УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Одеської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006334 від 30.04.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, -

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу підозрюваній у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні слідчий, прокурор заявлене клопотання підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, з підстав викладених у його мотивувальній частині.

Зокрема сторона обвинувачення зазначила, що підозрювана підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, що скоєний насильницьким методом, свої злочинні дії виправдовує, вину не визнає, тобто в подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, може вчинити інше правопорушення, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого, та за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до семи років, також враховуючи що інкримінуємі кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчиняла, за попередньою змовою групою осіб, в присутності свідків - ясно розуміючи, що вони це спостерігають, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник заперечував проти задоволення даного клопотання, враховуючи його невмотивованість та безпідставність, зазначивши, що підозрювана має місце проживання, дохід, являються особою з нормальним соціальним статусом.

Підозрювана підтримала думку захисника, просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання враховуючи, що всі докази у кримінальному провадженні ґрунтуються на припущеннях, зазначені у клопотанні ризики не відповідають дійсності так, які він має постійне місце проживання.

Слідчий суддя, з`ясувавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, приходить до наступного.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189КК України, а саме в тому, що у невстановленому досудовим слідством місці і час ОСОБА_7 . ОСОБА_6 запропонувала разом із нею і ОСОБА_8 шляхом обману, під виглядом цивільно-правових відносин, влаштувати зустріч з особою, за яку б можливо б було б отримати грошовий викуп, після чого застосовуючи до неї фізичне насилля, позбавити волі і шляхом вимагання заволодіти грошовими коштами. Даний злочинний намір ОСОБА_6 ОСОБА_7 і ОСОБА_8 схвалили і погодилися брати участь у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, згідно розподілених ролей, вступивши з нею таким чином у злочинну змову. Виконуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання грошових коштів, шляхом вимагання, за попередньою змовою з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . ОСОБА_6 , згідно попередньо розподіленої ролі за допомогою телефонних дзвінків 30.04.2015 року близько 11.00 год. на зупинці громадського транспорту «Озеро» по вул. Райдужна в м. Києві влаштувала зустріч з ОСОБА_9 , після чого під приводом обговорення умов домовленостей, провела його до гаражу № НОМЕР_1 кооперативу «Блакитний експрес» по вул. Черемшини, 15 в м. Києві, де їх чекали ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які, згідно розподілених ролей, застосовуючи насилля до потерпілого, яке виразилось у нанесені йому ударів руками, ногами, іншими невстановленими досудовим слідством предметами, завдаючи йому фізичних страждань, схопили, зв`язали, чим унеможливили його вільне пересування, вибору місця перебування, а також можливий опір, після чого, проти його волі, перемістили до автомобіля OpelComboд.н.з. НОМЕР_2 і утримуючи в даному автомобілі проти його волі в період часу з 11.00 год. до 11.30 год. перевезли до будинку АДРЕСА_2 , де умисно, з корисливих мотивів, вимагали передати їм 15000 грн. грошових коштів, як умову звільнення, застосовуючи фізичне насилля, а також погрози його застосування до 18.00 год. 30.04.2015 року, коли потерпілий був звільнений працівниками міліції.

За фактом, 30.04.2014 року відомості по цих матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер № 0006334.

01.05.2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

01.05.2015 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва підозрюваній було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України до 29.06.2015 року.

30.06.205 року постановою прокурора Дніпровського району м. Києва строк досудового розслідування у цьому кримінальному повадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 30.07.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Як убачається з матеріалів клопотання, орган досудового розслідування просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи дані, визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, які характеризуються особу останнього, наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, доведеність відомостей зазначених у п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, відносно підозрюваної у рамках даного кримінального провадження.

Тож, слідчий суддя, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

За таких умов, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи та безпосередньо саме кримінальне провадження в оригіналі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити дані правопорушення.

У судовому засіданні, стороною захисту, у супереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає доведеною наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, достовірність підозри, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.

Однак, слідчий суддя не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.

За таких умов, суд приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, вважає за необхідне у задоволенні клопотання про обрання заходу забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту відмовити, та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання нею покладених процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006334 від 30.04.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимою до суду, СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти строком до 30.07.2015 року наступні обв`язки:

1) не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця проживання;

3) прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1