АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 11-499/11 Головуючий у 1 й інстанції - Тимченко Доповідач - Чернусь К.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних

справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Чернусь К.П.,

суддів: Волошка С.Г., Чебикіна В.П.,

за участю прокурора Харів Н.А.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2010 року ОСОБА_1, 10 вересня 1990 року

народження, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1

району Дніпропетровської області, громадянин України,

раніше судимий:

- 8 травня 2007 року за ст. ст. 185 ч. 2, 15 185 ч. 2, 70, 104

КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із

звільненням від відбування покарання з іспитовим

строком 2 роки;

- 2 вересня 2008 року за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч.2, 69, 70 ч. 1

КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяців.

16 жовтня 2009 року звільнений умовно достроково на

11 місяців 23 дні;

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, за ст. 304 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, за ст. 309 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань до відбування призначено 6 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком від 2 вересня 2008 року і остаточно до відбування ОСОБА_1 призначено 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вирок щодо яких учасниками судового розгляду справи не оскаржений.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні таких злочинів:

ОСОБА_1, 21 квітня 2010 року, приблизно в 10 годин, знаходячись біля будинку № 13 А, розташованому по вул.. Комарова в м. Павлограді Дніпропетровської області, побачив, як біля нього проходив раніше незнакомий ОСОБА_4, який перебував у стані алкогольного спяніння. В нього раптово виник умисел направлений на відкрите заволодіння мобільним телефоном останнього, який знаходився в чохлі на ремені штанів ОСОБА_4 Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_4 і став проводжати його в підїзд № 3 будинку № 17, розташованому по вул. Комарова в м. Павлограді Дніпропетровської області. Знаходячись на площадці між 1 та 2 поверхами підїзду № 3 вищевказаного будинку, попросив в ОСОБА_4 мобільний телефон марки «ОСОБА_5 W 7001». ОСОБА_4 добровільно передав свій мобільний телефон марки «ОСОБА_5 W 7001» ОСОБА_1, який з вказаним телефоном вибіг з підїзду будинку. Тим самим ОСОБА_1 відкрито, повторно, із корисливих спонукань, без застосування фізичного насильства викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон « ОСОБА_5 W 7001» вартістю 1870 гривень, в якому знаходилась сім карта оператора мобільного звязку «МТС» вартістю25 гривень з грошима на рахунку в сумі 22 гривні, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1917 гривень.

Крім того, ОСОБА_1 19 травня 2010 року, близько 22 годин 15 хвилин, разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходились на зупинці «40 років Октября», розташованій біля торгівельного павільйона «Антонія» по вул. Дніпровській в м. Павлограді Дніпропетровської області, де побачили раніше незнакомого ОСОБА_7, який перебував в стані алкогольного спяніння та переходив дорогу в районі квіткового ринку. У ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_7, реалізуючи який ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_2 та неповнолітньому ОСОБА_3, спільно з ним відкрито викрасти майно ОСОБА_7 Коли ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_3 погодились, ОСОБА_1 повторно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стали переслідувати потерпілого. Настигнувши потерпілого, ОСОБА_3 умисно ззаді наніс один удар ногою в область потилиці останнього, який від отриманого удару упав на землю, після чого всі, з метою подавдення можливиго фізичного спротиву, умисно нанесли останньому не менше двох ударів кожний в область обличчя, голови і грудної клітини, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 забиття (синці і садна) мяких тканин обличчя. Після цього заволоділи майном потерпілого: мобільним телефоном марки « Самсунг М 3710» вартістю 1499 гривень 90 копійок з флеш картою вартістю 100 гривень і сім картою оператора мобільного звязку «МТС» вартістю 25 гривень на рахунку якої будли кошти в сумі 5 гривень, ключами на загальну суму 25 гривень, грошима в сумі 150 гривень, чим спричинили потерпілому ущнрб на загальну суму 1804 гривні 90 копійок і з розпорядились ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи достеменно обізнаним про те, що ОСОБА_3О ІНФОРМАЦІЯ_2, є неповнолітнім, за своєю ініціативою, повязаною з використанням неповнолітнього ОСОБА_3 в злочинній діяльності в якості співвиконавця, даючи поради про місце і спосіб вчинення злочину, тим самим викликав у нього бажання приймати участь у вчинені злочину, втягнув неповнолітнього в злочинну діяльність, тобто у вчинення відкритого викрадення майна ОСОБА_7

