Справа № 158/359/15-к
Провадження № 1-кп/0158/34/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2015 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 21 жовтня 2014 року близько 15 години перебуваючи у с. Кадище Ківерцівського району біля будинку № 27 по вул. Радянській, умисно нанесла не менше 3-х ударів руками в область грудей та один удар дерев`яною палицею по лівій нозі ОСОБА_6 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні грудної клітки по навколо грудній лінії справа та зліва, на передньо-зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на задній поверхні лівої гомілки, двох забійних ран на задній поверхні лівої гомілки, закритого перелому грудної кістки в середній третині, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які тягнуть за собою довготривале лікування.
Допитана в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, давши суду показання про те, що вона справді нанесла потерпілій тілесні ушкодження за обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні на суворій мірі покарання не наполягала.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчинені інкримінованому їй кримінальному правопорушенні при обставинах, що наведені у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їй положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини, її вина у вчиненні встановлених судом кримінальних правопорушень повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачена ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.
З урахуванням викладеного суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачений ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і кваліфікує її дії за ст. 122 ч. 1 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу.
Так, ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, раніше не судима.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудної, суд вважає щире каяття.
Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає жодної.
З урахуванням викладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного злочину, який відносяться до категорії середньої тяжкості злочинів, особи підсудної, яка за місцем проживання характеризується посередньо, вину у вчиненому визнала, розкаялася, суд призначає ОСОБА_4 покарання необхідне й достатнє для її виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудної можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання зі здійсненням за нею нагляду органами внутрішніх справ та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі заявлено не було.
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1