Провадження №1-кп/761/130/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального правопорушення, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005061 від 20 травня 2015 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.Гребінки, Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм ФОП ОСОБА_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

20 травня 2014 року, приблизно о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік будинку №37-А по вул. О.Теліги в м. Києві, зустрівши раніше незнайомих йому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вступив з ними в словесну сварку щодо з`ясування відносин з приводу конфлікту, який відбувся цього ж дня між ОСОБА_3 та товаришем останніх.
Під час даного конфлікту, на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 дістав з барсетки, яка була при ньому, розкладний ніж, після чого розклав його лезо, та тримаючи у руці, умисно наніс вищевказаним ножем один удар ОСОБА_8 в груди, чим спричинив останньому, згідно висновку експерта № 1353/Е від 14.08.2014, тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа з пораненням нижньої долі легені на межі 8 і 9 сегментів, міжреберної артерії, яке ускладнилось гемопневмотораксом.
Крім того, 20 травня 2014 року, приблизно о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік будинку № 37-А по вул. О.Теліги в м. Києві, під час конфлікту з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, вищезазначеним розкладним ножем, який обвинувачений достав з барсетки яка була при ньому, умисно наніс один удар ОСОБА_7 в ліву ногу, чим спричинив останньому, згідно висновку експерта № 1387/Е від 26.08.2014, легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді різаної рани задньої поверхні лівого стегна.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 та ч.2 ст. 125 КК України категорично заперечував .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання про те, що він 20 травня 2014 року вранці йшов на роботу, близько 09 год ранку. Побачив, як група невідомих йому осіб розпивала біля кіоску спиртні напої, а поряд з ними стояв директор товариства, яке облаштовує прибудинкову територію та робив їм зауваження щодо поведінки, оскільки він мав намір благоустроїти двір. Він підійшов до вказаної компанії та вступив у розмову, внаслідок чого у нього виник словесний конфлікт із потерпілими. Невідомі на той час йому особи, які вживали спиртні напої, почали ображати його нецензурною лайкою та погрожувати вбивством, один із них підняв із землі камінь, внаслідок чого він дістав ніж для того, щоб налякати вказаних осіб. Після цього він відійшов від вказаних осіб і викликав працівників міліції. Післі приїзду працівників міліції вони всіх учасників цих подій відвели у сторону парку та зупинили конфлікт.

Після того, як поїхали працівники міліції, конфлікт між ним та невідомими йому особами продовжився, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також ще близько трьох невідомих осіб, висловлювались нецензрною лайкою у його сторону, ОСОБА_9 замахувався та хотів вдарити його пляшкою пива. У цей час ОСОБА_10 почав наносити йому удари у тулуб та він впав. Коли піднімався, то хотів відбитися від ОСОБА_10 ножем та випадково попав у область грудей. Піднявшись, намагався піти від конфлікту та пішов до свого автомобіля. який був припаркований поруч, однак біля автомобіля його наздігнав ОСОБА_9 , не пускав до машини та бив його дверцятами. Після цього він сів у автомобіль та поїхав до міліції, де заявив про вказану подію.

Обвинувачений проти цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечував у повному обсязі.

Разом з тим, не зважаючи на повне не визнання своєї вини ОСОБА_3 , винність обвинуваченого у повному обсязі підтверджується показаннями потерпілих та свідків, отриманими від них у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні надав показання про те, що 20 травня 2014 року вранці, близко 09:00 год. по вул.Теліги в м.Києві знаходився із компанією товаришів з якими вживали пиво. У цей час у них виник словесний конфлікт із незнайомими раніше чоловіками. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 поводив себе агресивно, дістав ніж. У подальшому, під час продовження конфлікту ОСОБА_3 наніс йому ножем удар у груди, хоча він не погрожував йому бійкою.

Більш детального опису подій потерпілий надати не зміг посилаючись на часткову втрату пам`яті після отриманої травми.

Також потерпілий просив задовольнити його цивільний позов у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду показання про те, що 20 травня 2014 року вранці, близко 09:00 год. по вул.Теліги в м.Києві він знаходився із компанією товаришів, з якими вживали пиво, оскільки проводжали товариша у зону АТО. Словесний конфлікт спровокував ОСОБА_3 , а потім одному із його товаришів наніс удар по обличчю. Після приїзду міліції вони розійшлись та їх компанія пішла до парку. Через деякий час, близько 09:30 год. він підійшов до ОСОБА_3 та хотів запитати, чому він виражався відносно його особи нецензурною лайкою, а він наніс йому удар ножем в область ноги. Пізніше його та ОСОБА_8 доставила швидка допомога до лікарні та їм надали медичну допомогу.