Крім того, ОСОБА_1 1 червня 2010 року, приблизно в 15 годин, знаходячись в гаражному кооперативі «Шахтар», розташованому на вул. Будівельників в м. Павлограді Дніпропетровської області, маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу, незаконно, повторно, придбав - знайшовши на землі поліетиленовий пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження масою 8, 59 г. Та переконавшись що незаконно придбана ним речовина є наркотичним засобом, поклав поліетиленовий пакет з зазначеною речовиною в передній карман шортів і став незаконно зберігати при собі наркотичний засіб для наступного особистого вживання. 8 червня 2010 року ОСОБА_1 зазначений наркотичний засіб 8, 59 грама маріхуани перевіз рейсовим автобусом в с. Вербки Павлоградського району та зберігав його при собі до моменту його вилучення робітниками міліції при особистому огляді ОСОБА_1 в 11 годин.

В апеляціі засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що суд порушив його право на захист та обрав йому суворе покарання. Вважає, що по епізоду у відношенні Улянчича суд незаконно зазначив, що він частково визнав вину, оскільки по цьому епізодові він написав явку з повинною, в судовому засіданні повністю визнав вину та щиро розкаявся, що свідок ОСОБА_9 (а.с.28 т.1) підтвердив його показання в тій частині, що ОСОБА_4 не вибігав з підїзду через перебування в стані сильного алкогольного спяніння, але суд до них віднісся критично, взявши за основу показання на досудовому слідстві. Також посилається на те, що по епізоду у відношенні ОСОБА_7, суд в основу вироку поклав первинні показання потерпілого на досудовому слідстві та в судовому засіданні про те, що йому будо нанесено не менше 10 ударів: 1 в потилицю, 1 в обличчя і 8 по тулубу, і не взяв до уваги, що після допиту всіх підсудніх, свідків, та оголошення висновку судово медичної експертизи, ОСОБА_7 визнав, що йому дійсно нанесли лише 1 удар в обличчя, що співпадає і з висновком експерта( т. 2, а. с.68, 52, 99, 88- 89, 75 76, 93 -94). Просить помякшити призначене судом покарання, посилаючись на те, що суд не врахував, що він позитивно характеризується, перебував на обліку в службі занятості, активно сприяв розкриттю злочину, та усвідомлено бажає стати на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, думку прокурора Харів Н.А. про залишення апеляції без задоволення, а вироку суду - без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції засудженого ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що в 2010 році в підїзді 3 будинку 17 по вул Комарова до нього підійшов ОСОБА_1 і попросив мобільний телефон щоб зателефонувати, а поговоривши по телефону став втікати з телефоном з підїзду, він погнався слідом, став кричати, але ОСОБА_1 втік.

Про те, що ОСОБА_1 пішов провести чоловіка, який перебував у стані алкогольного спяніння в будинок 17 по вул. Комаровіа, а через деякий час вибіг з підїзду з якимось предметом в правій руці, з чого він зробив висновок, що той вчинив злочин дав показання свідок ОСОБА_9

Згідно з протоколом виїмки, у ОСОБА_1 був вилучений мобільний телефон « ОСОБА_11 W 700 1», що належить ОСОБА_4

Згідно з протоколом предявлення для впізнання від 9 червня 2010 року потерпілий ОСОБА_4 Впізнав ОСОБА_1, як особу, яка 21 квітня 2010 року, відкрито викрала у нього мобільний телефон в підїзді № 3 будинку № 17 по вул. Комарова ( т. 1, а. с. 23).

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 через спяніння не усвідомлював подію та не окликав його після заволодіння телефоном не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4, який і на досудовому слідстві і в судовому засіданні давав послідовні показання, в ході досудового слідства впізнав ОСОБА_1 тому ставити показання потерпілого під сумнів підстав немає.

Не спростовуються показання потерпілого і показаннями свідка ОСОБА_9, на які посилається а в апеляції зсуджений, оскільки зазначений свідок не був присутнім при вчинених ОСОБА_1 діях в підїзді будинку.

