АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/1003/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/399/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2015 р. м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 21.12.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001076 відносно:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично

проживаючого АДРЕСА_2 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні на вирок суду Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2015 р.
Вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3, із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 р.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить змінити вирок суду першої інстанції, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання, з випробуванням.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , просить змінити рішення суду першої інстанції, звільнити обвинуваченого від відбування призначеного вироком суду покарання, на підставі ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить скасувати вирок суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі.
В порядку п.4 ч.1 ст.420 КПК України, ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_6 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 р., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 р., а також, прокурор просить визнати, відносно обвинуваченого обставину, яка обтяжує його покарання - скоєння злочину у стані наркотичного сп`яніння, про що зазначити у мотивувальній частині вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
21.12.2014 р., приблизно о 09.00 год., обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ Daewoo Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по мокрому покриттю проїздної частини дороги вул.Мусоргського м. Кривого Рогу, з боку вул. Ватутіна у напрямку вул. Тімірязєва м.Кривого Рогу та, не врахувавши дорожню обстановку, не обрав необхідної швидкості, яка б надавала йому можливість безпечно керувати автомобілем, чим порушив вимоги п. п. 1.5., 2.3. б) та 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. ;

- 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. ;

- 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
В наслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ЗАЗ Daewoo Т13110, в районі зупинки громадського транспорту 16 міська лікарня м.Кривого Рогу, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка стояла на вказаній зупинці.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 було травмовано.

21.12.2014 р. ОСОБА_10 , знаходячись на стаціонарному лікуванні у КЗ Міська клінічна лікарня №8 померла від отриманих травм в результаті ДТП.

Згідно висновку експерта № 2463 від 06.01.2015 р. смерть ОСОБА_11 , наступила від сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток тулубу та кінцівок, тромбоемболією легеневих артерій та ускладнилася легенево-серцевою недостатністю, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів.

Між порушенням, Правил безпеки дорожнього руху України, водієм ОСОБА_6 , а саме вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України та наслідками, які настили - смертю потерпілої ОСОБА_11 , вбачається прямий причинний зв`язок.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного йому покарання, застосувати ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.

ОСОБА_6 вважає, що підставою для застосування до нього ст. 75 КК України, є те, що знаходячись під вартою з 25.12.2014 р. по теперішній час у слідчому ізоляторі, він відбув більше 5 міс. призначеного йому судом покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі, просить змінити рішення суду першої інстанції, на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування призначеного вироком суду покарання, з випробуванням, строком на 1 р.
Захисник вважає, що внаслідок неповноти дослідження судом першої інстанції особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не визнав і не врахував ряд обставин, які пом`якшують покарання, тому призначив його підзахисному занадто суворе покарання.
Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 добровільно з`явився до міліції із зізнанням у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, що він має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має власне житло, яке належить йому на праві власності, позитивно характеризується за місцем мешкання батьків, займається суспільно-корисною діяльністю, оскільки працює за цивільно-правовим договором з вересня 2013 р., і також позитивно характеризується за місцем роботи, щиро кається у скоєному, вибачився перед потерпілим, батьки обвинуваченого повністю відшкодували потерпілому завдані збитки, потерпілий у судовому засіданні не наполягав на суворому покаранні.