Також потерпілий просив задовольнити його цивільний позов у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 надав суду показання про те, що напередодні 20 травня 2014 року домовився вранці зустрітись о 10:00 год зі ОСОБА_3 по вул.Теліги у м.Києві. Під`їхав у визначений на час на місце зустрічі на автомобілі із товаришем. Був свідком того, як до ОСОБА_3 підбіг невідомий чоловік та заважав йому зачиняти дверцята машини, після чого ОСОБА_3 сів до автомобіля та поїхав. Побачивши це, не став виходити із автомобіля та вступати у конфлікт. Через декілька хвили він поїхав із місця події.

Свідок ОСОБА_12 надав суду показання про те, що 20 травня 2014 року після роботи, о 09:00 год. зустрівся із товаришами щоб відпочити, спілкувався із ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , вживали спиртні напої. Через деякий час до їх компанії підійшов ОСОБА_3 та почав сваритись із присутніми, висловлюватись нецензурно, після чого ударив в обличчя їх товариша ОСОБА_13 . Після удару ОСОБА_3 почав тікати, погрожуючи при цьому ножем. Він зайшов у магазин, а за 5 хвилин йому зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що отримав ножове поранення від ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_14 надав суду показання про те, що навесні 2014 р. вранці знаходився біля будинку по вул.О.Теліги у м.Києві, де проводились ремонтні роботи. Його товариш цікавився у працівників, що саме будуть будувати. У цю розмову втрутився ОСОБА_3 та відбувся словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_3 вдарив його товариша ОСОБА_13 по обличчю. Коли свідок ОСОБА_15 заступився за товариша, ОСОБА_16 дістав ніж і, втікаючи, почав погрожувати у їх сторону. Зі слів ОСОБА_17 та ОСОБА_9 знає, що ОСОБА_10 хотів заступитися за ОСОБА_9 та отримав від ОСОБА_3 ножове поранення.

Свідок ОСОБА_18 надав суду показання про те, що у травні 2014 року вранці, точну дату він не пам`ятає , у нього зламався автомобіль. Він просив ОСОБА_3 допомогти йому завести автомобіль, але той йому відмовив. Через деякий час почув крики, лайку, підійшов ближче та побачив бійку. Бачив, як двоє п`яних чоловіків нападали на ОСОБА_3 . Через деякий час ОСОБА_16 підійшов до машини, а до нього підбіг молодий чоловік, з провокаційними діями. Слідом за ним підбіг старший чоловік. У цей час ОСОБА_16 намагався сісті у машину та поїхати, але вони йому заважали, кидались на автомобіль. Не бачив, щоб у ОСОБА_3 у руках була якась зброя, ніж. Перший удар під час сварки ОСОБА_3 наніс молодший чоловік, у нього в руках нічого не було. Старший чоловік після сварки чіплявся за машину, не давав ОСОБА_16 поїхати.

Свідок ОСОБА_19 надав суду показання про те, що він є власником магазину, розташованого по вул.О.Теліги в м.Києві. Вранці у травні 2014 р. він із своїм помічником обговорювалии облаштування прибудинкової території поряд з магазином, а поруч снідала компанія чоловіків. До них підійшов ОСОБА_3 і вступив у розмову про облаштування ділянки біля магазину. У цей час у їхню розмову втрутився чоловік із компанії, яка знаходилась поруч та розпочалась сварка між ним і ОСОБА_16 , яка потім стала переходити у бійку. ОСОБА_3 дістав із барсетки ніж і погрожував ним, а інший чоловік підняв із землі камінь. Він почав просити не вчиняти бійку.

Свідок ОСОБА_20 надав суду показання про те, що 20 травня 2014 року вранці він облаштовував прибудинкову територію біля магазину, до нього підійшов його директор ОСОБА_21 і вони почали обговорювати облаштування території біля магазину.Через деякий час до них підійшов ОСОБА_16 та вони продовжили обговорювати благоустрій території. Поряд з ними відпочивала компанія чоловіків. Один чоловік з цієї компанії у нецензурній формі втрутився у їх розмову, висловлював образи щодо присутніх, на що відреагував ОСОБА_3 та дав йому ляпаса. Цей чоловік відбіг у сторону кіоску, підняв із землі камінь і погрожував ОСОБА_3 , почав бігти на нього. ОСОБА_22 у цей час витягнув ніж і відійшов від місця сварки, погрожуючи. Після цього компанія чоловіків розійшлась.

