Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 11/781/900/13 Головуючий у
суді І-ї інстанції Безсмолий Євгеній
Категорія 122 (102) Доповідач
в колегії апеляційного суду Ткаченко Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2013 р.
м. Кіровоград

колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко Л.Я.,

суддів: Поступайло Н.І.,Палічука А.О.,

за участю прокурора -Черниш Г.Р.,

захисника - адвоката - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді апеляцію
захисника - адвоката ОСОБА_3 в
інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 28.08. 2013 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Кіровограда, мешканця АДРЕСА_1, раніше
судимого: 12.06.2013 року Бобринецьким
районним судом Кіровоградської
області від 12.06.2013 року за ч.2 ст.121 КК
України на строк 6 років позбавлення
волі,

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до
покарання у виді позбавлення волі
строком на 2 роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом
часткового складання покарань,
призначених за даним вироком та
вироком Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 12.06.2013
року, ОСОБА_4 визначене остаточне
покарання у виді позбавленні волі на
строк 6 років 6 місяців.

Згідно вироку суду ОСОБА_4 вчинив
умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, яке не є небезпечним для
життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених у ст. 121 КК України, але
таке, що спричинило тривалий розлад
здоров'я, за наступних обставин.

Так, 05.04.2012 року приблизно о 04.00
год. ОСОБА_4 знаходився в стані
алкогольного сп'яніння біля нічного
магазину «Антон», що на зупинці
громадського транспорту по вул.
Преображенській в м. Кіровограді. На
грунті раптово виниклих неприязних
відносин з ОСОБА_5, ОСОБА_4 наніс йому
один боковий удар кулаком правої руки в
ніс та два удари носком лівої ноги в
область щелепи зліва, спричинивши
потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження
у вигляді двохстороннього перелому
нижньої щелепи: відкритий ментальний
через корінь 42 зуба справа і ангулярний
зліва без зміщення, що згідно висновку
експерта № 954 від 06.07.2012 року
відносяться до середнього ступеня
тяжкості, які потягли тривалий розлад
здоров'я, більше 21 дня.

В своїй апеляції захисник - адвокат
ОСОБА_3, яка діє в інтересах засудженого
ОСОБА_4 просить скасувати вирок
Ленінського районного суду міста
Кіровограда від 28 серпня 2013року та
закрити відносно її підзахисного
кримінальну справу.

Вказує, що суб'єктивна сторона даного
злочину характеризується прямим або
непрямим умислом. При цьому психічне
ставлення винного до умисного
середньої тяжкості ушкодження,
виражається лише у прямому умислі.

В даному конкретному випадку умислу в
діях ОСОБА_4 не було від самого початку,
оскільки ОСОБА_4 раніше не був знайомий
з потерпілим ОСОБА_5, потерпілий першим
звернувся до нього з проханням дати
йому телефон, будучи в стані
алкогольного сп'яніння потерпілій
ОСОБА_5 погано контролював себе та
нецензурно лаявся на адресу ОСОБА_4, що
й підштовхнуло останнього захищатися
як морально, так і фізично. В результаті
засуджений просто виявився сильнішим
та спритнішим і тому ОСОБА_5 отримав
тілесні ушкодження, хоча говорити про
те, що всі тілесні ушкодження, з якими
він потрапив у обласну лікарню були
нанесені ОСОБА_4 вважає невірним, так як
сам потерпілий стверджував про те, що
незадовго до вказаного випадку (
мається на увазі зустріч із ОСОБА_4) «…у
мене ( ОСОБА_5) також була сутичка під
час якої обшукувались кішені, нічого
викрадено не було, тому до органів
міліції я не звертався». Вважає, що
тілесні ушкодження могли бути нанесені
ОСОБА_5 і іншою особою, з якою мала місце
попередня сутичка.

Після зустрічі із ОСОБА_4 потерпілий
ОСОБА_5 особисто не звертався до
органів міліції про допомогу, а його
товариш ОСОБА_6 розуміючи, що вже дуже
пізній час і вони не мають грошей на
таксі, зупинив патрульний автомобіль,
маючи надію, що їх міліціонери
підвезуть додому. Але працівники
міліції діяли відповідно до інструкцій
і стали розбиратися в ситуації, пізніше
доправивши всіх задіяних осіб у
відділок міліції та вже у міліції
викликали карету швидкої допомоги для
надання медичної допомоги.

Потерпілий ОСОБА_5 на судові засідання
неодноразово взагалі не з'являвся, а
коли і прийшов, то вів себе неадекватно
і на запитання суду відповідав нечітко.