Прокурор, в апеляційній скарзі, просить скасувати вирок суду та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_6 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 р., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 р., а також визнати за обставину, яка обтяжує покарання - скоєння злочину у стані наркотичного сп`яніння, про що зазначити у мотивувальній частині вироку.
Прокурор вважає, що суд першої інстанції, незаконно, виключив із обвинувачення ОСОБА_6 , обставину, яка обтяжує його покарання - вчинення злочину у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, оскільки це доведено матеріалами кримінального провадження, показаннями спеціаліста ОСОБА_13 , який проводив обстеження обвинуваченого.
На думку прокурора, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненного злочину, особу обвинуваченного і призначив йому мінімальне покарання.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, обвинувачений, підтримав свою і захисника апеляційні скарги, заперечував протии задоволення апеляційної скарги прокурора, просив змінити вирок суду і застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, захисник ОСОБА_7 , підтримав свою і обвинуваченого апеляційні скарги, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив змінити вирок суду, застосувавши ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, з випробуванням, строком на 1 р.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, в повному обсязі, скасувати вирок суду, ухвалити сві вирок, яким ОСОБА_6 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 р. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 р., а також визнати за обставину, яка обтяжує покарання - скоєння злочину у стані наркотичного сп`яніння, про що зазначити у мотивувальній частині вироку.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання, в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого, захисника і прокурора не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів, вважає, що доводи, викладені, в апеляційних скаргах сторони захисту, щодо суворості призначеного покарання, сторони обвинувачення, щодо мякості призначеного покарання, а також, про незаконне виключення із обвинувачення обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченного - вчинення злочину у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, такими, що не підлягають задоволенню.
З матеріалів кримінального провадження видно, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КПК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, його особу, обставини які помякшують та обтяжують покарання, і, оцінивши їх, у сукупності, прийняв обгрунтоване рішення, призначивши обвинуваченому мінімальне покарання, в межах санкції ч.2 ст. 286 КПК України, з реальним відбування покарання, без застосування ст. 75 КК України.
Злочин вчинений ОСОБА_6 , у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, на момент скоєння злочину обвинувачений не працював, суспілько-корисною працею не займався.
Суд першої інстанції, урахував, що обвинувачений задовільно характеризується за місцем проживання (ар. пр. 117,т.1), в силу ст. 89 КК України, не судимий (ар. пр.107, т.1), має постійне місце проживання (ар. пр.108, 109, т.1), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра(ар.пр. 115,116,т.1), потерпілий не наполягає на його суворому покаранні.
Обставинами, які помякшують покарання, суд визнав добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди, обставини, які б обтяжували покарання судом не встановлені.
Приймаючи рішення про неможливість застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував обставини вчиненного ним злочину, тяжкість наслідків - заподіяння смерті пішоходу ОСОБА_11 , а також, що обвинувачений не намагався надати будь-яку допомогу потерпілій, заливши місце дорожно-транспортної пригоди, не дочекавшись швидкої допомоги, співробітників міліції.
Крім того, ОСОБА_6 порушував вимоги запобіжного заходу - домашнього арешту (ар. пр. 135-136,т.1), у звязку з чим, йому було зменено запобіжний захід на тримання під вартою (ар. пр.139-140, т.1).
Доводи захисника ОСОБА_7 , про щире каяття обвинуваченого у вчиненному злочині, про його явку з повинною, про те, що він працює за цивільно-правовим договором з вересні 2013 р., що на його утриманні знаходиться дитина, а також інші надані до апеляції додатки, є надуманими, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів, про які заявляє захисник у скарзі.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про виключення із обвинувачення ОСОБА_6 , обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, законними, оскільки докази, які б підтверджували, що ОСОБА_6 , в момент вчиннення злочину, знаходився під дією наркотичних засобів, стороною обвинувачення не надані.
В матеріалах кримінального провадження(ар.пр.105,т.1) знаходиться медичний висновок від 25.12.2014 р., про огляд обвинуваченого, згідно якому 22.12.2014р. о 10.20 год., лікарь ОСОБА_14 , в приміщенні Криворізького психоневрологічного диспансеру, оглянув ОСОБА_6
25.12.2014 р. о 09.30 год., після проведення огляду, лікар склав висновок, де вказав, що на момент обстеження, обвинувачений перебував у стані сочетанного сп`яніння амфетамінами і метамфетамінами.
Результатів лабораторних досліджень, у зазначеному висновку не має, вони не долучені до висновку, у подальшому, стороною обвинувачення лабораторні дослідженя суду не надавалися, лікар спеціаліст, допитаний у суді першої інстанції також їх суду не надав.
У звязку з викладеним, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, обгрунтовано, виключив з обвинувачення обставину, яка обтяжує його покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, у звязку з вітсутністю доказів - лабораторних досліджень, відносно ОСОБА_6 , які б підтверджували його знаходження у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, в момент скоєння злочину.
Виходячи з викладеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції ретельно розглянув, усі надані докази, сторанами обвинувачення і захисту, і ухвалив законне рішення, у відповідності до ст.374 КПК України, покарання призначене ОСОБА_6 є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для скасування або зміни вироку суду не має.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні - залишити без задоволення, а вирок суду Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2015 р., яким ОСОБА_6 визнано виним і засуджено за ч.2 ст. 286 КК України - без змін.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3