Провадження № 1кп/642/824/14
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із вищою освітою, не одруженого, працюючого у фітнес клубі на посаді тренера - методиста, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

· в скоєні злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,
встановив:
26.03.2014р. близько о 13 год. 40 хв. ОСОБА_5 керуючи технічно справним мотоциклом «Сузукі», без реєстраційного номера та рухався по вул. Муранова в м. Харкові, зі сторони вул. Соціалістична в напрямку вул. Полтавський шлях. В ході руху по вказаній вулиці в районі будинку № 31, ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 1.5,2.3б); 10.1;12.4,12.9б) Правил дорожнього руху України і допустив зіткнення з автомобілем «Lexus GS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку попереду нього.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи № 978-А/14 від 27.10.2014р. отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми: лінійний перелом скроневої кістки з ліва з переходом на основу черепа у області середньої черепної ямки зліва, пластичний епідуральний крововилив у області лівої скроневої частки, удар головного мозку, дві забиті рани тім`яної області зліва, садно лобової області справа, ротаційний підвивих 1-го шийного хребця вліво. Порушення правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , які знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці і при виникненні для нього небезпеки у вигляді автомобіля «Lexus GS 350», що рухався попереду нього в попутному напряму, не переконався в тому, що маневр випередження вказаного автомобіля із правої сторони буде безпечним та він своїми діями не створить небезпеки для подальшого руху іншим учасникам дорожнього руху, а саме водію автомобіля «Lexus GS 350», і допустив зіткнення з автомобілем, що спричинило вказані вище наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України визнав повністю, пояснивши, що обгін з права зробив так як автомобіль «Lexus GS 350» їхав більше як посередині дороги і щоб не виїжджати на зустрічну смугу, він зробив обгін з права. Можливість уникнути дорожньо-транспортного пригоди у нього була, однак йому не достатньо опиту керування транспортними засобами. На той час стаж керування мав два тижні. В судовому засіданні щиро покаявся та попросив вибачення у потерпілого та його законного представника.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник, потерпілий ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_9 погодилися з думкою прокурора щодо не доцільності досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а тому обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого.

Згідно пояснень потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні, вбачається, що дійсно 26.03.2014р. він їхав на мотоциклі разом із ОСОБА_5 у якості пасажира по вул. вул. Муранова та після здійснення обгону обвинуваченим він нічого не пам`ятає. Після цього, перебував на лікуванні тривалий час. Претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення доведена, а тому кваліфікує дії обвинуваченого за ст.286 ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою що керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При обранні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, а також наслідки заподіяні кримінальним правопорушенням.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Суд також враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність з боку потерпілого претензій матеріального чи морального характеру.

Суд, вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства та вважає можливим призначити покарання за вчинений злочин в межах санкції статті 286 ч.2 КК України із застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.94, 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у справі в розмірі 5227 (п`ять тисяч двісті двадцять сім) гривень.

Вирок може бути оскаржений сторонами провадження до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Головуючий: