2014 року на пр. Гагаріна зірвав з шиї жінки ланцюжок чи два, визнає, що 31 травня 2014 року вчинив грабіж відносно потерпілої. Просить вірити показанням, в яких визнає вину.

Як встановлено показаннями потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого до подій, пов`язаних з даною справою, не знала. 31 травня 2015 року, коли йшла по вулиці, до неї с заду підбігав обвинувачений та зірвав з шиї золотий ланцюжок з кулоном, яка впала на землю. Обвинувачений став піднімати ланцюжок, тому добре розгляділа його. В подальшому впізнала обвинуваченого по фотокартці, впевнена, що ланцюжок зірвав саме обвинувачений, який перебуває в залі суду. Обвинувачений в момент вчинення злочину був одягнутий бриджі, футболку чи сорочку голубого кольору, кросівки, чорні окуляри. Про цю подію розповідала своєму чоловіку ОСОБА_16 , казала, що добре роздивилася обвинуваченого, про те, як проходило впізнання також розповідала чоловіку. В неї нема родичів, які працюють в правоохоронних органах. При проведенні впізнання були присутні поняті, кого саме впізнати їй ніхто не казав.

Під час проведення очної ставки між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим, останній пояснив, що в нього були брюки бриджі, сорочці або футболки голубого кольору не було, не знає причин, з яких би потерпла його оговорила. Потерпіла на очній ставці підтвердила свої показання.

Показаннями свідка ОСОБА_17 встановлено, перебуваючи на робочому місці в магазині «Зоомагазин» почула з вулиці крики жінки, коли вийшла, то побачила жінку, яка щось казала по телефону, що сталося не знає.

Показаннями свідка ОСОБА_18 встановлено, що перебуваючи в своїй квартирі в будинку АДРЕСА_4 почула з вулиці жіночій крик. Коли виглянула у вікно, то побачила, що кричить жінка, з якою поряд була дитина, побачила, що від цієї жінки убігає якісь чоловік. Коли вийшла до цієї жінки, остання розповіла, що в неї зірвали ланцюжок, що розгляділа ту особу, яка зірвала ланцюжок, що ця особа підійшла с заду, зірвав ланцюжок, сказав: «Пробач» та втік. На шиї жінки бачила почервоніння.

Показаннями свідка ОСОБА_13 встановлено, що знає обвинуваченого, стосунки нормальні, обвинувачений є хлопцем її подруги ОСОБА_15 . Приблизно в червні 2014 року обвинувачений подзвонив її, коли перебувала у знайомій та попросив допомогти здати в ломбард золотий ланцюжок, на що погодилася. Далі обвинувачений заїхав за нею та разом поїхали в район «Трампарк», де обвинувачений показав ломбард, а вона здала золотий ланцюжок, який дав обвинувачений. За ланцюжок отримала 1900 грн., документів не оформлювала, гроші віддала обвинуваченому. Від ломбарду обвинувачений та вона поверталися окремо. Чи був ланцюжок розірваним не пам`ятає, кулону на ланцюжку не було. ОСОБА_5 не розповідав звідки в нього ланцюжок, пояснював, що сам не може здати ланцюжок, так як не має паспорта. Через 5 днів після цього знов на прохання обвинуваченого здавала ланцюжок в ломбард в районі 96 кварталу.

Показаннями свідка ОСОБА_15 встановлено, що проживає разом з обвинуваченим з 2009 року, якось дарувала обвинуваченому срібний ланцюжок. За весь час спільного проживання у обвинуваченого золотого ланцюжка не було, ніколи не бачила, щоб обвинувачений носив золотий ланцюжок. Вона, свідок, навчалася, отримувала стипендію, обвинувачений працював неофіційно. Обвинувачений ніколи не розповідав, що комусь замовив для себе золотий ланцюжок, що йому хтось виготовив золотий ланцюжок. Під час спільного життя грошей не завжди вистачало. 30 та 31 травня 2014 року перебувала з 8 до 15 годині на практиці, де в цій час знаходився обвинувачений не знає.

Показаннями свідка ОСОБА_19 встановлено, що присутнього в залі судового засідання обвинуваченого він впізнає невпевнено, так як події, свідком яких був, сталися рік тому. 30 травня 2014 року він бачив, як особа зірвали у жінки ланцюжок. Це сталося на правій стороні проспекту Гагаріна, якщо рухатися до пл. Горького, в районі 96 кварталу. Особа, яка зірвала ланцюжок забігла через арку у двори житлових будинків. Уточнивши показання, свідок зазначив, що перебуваючи на пр. Гагаріна почув крик жінки, повернувшись в сторону, звідки був крик, побачив, як чоловік убігає, від жінки середнього віку убігала одна особа. На крик жінки повернувся швидко. З ним, свідком в подальшому проводилося впізнання, він впізнав серед представлених осіб ту людину, яка убігала. При проведенні впізнання ніяких підказок, кого саме впізнати йому, свідку, ніхто не робив. В пред`явленому йому протоколі впізнання(т.№2, а.с. 40-42) маються його, свідка підписи, на фото є його зображення.