Суд дав належну оцінку всім доказам, зібраним та дослідженим по епізоду від 21 квітня 2010 року та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 відкрито викрав у ОСОБА_4 мобільний телефон, тобто вчинив грабіж.

З показань потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що в травні 2010 року в вечірній час, коли він після по мобільному телефону проходив біля ресторану «Шахтар», відчув удар твердим предметом в потилицю від якого впав і відчув ще декілька ударів нанесених по тулубу, після чого з його карманів витягли 100 гривень, ключі і мобільний телефон. Коли нападники стали відходити, він побачив, що їх було троє.

З показань свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, вбачається що ОСОБА_1 продав мобільний телефон «Самсунг» ОСОБА_12, той перепродав його ОСОБА_13, а той подарував ОСОБА_14, який заклав зазначений мобільний телефон в ломбард.

З показань засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_1 запропонував заволодіти майном потерпілого ОСОБА_7, запевнив ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що їм нічого не буде за скоєне, бо вони неповнолітні, та визначив хто які дії буде виконувати, і вони спільними діями збили потерпілого з ніг та, обшукавши кормани його одежі, забрали гроші і мобільний телефон.

Згідно з висновком судово медичної експертизи № 243 від 16 червня 2010 року у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забію (синців і саден) в області обличчя.

Та обставина, що у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження лише в області голови не знаходиться у протиріччі з висновками суду про те, що ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наносили лежачому на землі потерпілому удари в область тулубу, оскільки не від усіх ударів зявляються тілесні ушкодження і це залежить від багатьох чинників, а підстав ставити під сумнів показання потерпілого ОСОБА_7 немає.

Доводи засудженого ОСОБА_10 про те, що в судовому засіданні ОСОБА_7 визнав, що під час нападу йому був нанесений один удар в обличчя не відповідають протоколу судового засідання, на який посилається ОСОБА_1 і зауважень на зазначений протокол засуджений не подавав.

Згідно з свідоцтва про народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з висновком судово хімічної експертизи № 70/10/ 2040 від 2 липня 2010 року, надана на дослідження речовина, яка 1 червня 2010 року була вилучена у ОСОБА_1, має масу 8, 29 грама і являється особливо небезпечним наркотичним засобом каннабіс (маріхуана) суха маса якого складає 7, 46 грама.

Всебічно і повно дослідивши обставини справи, суд дійшов обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів і правильно кваліфікував його дії за ст. ст. 186 ч. 2, 304 ч. 1, 309 ч. 2 КК України.

Доводи засудженого ОСОБА_1 про порушення його права на захист необгрунтовані.

Як вбачається з матеріалів справи, на протязі всього досудового слідства ОСОБА_1 після ознайомленням з правами заявляв, що не бажає мати захисника, що не повязано з його матеріальним станом. Виходячи з наведеного слідчий виносив постанови про прийняття відмови від захисника (т. 1, а. с. 136 139, т. 2 , а. с. 110 112).

В судовому засіданні інтереси підсудного ОСОБА_1 захищав адвокат ОСОБА_15 та його мати ОСОБА_16

Що стосується призначеної ОСОБА_1 міри покарання, то при її призначенні суд враховував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, одне з яких віднесено законодавством до числа тяжких, дані, які характеризують його особу та обставини, що помякшують та обтяжують його покарання,.

При цьому суд обгрунтовано зазначив на рецидив злочину, як на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_1

Оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 частково визнавав свою вину у вчиненні злочину у відношенні ОСОБА_4, суд обгрунтовано не визнав явку з повинною ОСОБА_1 обставиною, що помякшує його покарання і у судової колегіє немає підстав змінювати рішення суду.

Підстав вважати, що ОСОБА_1 позитивно характеризується та чистосердечно розкаявся у вчинених злочинах - немає, окільки це не відповідає фактичним обставинам.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 вчинив декілька злочинів, суд обгрунтовано призначаючи покарання за ст. 70 ч. 1 КК України, прийняв рішення про застосування принципу часткового складання призначених покарань, а також застосував положення ст. 71 КК України.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. ст. 65 67, 70 ч. 1, 71 КК України і є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчиненню нових злочинів, тому підстав для помякшення покарання ОСОБА_1, як ставиться питання в його апеляції, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування постановленого щодо ОСОБА_1 судового рішення, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Павдоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судді: