Справа № 1-191/08
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Ковель 26 червня 2008 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Денісова
В.П.

за участю секретаря Матвійчук Т.Е.,

прокурора Давидюка М.М.,

представника потерпілого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1, українки, громадянки України, з середньою
освітою, не працюючої, одруженої, не судимої;

у вчиненні злочину передбаченого
ч.1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 16.02.2007 року зобов'язано
стягувати з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 аліменти в
розмірі 50 гривень щомісячно, починаючи з 07.02.2007 року і до її повноліття.
ОСОБА_2. злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 50 гривень щомісячно, як встановлено рішенням
Ковельського міськрайонного суду від 16.02.2007 року, а саме умисно не вживала
заходів по працевлаштуванню, не повідомляла державного виконавця про місце
роботи, хоча неодноразово попереджалася державним виконавцем про кримінальну
відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

У зв'язку із тривалим, систематичним, умисним ухиленням
ОСОБА_2. від сплати аліментів станом на 30.04.2008 року утворилась
заборгованість по аліментах в сумі 739, 29 гривень.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_2. винною
себе в пред'явленому обвинуваченні визнала повністю, у вчиненому розкаялася і
показала, що знайде роботу і буде
повертати заборгованість по аліментах. Аліментів не платила, оскільки
ніде не працювала і не могла влаштуватись на роботу, на обліку у міськрайонному
центрі зайнятості не перебувала. Просила суворо не карати, обіцяла виправитись,
працювати і погасити заборгованість по аліментах.

Враховуючи викладене, та оскільки підсудна ОСОБА_2.
повністю визнала себе винуватою в інкримінованому їй злочині, її дії слід
кваліфікувати за 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей.

При обранні міри покарання
суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_2. злочину
та особу винної, а саме, що вчинений злочин відноситься до категорії невеликої
тяжкості, ОСОБА_2. характеризується за місцем проживання негативно, мало
приділяє уваги вихованню дітей, її сім'я перебуває на обліку в сільській раді,
як неблагополучна, не судима.

До обставин, що пом'якшують покарання ОСОБА_2, суд
відносить вчинення злочину вперше, щире каяття, повне визнання своєї
винуватості.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2., суд не вбачає.

При таких обставинах суд вважає, що виправлення і
перевиховання підсудної можливе без
відбуття покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,
суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_2у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі на
строк 1 (ОДИН) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2від
відбуття призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку терміном
1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки,
передбачені ст. 76 КК України:

- не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та
роботи;

- періодично з'являтись для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити
ОСОБА_2 попередній - підписку про
невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської
області протягом п'ятнадцяти діб з моменту
його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: В.П.
ДЕНІСОВ