Натомість пояснення засудженого є
послідовними, протягом всього часу як
досудового так і судового слідства
свою позицію по справі він не змінював,
покази давав добровільно і на
досудовому слідстві, навіть,
відмовився від надання допомоги
професійного адвоката, так як був
впевнений, що не винний і слідство
зможе справедливо розібратися в
ситуації та справа не дійде до суду.

Отже, на думку сторони захисту в діях
ОСОБА_4 0.0. немає складу злочину,
передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, а
тому вирок суду підлягає скасуванню за
відсутністю у його діях події злочину,
провадження у справі закриттю.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який просив залишити вирок суду без
зміни, а апеляцію захисника - адвоката
ОСОБА_3 - без задоволення, захисника -
адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах
засудженого ОСОБА_4, яка підтримала
свою апеляцію, дослідивши матеріали
кримінальної справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що вона не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про
винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину
за обставин, зазначених у вироку,
ґрунтується на сукупності достовірних
і узгоджених між собою доказів, які
всебічно та повно перевірені судом з
дотриманням вимог
кримінально-процесуального
законодавства.

Допитаний в судовому засіданні суду
першої інстанції засуджений ОСОБА_4
вину у вчиненні інкримінованого йому
злочину не визнав, та вказав, що дійсно
наніс декілька ударів кулаком в
область обличчя. При цьому зазначив, що
потерпілий першим намагався його
вдарити.

Незважаючи на повне невизнання своєї
вини у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 122 КК України, його вина в повному
обсязі підтверджується сукупність
доказів у справі, а саме:

Показаннями в суді потерпілого ОСОБА_5,
згідно яких він восени 2012 року у
вечірній час зі своїм товаришем ОСОБА_6
знаходилися вдома у іншого товариша,
ремонтували шафу. Він випив за весь
вечір 1 літр пива. Потім приблизно о
третій годині ночі вони з ОСОБА_6 пішли
додому, але по дорозі вирішили зайти до
магазину «Антон» купити цигарки.
ОСОБА_6 зайшов до магазину, а він стояв
біля магазину. Також біля магазину
перебували приблизно ще п'ять
незнайомих осіб. В цей час до нього
підійшов раніше незнайомий ОСОБА_4 та
запитав чи є в нього цигарки та відві в
його за ближній ларьок, де безпричинно
наніс йому один удар рукою в ніс, від
якого він присів, а потім впав і в цей
час два удари ногою в обличчя. Він
відчув біль і хтось до нього підійшов
та підняли його. Після чого він встав та
пішов в сторону магазина «Мурай», де
його наздогнав ОСОБА_6, який зупинив
автомобіль спецпідрозділу «Беркут» та
розповів, що сталось. Вони сіли в даний
автомобіль, повернулись до магазину
«Антон», де він вказав на хлопця, який
наніс йому тілесні ушкодження. Інший
хлопець, якого працівники «Беркут»
забрали разом із ОСОБА_4, його не чіпав і
тілесні ушкодження не наносив. Від
цивільного позову відмовився, оскільки
претензій до підсудного не має.

Показаннями в суді свідка ОСОБА_6,
згідно яких 05.04.2012 року приблизно о 03.30
год., він разом із ОСОБА_5 перебували на
зупинці громадського транспорту, що по
вул. Преображенській в м. Кіровограді
та вирішив зайти до магазину «Антон» з
метою придбати цигарок. ОСОБА_5
залишився чекати на вулиці. Біля
магазину стояв натовп молодих людей. В
магазині він пробув приблизно 5 хв. Коли
вийшов то звернув увагу, що ОСОБА_5 не
має. Він подумав, що ОСОБА_5 відійшов до
ларька, щоб справити свої природні
потреби. В темряві біля ларька помітив
чоловічий силует та поподумав, що то
ОСОБА_5, однак незнайомий хлопець
відскочив та повернувшись в його
сторону, став в стійку боксера. В цей
момент він побачив, що ОСОБА_5 лежить на
землі. Розуміючи, що хлопець
направляється до нього, він почав
виходити із-за ларька та до нього
підбіг раніше невідомий чоловік вищий
зростом, був одягнений в олімпійку
байкову зеленого кольору з капюшоном,
який намагався нанести йому удар
кулаком правої руки, але він відступив
назад. Він попросив зупинитися хлопців
та попередив, що викличе наряд міліції.
В подальшому, він із ОСОБА_5 направилися
в напрямку магазину «Мурай» з метою
викликати працівників міліції, однак
побачили автомобіль спецпідрозділу
«Беркут», який зупинили та розповіли
про обставини. Біля магазину «Антон»
потерпілий ОСОБА_5 вказав на хлопців,
які нанесли йому тілесні ушкодження.