При проведенні очної ставки між обвинуваченим та свідком ОСОБА_19 останній підтвердив свої показання. Обвинувачений показав, що не причетний до вчинення подій, про які показав свідок, раніше свідка не знав, причини з яких би свідок давав неправдиві показання не знає.

Як вбачається з протоколу огляду (т.№2, а.с.11-15), проведеного 30 травня 2014 року з 13 год. 05 хв. до 13 год. 30 хв., місцем події є ділянка місцевості, розташована біля будинку №37 по пр. Гагаріна в м. Кривому Розі.

Як вбачається з акту (т.№2, а.с.11-15), 30 травня 2014 року з 12 год. 40 хв. до 13 год. 20 хв. службовий розшуковий собак від місця події повів у двір між будинками.

Як вбачається з протоколу впізнання (т№2, а.с.30-32), потерпіла ОСОБА_8 , серед представлених їй осіб не може впізнати особу, яка її пограбувала.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, показання потерпілої, показання свідків, протокол огляду, акт, протокол впізнання, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає, що цій доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений відкрито заволодів майном потерпілих. Тому цій доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_6 , вважає, що цій доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що 31 травня 2014 року обвинувачений зірвав в неї золотий ланцюжок з кулоном. Тому цій доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_17 , вважає, що цій доказ непрямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що 31 травня 2014 року жінка на вулиці кричала. Тому цій доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_18 , вважає, що цій доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що почувши крик жінки, побачив що від неї вбігає чоловік, а потім жінка розповіла, що в неї невідома особа, яку розгляділа, зірвала ланцюжок. Тому цій доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_13 , вважає, що цій доказ непрямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що в червні 2014 року на прохання обвинуваченого здавала до ломбарду ланцюжки. Тому цій доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_15 , вважає, що цій доказ непрямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що за час сумісного проживання обвинувачений ніколи не носив на собі золотого ланцюжка, ніколи не казав, що хтось йому виготовив золотий ланцюжок. Тому цій доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_19 , вважає, що цій доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що 30 травня 2014 року особа, схожа на обвинуваченого, зірвала у жінки ланцюжок на проспекті Гагаріна та забігла у двори житлових будинків. Тому цій доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому протокол огляду, вважає, що цій доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, місце вчинення злочину. Тому цій доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому акт застосування собака, вважає, що цій доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, шляху, яким особа залишила місце вчинення злочину. Тому цій доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому протокол впізнання, вважає, що цій доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Тому цій доказ є не належним.

Показання потерпілої ОСОБА_6 стосовно того, що саме обвинувачений зірвав з неї ланцюжок суд вважає достовірними, так як вони узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , а підстав, з яких би потерпіла оговорювала обвинуваченого не добуто.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , суд вважає достовірними, так як підстав, з яких би цій свідок оговорювала обвинуваченого не добуто.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , суд вважає достовірними, так як підстав, з яких би цій свідок оговорював обвинуваченого не добуто, а його показання узгоджуються з показаннями потерпілої.

Показання обвинуваченого про те, що вчинив пограбуванні потерпілих суд вважає достовірними. При цьому суду враховує, що його показання, в яких він визнає вчинення пограбувань узгоджуються з достовірними показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_18 .

Показання ж обвинуваченого, в яких він первісно зазначав, що не вчиняв пограбувань спростовуються достовірними показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_18 .

Показання обвинуваченого, що він, мав в особистій власності золотий ланцюжок, саме цій а не добутий злочинним шляхом ланцюжок здавав в ломбард спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , про те, що за час сумісного проживання обвинувачений ніколи не носив на собі золотого ланцюжка, ніколи не казав, що хтось йому виготовив золотий ланцюжок. На переконання суду первісне заперечення обвинуваченим вчинення пограбувань, були обумовлені його бажанням пом`якшити відповідальність за вчинене. Тому суд вважає показання обвинуваченого, в тій частині, що він не вчиняв пограбувань, а продав належний йому особисто золотий ланцюжок, є недостовірними та відкидає їх.

Суд вважає, що та обставина, що потерпіла ОСОБА_8 не впізнала під час проведення впізнання обвинуваченого, не спростовує визнаних достовірними показань обвинуваченого, в яких він визнає факт вчинення злочину. На переконання суду наведена під час впізнання потерпілою ОСОБА_8 обставина, яка перешкоджала їй впізнати обвинуваченого, а саме сплив часу, е переконливою.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що: показання обвинуваченого в тій частині, що визнані достовірними; показання потерпілої; показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 ; протокол огляду; акт, у своїй сукупності та взаємозв`язку містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_5 .

В силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

ОСОБА_20 призначити покарання за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді ЧОТИРЬОХ (4) років позбавлення волі в кримінально виконавчій установі закритого типу.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України остаточне покарання ОСОБА_20 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2015 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, у вигляді ЧОТИРЬОХ (4) років ШЕСТИ (6) місяців позбавлення волі в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання обчислювати з 5 червня 2014 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1