Свідок ОСОБА_23 надала суду показання про те, що вона працює продавцем у кіоску по АДРЕСА_2 . 20 травня 2014 року вона приїхала на роботу за своїми речами та, коли спускалась із пішохідного мосту, то побачила сварку між чоловіками. Пройшовши подалі, вона знову побачила сварку із чоловіками, один із яких по статурі схожий на ОСОБА_3 , а двоє інших є потерпілими. Не бачила, хто і кому наносив ножові порашення. Також бачила, як обвинувачений намагався сісти у машину, а старший чоловік почав бити його по голові ззаду, а у процесі сварки на землю випав предмет, схожий на барсетку. За декілька хвилин побачила, як чоловік у темній футболці впав на землю і у нього на руках була кров, він просив викликати швидку допомогу, від чого їй стало погано і вона пішла до кіоску купити води. Подальші події вона не бачила.

Свідок ОСОБА_24 надала суду показання про те, що працює продавцем у магазині по АДРЕСА_2 . У травні 2014 року вранці знаходилась біля кіоску де працює та вкладала дитину спати. Поруч відбувалась гучна сварка між чоловіками, яка потім переросла у бійку, а також бачила чоловіка у темній футболці, до якого викликали швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_25 надав суду показання про те, що у травні 2014 р., точної дати він не пам`ятає, мав зустрітись із ОСОБА_3 близько 10-11 год. ранку для обговорення замовлення. Приїхав на місце зустрічі і побачив ОСОБА_3 біля його автомобіля. Потім побачив двох чоловіків, які підбігли до автомобіля і заважали поїхати ОСОБА_3 , машину хватали за двері, один з чоловіків бив дверима машини ОСОБА_16 по нозі. Після того, як ОСОБА_16 поїхав з місця побачив, що один з чоловіків лежить на землі, а потім до нього приїхала швидка допомога.

Крім того винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України, також підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 20 травня 2014 року, із фототаблицею до протоколу, згідно якого у період з 11:00 год. до 12:00 год. в м.Києві по вул. О.Теліги, 37-А-39 було проведено огляд прилеглої території, яка проходить між житловими будинками до зупинки громадського транспорту та по середині доріжки, яка розташована між житловими будинками було виявлено сліди червоно-бурого кольору у виді плям та краплин та, відповідно, було відібрано змив вказаної речовини;

- протоком пред`явлення особи для впізнання від 20.05.2014 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_26 упізнав особу, як особу, яка погрожувала нанесенням ножових поранень його знайомим та вказав на ОСОБА_3 ;

- протоком пред`явлення особи для впізнання від 20.05.2014 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_14 упізнав особу, як особу, яка погрожувала нанесенням ножових поранень його знайомим та вказав на ОСОБА_3 ;

- протоком пред`явлення особи для впізнання від 20.05.2014 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_27 упізнав особу, як особу, яка провокувала конфлікт із ним та його знайомими, погрожувала нанесенням ножових поранень його знайомим та вказав на ОСОБА_3 ;

- протоколом огляду місця події від 20 травня 2014 року, згідно якого у період з 16:55 год. до 17:25 год. в м.Києві по вул. Бакиснській на території гаражного кооперативу, було проведено огляд автомобіля «Ауді», д/н НОМЕР_1 та у лівих дверцятах автомобіля було виявлено ніж із дерев*яною ручкою у чорному чохлі та, який відповідно, було вилучено після огляду;

Між тим, суд не приймає до уваги посилання захисника обвинуваченого, щодо недопустимості зазначеного доказу, оскільки у судовому засіданні було допитано у якості свідка слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_28 , який надав суду показання про те, що на усну вказівку начальника слідчого відділу 20 травня 2014 року виїхав на місце події та провів огляд автомобілі ОСОБА_3 . Вказана слідча дія проводилась у присутності обвинуваченого та понятих у приміщенні гаражного кооперативу по АДРЕСА_3 . При огляді з вказаного автомобіля було вилучено ніж, який, імовірно, міг бути знаряддям кримінального правопорушення,