Показаннями в суді свідка ОСОБА_7,
згідно яких на початку квітня місяця 2012
року приблизно о 04.00 год. ранку разом із
своїм братом ОСОБА_8 перебував біля
магазину «Антон», що по вул.
Преображенській в м. Кіровограді біля
Центрального ринку в м. Кіровограді,
вживали алкогольні напої. Поряд з ними
відпочивала компанія, яка також
вживала алкогольні напої. Через якийсь
час до них підішли співробітники
спецпідрозділу «Беркут» та почали
запитувати про бійку. Потім, його та
хлопця на ім'я ОСОБА_4 відвезли до
Ленінського ВМ, оскільки потерпілий
вказав на них, як на осіб, які нанесли
йому тілесні ушкодження. У відділі
міліції пояснив, що потерпілого ОСОБА_5
не знає, тілесних ушкоджень йому не
наносив, більш того, самої бійки не
бачив, тому нічого пояснити з цього
приводу не може.

Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні
злочину підтверджується дослідженими
в судовому засіданні письмовими
доказами у їх сукупності:

- протоколом огляду місця події від
05.04.2012 року, в ході якого оглянуто місце
вчинення злочину, а саме територія
заїзду до подвір'я будинку №47/16 по вул.
В. Перспективній в м. Кіровограді. (Т.1
а.с. 8-9)

- протоколом виїмки від 06.06.2012 року, в
ході якого у ОСОБА_5 вилучено три
рентген знімки. (Т.1 а.с. 45)

- протоколом огляду предметів від 06.06.2012
року, в ході якого оглянуто три рентген
знімки. (Т.1 а.с. 46)

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події від 08.06.2012 року, в ході
проведення якого ОСОБА_5 вказав як саме
йому наносилися тілесні ушкодження. (Т.1
а.с. 64-68)

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події від 08.06.2012 року, в ході
якого ОСОБА_4 вказав, як саме він
наносив удари ОСОБА_5 (Т.1 а.с. 69-73)

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події від 25.09.2012 року, в ході
якого ОСОБА_6 вказав де відбувалося
спричинення тілесних ушкоджень
ОСОБА_5 (Т.1 а.с. 180-183)

- протоколом пред'явлення особи для
впізнання від 08.06.2012 року, в ході якого
ОСОБА_5 впізнав особу під № 3 - ОСОБА_4, як
особу, яка спричинила йому тілесні
ушкодження. (Т.1 а.с. 53)

- протоколом очної ставки від 20.06.2012
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, в ході
проведення якої кожен наполіг на своїх
показаннях. (Т.1 а.с. 55-58)

- протоколом очної ставки від 08.06.2012
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, в
ході проведення якої кожен наполіг на
своїх показаннях.( Т.1 а.с. 59-63)

- висновком судово-медичної експертизи
№ 954 від 06.07.2012 року, згідно якого у
ОСОБА_5 малися тілесні ушкодження у
вигляді: перелому нижньої щелепи, які
могли утворитися від дії тупого
предмету та відносяться до категорії
середнього ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень, які потягли тривалий розлад
здоровя, більше 21 дня; ушкодження у
вигляді рани перенісся, перелому
кісток носу могли виникнути від дії
тупого предмету та відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень,
які потягнули короткочасний розлад
здоровя. Дані тілесні ушкодження могли
виникнути при обставинах, вказаних
потерпілим ОСОБА_5 як в протоколі
відтворення обстановки та обставин
події від 08.06.2012 року, так і в протоколі
відтворення обставин та обставин події
за участю ОСОБА_4 від 08.06.2012 року.(Т.1 а.с.
78-83).

Таким чином, аналізуючи вище наведені
докази в їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконливого висновку,
що вина засудженого ОСОБА_4 у
спричиненні умисного середньої
тяжкості тілесного ушкодження, яке не є
небезпечним для життя і не потягло за
собою наслідків, передбачених у ст.. 121
КК України, але таке, що спричинило
тривалий розлад здоров'я потерпілого
ОСОБА_5 доведена повністю, а тому його
дії судом першої інстанції правильно
кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Колегія суддів визнає показання
засудженого ОСОБА_4 наданих ним суду
першої інстанції, як намагання
останнього уникнути від
відповідальності за вчинений ним
злочин, оскільки вони в повному осбязі
спростовуються сукупністю вище
викладених доказів.

Колегія суддів не погоджується з
апеляційними доводами захисника -
адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах
засудженого ОСОБА_4 про відсутність в
діях останнього умислу на спричинення
тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5
та про відсутність в діях ОСОБА_4
складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.122
КК України, в зв'язку з чим на
переконання апелянта вирок суду
підлягає скасуванню за відсутністю в
діях ОСОБА_4 події злочину, а
провадження у справі закриттю,
виходячи з наступного.

