АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/4619/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/59/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 10 лютого 2015 року апеляційну скаргу потерпілої на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2014 року за № 0001800, за яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Новомосковська Дніпропетровської області, українця, громадянина України,

з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, раніше не

судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України, з призначенням покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
потерпіла ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі потерпіла просить скасувати вирок, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвали свій вирок за ч. 2 ст. 164 КК України, призначивши йому покарання з урахуванням вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2012 року.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.
За рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.12.2008 року за № 2-3022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язаний до сплати аліментів у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь її матері ОСОБА_8 , починаючи з 14.10.2008 року.
Однак ОСОБА_6 , обізнаний у тому, що рішенням суду зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, в період часу з 01.04.2012 року по 01.07.2014 року злісно ухилявся від їх виплати, не працював, заходів до працевлаштування не приймав, за даний період часу аліменти не сплачував взагалі, ніякої допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надавав, чим поставив потерпілу ОСОБА_8 в тяжке матеріальне становище, пов`язане з утриманням дитини. В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, у ОСОБА_6 станом на 01.07.2014 року утворилась заборгованість в сумі 27000 гривень, що у сукупності перевищує заборгованість по аліментам більше, ніж за 6 місяців.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 зазначає, що останній злочин, передбачений ст. 164 КК України, за який ОСОБА_6 засуджений оскаржуємим вироком, останній. вчинив у період з 01.04.2012 року по 01.07.2014 року, тобто в період іспитового строку, призначеного йому за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2012 року. У зв`язку із зазначеним, на думку потерпілої, ухвалюючи вирок відносно обвинуваченого, суду потрібно було застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення, а саме, ч. 2 ст. 164 КК України, оскільки цей злочин він повторно вчинив один і той самий злочин, та ще й під час іспитового строку. Рішення суду про звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , у матеріалах кримінального провадження відсутнє, у зв`язку з чим вона вважає, що вирок суду першої інстанції повинно бути скасованим, та просить ухвалити свій вирок відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.164 КК України, призначивши йому відповідне покарання.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; вислухавши потерпілу, яка просила застосувати до ОСОБА_6 біль суворе покарання; заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив вирок суду залишити без змін, оскільки він часткового переводив гроші потерпілій, але вона відмовлялася їх отримати; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2012 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 164 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки (а.к.п. 36-37).
Згідно довідки кримінально-виконавчої інспекції Довгинцівського району м. Кривого Рогу ОСОБА_6 строк покарання відбув, та 11.07.2014 року знятий з обліку в кримінально-виконавчої інспекції Довгинцівського району по відбуттю покарання (а.к.п. 10).

Санкцією ч. 1 ст. 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.
Разом з тим, скоєння того самого діяння, але вчиненого особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 164 КК України.
Проте, відповідно до положень п. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості вважаються особи, засуджені відповідно до ст. 75 КК України, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину, і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вважається особою, яка не має судимості, оскільки відбув покарання з випробуванням у повному обсязі.

Даний факт підтверджується також копією ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року, яку прокурор долучив при апеляційному розгляді справи, про звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , яка не оскаржена та набрала законної чинності.
Аналізуючи наведене, та враховуючи той факт, що на час винесення вироку судом першої інстанції, тобто на станом на 4 грудня 2014 року ОСОБА_6 ухвалою суду вже був звільнений від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів вважає, що доводи апеляції потерпілої про правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.164 КК України не підлягають задоволенню, а дії обвинуваченого обґрунтовано кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст. 164 КК України.
При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин по кримінальному провадженню, та призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і підстав для скасування вироку з підстав призначення судом першої інстанції м`якого покарання, як зазначено в апеляції потерпілої, колегія суддів також не вбачає.

Неповноти, суттєвих порушень в ході судового розгляду вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування або зміни вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження не виявлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4