- картою виїзду ШМД № 589 від 20.05.2014 р., відповідно до якої по вул.О.Теліги між 37 А та 39 здійснила виїзд до ОСОБА_7 з приводу ножового поранення. На місці ОСОБА_7 було оглянуто та з попереднім діагнозом «підозра на інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю, різана рана лівого стегна» було направлено на госпіталізацію;
- висновком судово-медичного експерта №1387/е , відповідно до якого під час звернення 20.05.2014 о 10:54 за медичною допомогою та під час проведення 23.05.2014 судово-медичного огляду у ОСОБА_29 було виявлено такі тілесні ушкодження:- різана рана задньої поверхні лівого стегна.
Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про ге, що вказане тілесне ушкодження могло утворитися від однократної дії предмету, якому притаманні ріжучі властивості (можливо, ножа), у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 20.05.2014. Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок по місцю утворення ран, у звичайному клінічному перебігу спостерігається строк понад 6 але менш ніж 21 добу, який і віддзеркалює тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятий судово-медичний критерій визначення Ступеню тяжкості. Саме тому, виявлене тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 2.3.3. та 4.6. «Правил»;
- висновком судово-медичного експерта № 1353/Е, відповідно до якого на момент госпіталізації у ОСОБА_8 виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа пораненням нижньої долі легені на межі 8 і 9 сегментів, міжреберної артерії, яке ускладнилось гемопневмотораксом (описаний рубець на передній боковій поверхні грудної клітки справа в проекції 7 міжреберря по переднє-пахвовій лінії є результатом його загоєння після хірургічного втручання).
Характер та морфологічні властивості, виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилося від однократної дії травмуючо предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, за давністю можуть відповідати терміну, вказаному у постанові, тобто 20.05.2014 та відносять до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя);
- висновком судово-медичного експерта № 1350, відповідно до якого кров потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 належить до групи О (Н) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО.
При судово-цитологічному дослідженні клинка (об.1) ножа з дерев`яної рукояткою знайдена кров людини, статева належність якої не встановлена через відсутність клітинних елементів крові. При визначенні групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походженн крові від потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ;
- висновком судово-медичного експерта № 220, відповідно до якого кров потерпілого гр. ОСОБА_8 відноситься до групи С ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Кров гр. ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами а А і анти-В. На наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом з асфальт покриття (об.№1), вилученим при ОМП по вул. О.Теліги 37-А у м. Києві, виялена кров людини. При визначенні групової приналежності виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_8 , так і від ОСОБА_7
- висновком судово-медичного експерта № 1350, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_3 при його обстеженні будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покривах та видимих слизових на момент огляду (23.05.14 р.) не виявлено.
Таким чином враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиенні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Між тим, суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_24 оскільки воні не містять даних про обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.

Наданий стороною обвинувачення висновок експерта № 1349 (а.с. 206-207 т.1), також не приймаються судом як доказ, оскільки дані, що в ньому містяться, не мають значення для даного обвинувачення.

У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, та за ч.2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

При цьому, визнаючи винним ОСОБА_3 за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України, суд не приймає до уваги його твердження щодо відсутності у його діях умислу на нанесення ножових поранень потерпілим та здійснення самозахисту (необхідної оборони) виходячи з наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_8 і ОСОБА_31 відбувся обоюдний конфлікт, який переріс у бійку, внаслідок якої потерпілі отримали ножові поранення. При цьому у своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_3 суду повідомив, що він отримав удари по різним частинам тіла від потерпілих, після чого, з метою самозахисту, дістав ніж та випадково, відбиваючись, наніс їм тілесні ушкодження.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ч.1 ст.36 КК України право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно небезпечного посягання, а лише за такого, яке викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.
Частиною 3 ст. 36 КК України передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Тобто спочатку має бути встановлено право обвинуваченого на необхідну оборону, межі якої перевищено.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
З показів обвинуваченого, потерпілих та свідків встановлено, що на час виникнення конфлікту потерпілі при собі не мали будь-яких знарядь нападу, при цьому існуючий характер небезпеки, що імовірно загрожувала обвинуваченому, не може бути співмірним знаряддю, яке він застосував для нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, враховуючи обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
При цьому стороною захисту не надано суду такі належні та допустимі докази, сукупність яких би свідчила про наявність у діях потерпілих такого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого, шляхом застосування ножа та заподіяння тілесних ушкоджень з нанесенням ножових поранень.

Крім того висновок судово-медичного експерта № 1350 не містить даних про наявність будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , які могли утворитися при обставинах, викладених у обвинувальному акті, що спростовує в цій частині доводи обвинуваченого про необхідність негайного припинення насильства з боку потерпілих з застосуванням ножа.