Так, вище вказаними доказами, які
сумнівів у їх допустимості, належності
та об'єктивності у колегії суддів не
викликають, з достовірністю
встановлено, що саме ОСОБА_4 на ґрунті
раптово виниклих неприязних стосунків
наніс потерпілому ОСОБА_5 один боковий
удар кулаком правої руки в ніс та два
удари носком лівої ноги в область
щелепи зліва, спричинивши потерпілому
ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді
двохстороннього перелому нижньої
щелепи: відкритий ментальний через
корінь 42 зуба справа і ангулярний зліва
без зміщення, що згідно висновку
експерта № 954 від 06.07.2012 року
відносяться до середнього ступеня
тяжкості, які потягли тривалий розлад
здоров'я, більше 21 дня.

Про умисел ОСОБА_4, направлений на
заподіяння тілесних ушкоджень
потерпілому ОСОБА_5 свідчать в
сукупності обставини вчиненого діяння,
зокрема спосіб, кількість, характер і
локалізація тілесних ушкоджень,
причини припинення злочинних дій,
поведінка винного і потерпілого, що
передувала події, їх стосунки. Дії
обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про
його бажання направити свій злочинний
умисел на протиправне умисне
спричинення тілесних ушкоджень
потерпілому ОСОБА_5, що він і зробив. І
тільки поява свідка ОСОБА_6 змусила
засудженого відступитися від
потерпілого. Потерпілий ОСОБА_5, раніше
засудженого ОСОБА_4 не знав, скарг на
поганий стан здоров'я, болі в області
щелепи, носа до зустрічи з засудженим,
оточуючим не говорив. Після
спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4,
потерпілий був доставлений в лікарню,
де йому була надана медична допомога.
Крім того, і сам засуджений ОСОБА_4 як в
ході досудового слідства, так і в суді
першої інстанції давав покази про те,
що він наносив удари в обличчя
потерпілому ОСОБА_5

Крім того, вказані в апеляції
захисника - адвоката ОСОБА_3, обставини
в повному обсязі спростовуються
перевіреними в судовому засіданні
доказами, зокрема показаннями
потерпілого ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, які колегія суддів визнає
послідовними та узгоджуваними як між
собою, так і з висновком
судово-медичної експертизи, та
письмовими доказами, яким суд першої
інстанції дав належну правову оцінку.

Слід також зазначити, що апеляційні
доводи сторони захисту є аналогічними
тим, що заявлялися ними під час
судового слідства у суді першої
інстанції, який їх належними чином
перевірив і дав правильну оцінку, та
прийшов до обгрунтованого висновку про
їх безпідставність і
необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи в межах
апеляції, колегія суддів, порушень
процесуального законодавства під час
досудового та судового слідства по
справі, які б могли призвести до
прийняття судом першої інстанції
неправильного рішення, а також могли б
стати підставами для скасування вироку
чи направлення справи на новий судовий
розгляд - не встановила.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, районний
суд у повній мірі дотримався вимог
ст.ст. 50, 65 КК України. Так, судом було
враховано ступінь тяжкості вчиненого
ним злочину, який віднесений законом до
категорії середньої тяжкості, особу
винуватого, який є раніше судимим за
скоєння злочину проти життя та здоров'я
особи, за місцем колишнього місця
проживання характеризується
посередньо, на обліку у
лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не
перебуває. Обставиною, що обтяжує
покарання ОСОБА_4, є вчинення злочину в
стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням відсутності
пом'якшуючих покарання обставин,
факту наявності не знятої та не
погашеної у встановленому законом
порядку судимості, що з очевидністю
вказує на вперте небажання ОСОБА_4
стати на шлях виправлення, суд
обґрунтовано та виважено призначив
йому покарання у виді позбавлення волі,
що на переконання колегії суддів
сприятиме виправленню останнього та
попередженню вчинення ним нових
злочинів.

Разом з тим, слід зазначити, що оскільки
ОСОБА_4 був засуджений вироком
Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 12.06.2013
року, а тому суд правильно застосував
вимоги ч.4 ст. 70 КК України та призначив
остаточне покарання шляхом часткового
складання призначених покарань.

На підставі вище наведеного, керуючись
ст. 362, 365, 366 КПК України 1960 року, п.п.11,15
Перехідних положень КПК України 2012
року, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію адвоката ОСОБА_3 в інтересах
засудженого ОСОБА_4 - залишити без
задоволення, а вирок Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 28.08.2013
року стосовно ОСОБА_4 - залишити без
змін.

Судді:
підписи

Згідно оригіналу:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Л.Я. Ткаченко