Таким чином, суд вважає, що на момент спричинення потерпілим тілесних ушкоджень необхідність оборони для обвинуваченого не була виражена у такій мірі, як останній на це вказує, удари він наносив в процесі бійки, на ґрунті особистих неприязних відносин.

Крім того суд не приймає до уваги твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_32 щодо того, що представник потерпілих ОСОБА_33 приймав участь у досудовому розслідуванні та судовому розгляді без відповідних повноважень згідно ч.2 ст. 45 КК України, а тому усі процесуальні дії за його участі мають бути визнані недопустимими, оскільки під час досудового розслідування вказана особа не приймала участь у процесуальних діях, а зважаючи на думку потепілих, які не наполягали на обов`язковій участі для їх захисту у судовому засіданні представника та, зважаючи, що участь захисника (представника) не є обов`язковою відповідно до закону, не вбачається обгрунтованих підстав для визнання буд-яких процесуальних дій в рамках вказаного кримінального провадження недопустимими.

При цьому суд, оцінюючи у своїй сукупності наявні у матеріалах провадження докази, також враховує поведінку потерпілих до та під час вчинення відносно останніх кримінального правопорушення, а саме те, що потерпілі, як підтвердили вони особисто, та що також підтверджується висновком експерта №1353/Е, карткою виклику швидкої медичної допомоги, перебували у стані алкогольного сп`яніння , приймали активну участь у конфлікті та вчиняли провокаційнй дії щодо обвинуваченого, та ці показання обвинуваченого та свідків , а саме свідка ОСОБА_34 який надав суду показання про те, що працює хірургом у лікарні, та навесні 2014 року викликав до відділення хірургії працівників міліції, коли хворий ОСОБА_8 порушував спокій інших неадекватною поведінкою, у повній мірі узгоджуються між собою та свідчать про неправомірну поведінку потерпілих під час вищевикладених подій.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушення, одне з яких є тяжким кримінальним правопорушенням, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінальних правопорушень, а саме вчинення їх на грунті раптово виниклих неприязних стосунків із потерпілими, та дані про особу обвинуваченого, який одружений, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, раніше не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, має ряд хронічних захворювань.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 7 ч.1 ст. 66 КК України, слід визнати вчинення обвинуваченим злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілих.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання за ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, а за ст. 125 КК України у виді обмеження волі.

Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінальних правопорушень, обставин, що позитивно характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення і характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема його віку, стану здоров`я, способу життя, а саме того, що ОСОБА_3 працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має хронічні захворювання, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, суд приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто можливість виправлення без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

Питання про речові докази у кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з підстав, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_7 внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило йому фізичний біль та страждання у зв`язку із ушкодженням здоров*я нетривалий час, внаслідок якого було порушено звичайний спосіб його життя, останній був змушений докладати зусиль до організації побуту та захисту свої прав, та суд оцінює моральну шкоду потерпілого у 5 000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з підстав, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_8 внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 отримав тяжке тілесне ушкодження, що спричинило йому фізичний біль та страждання у зв*язку із ушкодженням здоров*я та потребувало тривалого лікування, внаслідок якого було порушено звичайний спосіб його життя, останній був змушений докладати зусиль до організації побуту та захисту свої прав, та суд оцінює матеріальну шкоду потерпілого у розмірі 8 411 грн. 88 коп, що підтверджується наданими суду доказами щодо придбання лікарських засобів у період з 20.05.2014 року, а також моральну шкоду потерпілого суд оцінює у 20 000 грн.

Запобіжний захід відносно засудженого залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 3 (три) роки, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

2. повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції

Залишити засудженому ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п*ять тисяч) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 8 411 (вісім тисяч чотириста одинадцять) гривень 88 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, а всього стягнути 28 411 (двадцять вісім тисяч чотириста одинадцять) гривень 88 копійок.

Речові докази: змиви речовини червоно-бурого кольору, вилучені під час огляду 20.05.2014 року, приєднані до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 10.07.2014 року залишити зберігатись у матеріалах справи.

Речові докази: ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, який знаходиться в чохлі чорного кольору за написом Solingen та складний ніж на два леза з червоною пластмасовою ручкою, вилучені під час огляду 20.05.2014 року, приєднані до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 10.07.2014 року, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві знищити.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1